Справа № 816/2784/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/2784/14

Полтавський окружний адміністративний
суд колегією у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

суддів - Гіглави О.В. , Соколенка Ф.Ф. ,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Чайки М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Міністерства доходів
і зборів України, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: Приватне
акціонерне товариство "Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА",
про виплату страхової суми, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Міністерства доходів і зборів України,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Приватне акціонерне
товариство "Українська акціонерна
страхова компанія "АСКА" (далі - ПрАТ
"УАСК "АСКА"), про стягнення з
відповідача страхової суми
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби в розмірі
141058,91 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 02.10.2014 провадження у
даній справі в частині вимог щодо
стягнення моральної шкоди закрито за
заявою позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з 1993 року по 2013 рік він
працював у Миргородській об'єднаній
державній податковій інспекції
Полтавської області Державної
податкової служби України. 17.06.2013 він
звільнився з роботи за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
по інвалідності. Згідно з довідкою про
результати визначення ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках застрахованого ступінь
втрати професійної працездатності
ОСОБА_3 у відсотках становить 70% у
зв'язку із захворюванням, отриманим під
час роботи у податковій службі. З метою
отримання страхової виплати ОСОБА_3
03.07.2013 звернувся з відповідною заявою
до страховика - Полтавського
відділення ПрАТ "УАСК "АСКА", на яку
23.07.2013 отримав відмову, мотивовану
закінченням строку дії договору про
надання послуг зі страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби. Звернувшись, після
цього, до Міністерства доходів і зборів
України щодо виплати страхової суми,
позивач задоволення своїх вимог не
добився, у зв'язку з чим вважав
порушеним своє право на отримання
страхової виплати, гарантоване статтею
347 Податкового кодексу України.

Відповідач проти позову заперечував. У
письмових запереченнях на позовну
заяву вказує, що однією з обов'язкових
умов виплати страхової суми є
встановлення причинного зв'язку
захворювання із виконанням особою
службових обов'язків. На думку
відповідача, інвалідність позивача
повинна бути такою, що настала саме у
зв'язку з виконанням службових
обов'язків, тоді як довідкою про
результати визначення ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках застрахованого позивачу
визначено ступінь втрати
працездатності у відсотках (70%) через
захворювання, отримане під час (а не у
зв'язку) роботи у податковій службі.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримала заперечення
проти позову, у задоволенні якого
просила відмовити за безпідставністю.

Третя особа явку повноваженого
представника у судове засідання не
забезпечила. Натомість представник
страхової компанії надіслав письмові
пояснення, в яких зазначив, що
інвалідність позивача не перебуває у
причинному зв'язку з проходженням
служби в державній податковій службі, а
тому відсутні законні підстави для
задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
фактичні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до записів трудової книжки
(а.с. 11-17) та даних відповідача (а.с. 104)
ОСОБА_3 в органах податкової служби
почав працювати з 17.12.1993 на посаді
державного податкового інспектора
відділу податкового розслідування
Державної податкової інспекції по
Миргородському району. 17.06.2013 ОСОБА_3
звільнений із займаної посади
головного державного податкового
ревізора-інспектора відділу
планування, організації податкового
контролю та аналітичної роботи
управління податкового контролю
Миргородської об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію по інвалідності (ст. 38 Кодексу
законів про працю України).

Інвалідність позивачу встановлена за
наслідками експертного огляду,
здійсненого комісією Полтавського
обласного центру медико-соціальної
експертизи, який оформлений актом №776
від 08.04.2013. Даним актом зафіксовано
експертне рішення про встановлення
ОСОБА_3 другої групи інвалідності
безстроково по причині загального
захворювання. Ступінь втрати
працездатності у відсотках становить
70%. Захворювання отримане під час
роботи у податковій службі (а.с. 119-122).

На підставі вказаного акту Полтавським
обласним центром медико-соціальної
експертизи на ім'я ОСОБА_3 видано
довідку про результати визначення
ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
застрахованого серія ВМ-1 №001694 від
19.04.2013, якою визначено ступінь втрати
професійної працездатності у
відсотках 70%, захворювання отримане під
час роботи у податковій службі (а.с. 43).

Вказані обставини підтверджуються
письмовими доказами наявними в
матеріалах справи та не заперечуються
сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

03.07.2013 ОСОБА_3 оформив заяву за
встановленою формою та подав її
страховику - Полтавському відділенню
страхової організації ПрАТ "УАСК "АСКА"
(а.с. 46).

23.07.2013 ПрАТ "УАСК "АСКА" листом №2283-22/01
повідомила заявника про те, що дія
договору від 29.10.2012 №3126676 про надання
послуг зі страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
укладеного між Державною податковою
службою України та ПрАТ "УАСК "АСКА"
закінчилася 31.12.2012, у зв'язку з чим
підстави для виплати страхової суми
відсутні (а.с. 51).

31.07.2013 та 08.09.2013 ОСОБА_3 звертався із
заявами до Міністерства доходів і
зборів України з проханням посприяти у
вирішенні питання щодо виплати
належної йому страхової суми в порядку
статті 347 Податкового кодексу України
(а.с. 52, 53).

Листами від 30.08.2013 та від 15.10.2013
Міністерство доходів і зборів України
повідомило заявника, що на
сьогоднішній день Міністерство не
укладало нових, а також не продовжувало
дію попередньо укладених договорів
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби, у тому
числі ПрАТ "УАСК "АСКА" (а.с. 54, 55).

Крім цього, листом від 30.10.2013
Міністерство доходів і зборів України
повідомило, що дія договору СТД №3126676
від 29.10.2012 закінчилася 31.12.2012 і на
сьогоднішній день Міністерство не
укладало нових, а також не подовжувало
дію попередньо укладеного договору
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби, у тому
числі з ПрАТ "УАСК "АСКА" (а.с. 63).

На вимогу суду представник відповідача
надав копію договору про надання
послуг зі страхування посадових осіб
органів державної податкової служби
України від 29.10.2012 СТД №3126676, укладений
між Державною податковою службою
України (замовник) та ПрАТ "УАСК "АСКА"
(виконавець) (а.с. 109-111). Пунктом 10.1
даного договору дійсно передбачено, що
договір діє до 31.12.2012. Відповідно до п.
10.2 цього ж договору зобов'язання
виконавця по виплаті страхового
відшкодування розповсюджується на
страхові випадки, що сталися у проміжок
часу з 03.08.2008 до 31.12.2012 або до повного
виконання страховиком вимог пункту 6.3.8
договору.

Вживши всіх залежних від себе заходів
на реалізацію права щодо отримання
страхової виплати, гарантованої
законом, позивач змушений був
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору суд
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п. 347.1 ст. 347
Податкового кодексу України, яка була
чинною на момент встановлення позивачу
інвалідності і до моменту набрання
чинності Законом України від 10.04.2014
№1200-VII, посадові особи органів
державної податкової служби
підлягають обов'язковому державному
особистому страхуванню за рахунок
коштів державного бюджету на випадок
загибелі або смерті на суму
десятирічної заробітної плати за
останньою посадою, а у разі поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися у зв'язку з виконанням
службових обов'язків, - у розмірі від
шестимісячної до п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою
(залежно від ступеня втрати
працездатності).

Пунктом 347.2 ст. 347 Податкового кодексу
України передбачено, що порядок та
умови страхування посадових осіб
органів державної податкової служби
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.06.1994 №349 затверджено Порядок та
умови обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
який є чинним до теперішнього часу
(далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку
обов'язкове державне особисте
страхування (далі - обов'язкове
страхування) посадових осіб органів
державної податкової служби
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що
обов'язковому державному особистому
страхуванню підлягають посадові особи
органів державної податкової служби
(далі - застраховані).

Згідно з п. 3 Порядку страхові платежі
сплачуються Державною податковою
службою (далі - страхувальник) до 25
числа кожного місяця у розмірі 0,25
відсотків фонду оплати праці,
включаючи встановлені чинним
законодавством доплати та надбавки
застрахованих минулого місяця.

Відповідно до абз. "б" п. 5 Порядку
страховик виплачує страхові суми у
разі втрати застрахованим
працездатності в результаті поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися під час виконання службових
обов'язків, - у розмірі, що залежить від
ступеня втрати працездатності, який
визначається у відсотковому
відношенні до суми п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою,
яку він займав до встановлення втрати
працездатності, але не може бути меншим
шестимісячної заробітної плати за
зазначеною посадою.

Головною тезою заперечень відповідача
є посилання на відсутність
безпосереднього причинного зв'язку між
захворюванням позивача та виконанням
службових обов'язків під час роботи в
органах державної податкової служби.

З'ясовуючи обставини наявності
безпосереднього причинного зв'язку,
суд приймає до уваги результати
експертної оцінки, зроблені
Полтавським обласним центром
медико-соціальної експертизи, які
відображено в довідці про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
застрахованого, де ступінь втрати
професійної працездатності визначено
на рівні 70% внаслідок захворювання,
отриманого під час роботи у податковій
службі. При цьому доводи відповідача
про відсутність у висновках комісії
прямої вказівки на причинний зв'язок
суд визнає нікчемними, оскільки
наведене комісією формулювання надає
чітке і однозначне визначення зв'язку
хвороби із роботою позивача.

Крім цього, суд приймає до уваги стаж
роботи позивача, який пропрацював в
органах державної податкової служби
близько двадцяти років (з 17.12.1993 по
17.06.2013), що з урахуванням специфіки
роботи та завдань податкового
ревізора-інспектора не могло не
відобразитися на стані його здоров'я.

Як слідує із наданих Міністерством
доходів і зборів України на ім'я ОСОБА_3
відповідей, договір про надання послуг
зі страхування посадових осіб органів
доходів і зборів у 2013 році не укладався.
При цьому в жодній з відповідей
заявнику не роз'яснювався порядок
реалізації його законного права на
отримання страхової виплати.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Одночасно
Конституцією встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Міністерство доходів і зборів України
є суб'єктом владних повноважень, який
виконує державні функції. Відтак, лише
держава, шляхом законодавчого
регулювання, визначає його завдання,
межі повноважень та спосіб, у який він
здійснює ці повноваження.

Відповідно до п. 345.1 ст. 345 Податкового
кодексу України держава гарантує
захист життя, здоров'я, честі, гідності
та майна посадових осіб контролюючих
органів та членів їхніх сімей від
злочинних посягань та інших
протиправних дій.

Відповідно до положень пункту 3
Порядку, проведення обов'язкового
страхування здійснюється страховиком,
який одержав відповідну ліцензію в
Нацкомфінпослуг і визначений за
погодженням з страхувальником.

Як зазначалося вище, термін дії
договору про надання послуг зі
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби України
від 29.10.2012 СТД №3126676, укладений між
Державною податковою службою України
та ПрАТ "УАСК "АСКА", закінчився 31.12.2012.

Відповідно ж до пункту 11 Порядку
для вирішення питання про виплату
страхової суми у випадках передбачених
пунктом 5 цього Порядку, застрахований
або його спадкоємець оформляють у
відповідному органі державної
податкової служби та подають
страховику заяву за встановленою
формою (додаток №2), а також
пред'являють документ, що засвідчує
особу. Крім цього подаються, у разі
втрати застрахованим працездатності -
копія довідки медико-соціальної
експертної комісії про ступінь втрати
працездатності, засвідчена в
нотаріальному порядку.

При цьому органи державної податкової
служби, відповідно до п. 12 Порядку,
зобов'язані надавати за запитами
страховика документи про обставини
настання страхових подій, необхідні
для вирішення питання про виплату
страхових сум.

Таким чином, саме на орган державної
податкової служби покладено обов'язок
щодо прийняття заяви від застрахованої
особи, надання певних даних страховику,
здійснення перерахунку страхових сум
на рахунок страховика, як
страхувальником, тощо.

У статті 3 Конституції України держава
визнала, що права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, а
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави в особі її органів, до яких
належать і органи судової влади.

Однією з конституційних гарантій прав
і свобод людини і громадянина є
недопущення їх скасування чи звуження
їх змісту та обсягу при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів (ст. 22 Конституції України).

Відповідно до чинного законодавства
України на відповідача покладено
обов'язок з організаційного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, який
включає в себе заходи фінансового,
матеріально-технічного, кадрового,
інформаційного та
організаційно-технічного характеру,
спрямовані на створення умов для
ефективної реалізації покладених на
такі органи завдань.

Враховуючи ту обставину, що
відповідач внаслідок свої
бездіяльності не виконав взятих на
себе зобов'язань з укладення
відповідної угоди зі страховиком, чим
фактично позбавив позивача права на
соціальний захист у вигляді страхової
виплати на випадок хвороби, то
обов'язок з такої виплати залишається
за відповідачем в силу положень ст. 347
Податкового кодексу України, якою
передбачено, що посадові особи
контролюючих органів підлягають
обов'язковому державному особистому
страхуванню за рахунок коштів
державного бюджету.

Правовідносини, що виникають в процесі
реалізації права на отримання
одноразової грошової допомоги
ґрунтуються на принципі юридичної
визначеності. Зазначений принцип не
дозволяє державі посилатися на
відсутність певного нормативного акта,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах.

Як свідчить позиція Європейського Суду
з прав людини у справі Yvonne van Duyn v.Home Office
(Case 41/74 van Duyn v.Home Office) принцип юридичної
визначеності означає, що зацікавлені
особи повинні мати змогу покладатися
на зобов'язання, взяті державою, навіть
якщо такі зобов'язання містяться у
законодавчому акті, який загалом не має
автоматичної прямої дії. Така дія
зазначеного принципу пов'язана з іншим
принципом відповідальності держави,
який полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо
держава чи орган публічної влади
схвалили певну концепцію (в даному
випадку це виплата одноразової
грошової допомоги при втраті
працездатності) така держава чи орган
вважатимуться такими, що діють
протиправно, якщо вони відступлять від
такої політики чи поведінки, зокрема,
щодо фізичних осіб без завчасного
повідомлення про зміни в такій
політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки
дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у фізичних
осіб стосовно додержання державою чи
органом публічної влади такої політики
чи поведінки.

Згідно з положеннями статті 12
Європейської соціальної хартії від
03.05.1996, яка ратифікована Законом
України №137-V від 14.09.2006, метою
забезпечення ефективного здійснення
права на соціальне забезпечення
Сторони зобов'язуються: започаткувати
систему соціального забезпечення або
підтримувати її функціонування;
підтримувати систему соціального
забезпечення на задовільному рівні,
принаймні на такому, який дорівнює
рівню, необхідному для ратифікації
Європейського кодексу соціального
забезпечення; докладати зусиль для
поступового піднесення системи
соціального забезпечення на більш
високий рівень; вживати заходів шляхом
укладання відповідних двосторонніх і
багатосторонніх угод або в інший
спосіб і відповідно до умов, визначених
у таких угодах, для забезпечення:
рівності між їхніми власними
громадянами та громадянами інших
Сторін у тому, що стосується прав на
соціальне забезпечення, включаючи
збереження пільг, які надаються
законодавством про соціальне
забезпечення, незалежно від
пересування захищених осіб по
територіях держав Сторін; надання,
збереження та поновлення прав на
соціальне забезпечення такими
засобами, як сумарний залік періодів
страхування або роботи, що були
здійснені за законодавством кожної зі
Сторін.

З огляду на встановлені обставини та
відповідні їм правовідносини, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Проте обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права не відповідає
компетенції суду, який не може
перебирати на себе виключні
повноваження інших державних органів,
оскільки це суперечитиме положенням
ст. 19 Конституції України.

Зважаючи на те, що виплату
страхових сум, відповідно до пунктів 3, 5
Порядку, здійснює страховик, який
одержав відповідну ліцензію в
Нацкомфінпослуг і визначений за
погодженням з страхувальником, то за
відсутності укладеного з таким
страховиком договору обов'язок з
відшкодування позивачеві суми
страхової виплати суд покладає на
відповідача, який зобов'язаний вчинити
дії згідно з вимогами ст. 347 Податкового
кодексу України в порядку та на умовах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 03.06.1994 №349.

Таким чином адміністративний позов
належить задовольнити частково,
відмовивши позивачеві у стягненні з
відповідача конкретної суми страхової
виплати.

Судовий збір при зверненні з позовом не
сплачувався.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Міністерство доходів і
зборів України (місцезнаходження:
Львівська площа, 8, м. Київ) виконати
приписи статті 347 Податкового кодексу
України (в редакції згідно із Законом
України від 06.12.2012 №5519-VI) шляхом
нарахування та виплати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
страхової суми у розмірі від
шестимісячної до п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою
в порядку та на умовах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.06.1994 №349 "Про затвердження Порядку
та умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби".

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.10.2014.

Головуючий суддя Є.Б. Супрун суддя
суддя О.В. Гіглава Ф.Ф. Соколенко