Справа № 750/8580/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2014 року
Чернігів Справа №
750/8580/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого-судді Д'якова В.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду справу
за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові до Головного управління
юстиції у Чернігівській області про
визнання дій протиправними та
скасування постанови про накладення
штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові ( далі - УПФУ в м. Чернігові,
позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Чернігівській
області ( далі - ГУЮ у Чернігівській
області, відповідач), в якому просить
суд: визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Чернігівській області
Курильця В.І. щодо винесення постанови
про накладення штрафу від 05.08.2014 ПВ №
43075517; скасувати постанову про
накладення штрафу від 05.08.2014 в розмірі
1360,00 грн., винесену старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській
області Курильцем В.І. у виконавчому
провадженні № 43075517.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувана постанова про накладення
штрафу винесена без надання належної
правової оцінки обставинам справи,
оскільки державним виконавцем
безпідставно не прийнято до уваги те,
що позивач не має можливості та
правових підстав для виконання рішення
суду за рахунок власних коштів, а 26.06.2014
ВАТ «Чернігівське Хімволокно», яке
видало гарантійні листи та повинно
було б перераховувати кошти позивачу
для виплати пенсії, ліквідовано.

Представник позивача до суду не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду клопотання в якому
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив проводити розгляд
справи за відсутності представника
управління.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, подав до суду клопотання, в якому
просив розглянути справу без участі
представника відповідача та в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Враховуючи, що сторони надіслали заяви
про розгляд справи без їх участі, суд,
відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглянути справу в
порядку письмового провадження на
основі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.04.2014, на підставі виконавчого листа
№750/11709/13-а, виданого 17.04.2014
Деснянським районним судом м.
Чернігова, про зобов'язання УПФУ в м.
Чернігові поновити ОСОБА_1 виплату
раніше призначеної пенсії за віком на
пільгових умовах з 01 лютого 2012 року,
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Чернігівській області
Курилець В.І. було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП №43075517 (а.с.12).

Також, в даній постанові роз'яснено, що
рішення суду необхідно виконати у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови.

У зв'язку з тим, що рішення суду в
наданий строк добровільно виконано не
було старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Чернігівській області
Курилець В.І. боржнику направлялись
вимоги від 10.07.2014 та від 22.07.2014 виконати
рішення в п'ятиденний строк з дня
отримання даної вимоги (а.с. 19).

Листами від 16.07.2014 №12236/09 та від 25.07.2014
№12795/09 УПФУ в м. Чернігові повідомляло
відповідача про неможливість
виконання рішення суду у зв'язку з не
забезпеченням коштами для здійснення
виплат пенсії за рішенням Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.02.2014 по справі №750/11709/13-а (а.с.16-17,
20-21).

Зважаючи на невиконання рішення суду у
встановлений державним виконавцем
строк, старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Чернігівській області
Курилець В.І. 05.08.2014 було прийнято
постанову про накладення штрафу на
позивача у розмірі 1360,00 грн. (а.с.17).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України від 21.04.1999 р. №
606-XIV «Про виконавче провадження» (далі -
Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону
№606-XIV примусове виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб)
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
№606-XIV.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
№606-XIV вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
№606-XIV державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно зі статтею 11 Закону, державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 25
Закону №606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Положеннями частини першої статті 27
Закону №606-XIV визначено, що у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

З наведеного слідує, що після спливу
строку, встановленого для
добровільного виконання рішення суду
державний виконавець невідкладно
розпочинає вчиняти дії щодо
примусового його виконання.

Згідно з абзацом першим частини другої
статті 75 Закону №606-XIV у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 89
Закону, у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Суд звертає увагу, що обов'язкове
виконання рішення суду, в тому числі,
суб'єктами наділеними владними
повноваженнями, покладається також
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка
ратифікована Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції» від 17.07.1997. Отже, її
положення є обов'язковими для
виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує
неухильність виконання рішення суду
громадянами, юридичними особами та
всіма органами влади України, до яких
відноситься також і управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові.

Тобто, рішення суду, яке набрало
законної сили, повинно бути виконане, а
інші обставини щодо його невиконання
суперечать основним принципам права і
до уваги судом не беруться. У
протилежному випадку буде мати місце
порушення принципу юридичної
визначеності, що є одним із базових
складових принципу верховенства права,
визнаного Україною як на рівні
Конституції, так і шляхом ратифікації
Європейської Конвенції з прав людини.

За таких обставин, суд вважає дії
державного виконавця такими, що
відповідають вимогам діючого
законодавства України, а постанова
державного виконавця про накладення
штрафу від 05.08.2014 прийнята в межах
повноважень, у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права, суд приходить до
висновку про відсутність порушень з
боку відповідача, оскільки старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.,
при винесенні постанови про накладення
штрафу, дотримано вимоги Закону
України «Про виконавче провадження»,
тому в задоволенні адміністративного
позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков