Справа № К/9991/35/12-С
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/35/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.А.,

розглянула в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому
просила визнати неправомірними дії
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради щодо
невиплати їй щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років та стягнути з відповідача на
її користь пов'язану із цим недоплату у
розмірі 4767,58 грн. за період з 20.05.2008 року
по 30.04.2009 року.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 09.07.2009 року
позов задоволено, визнано
протиправними дії відповідача щодо
ненарахування та невиплати позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку згідно
із ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років і вирішено
стягнути з відповідача на її користь
недоплачену суму такої допомоги за
період з 22 травня по 31 грудня 2008 року у
розмірі 3042,23 грн.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2011 року
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 09.07.2009 року
скасовано та прийнято нову постанову,
якою відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_3 подала
до Вищого адміністративного суду
України касаційну скаргу у якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

На підставі частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 є застрахованою
особою в системі загальнообов'язкового
соціального страхування, здійснює
догляд за сином, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебувала на обліку як застрахована
особа в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
отримувала державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років у розмірі 130 гривень на
місяць.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40- 44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

З огляду на зазначене, колегія суддів,
переглянувши справу у межах касаційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, оскільки рішення суду
апеляційної інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана не вірно.

Відповідно до ст. 226 КАС України, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст. 220, 222, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2011 року у цій справі скасувати.

Постанову Рівненського міського
суду Рівненської області від 09.07.2009
року залишити в силі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: