Справа № 2а-9149/09/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/18030/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Гончарук І.Ю.,

представника відповідача Шкодича
Ю.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Фактор
Ексім» на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.03.2011 по справі №2а-9149/09/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Ексім» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва про
часткове скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника
відповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.03.2010, позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Ексім» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва про часткове скасування рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій - задоволено. Скасовано рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 15.05.2009 №/1 на суму
353383,00грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.03.2010 скасовано та
прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Ексім» 01.04.2011 звернулось з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 04.04.2011
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.03.2011 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог Товариство
з обмеженою відповідальністю «Фактор
Ексім» посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, зокрема, частини
першої статті 1, частини першої статті 4
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Печерському районі міста
Києва проведено планову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Ексім» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2007 по
30.09.2008.

Перевіркою встановлено порушення про
порушення відповідачем статті 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» по
наступним контрактам: від
16.08.2007№16/08/07-GO/S, від 05.09.2007 №05/09/07-GO/S, від
20.06.2007 №302784, від 15.05.2007 №15/05/07AG, від 12.06.2007
№12/06/07 AG, від 21.05.2007 №21/05/07, від 04.07.2007
№04/06/07, від 22.05.2007 №22/05/07, а саме
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД за наведеними контрактами.

За наслідками перевірки Державною
податковою інспекцією у Печерському
районі міста Києва складено акт від
16.02.2009 №86/23-7/14353305 та прийнято рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 27.02.2009 №/0, яким
податковий орган визначив суму пені у
розмірі 361445,00грн.

За результатами адміністративного
оскарження рішенням Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва від 30.04.2009 №19895/10/25-011
(з урахуванням змін, внесених рішенням
від 06.05.2009 №20346/10/25-011) рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 27.02.2009 №/0 скасовано в
частині донарахування 8062,00грн.
штрафної (фінансової) санкції за
порушення терміну розрахунків у сфері
ЗЕД.

У зв'язку з викладеним Державною
податковою інспекцією у Печерському
районі міста Києва прийнято рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 15.05.2009 №/1 на суму
353383,00грн., яке за результатом
оскарження було залишене без змін
рішенням Державної податкової
адміністрації у місті Києві від 17.07.2009
№2762/10/25-114.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
санкції за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД накладені на
позивача поза межами граничного
річного строку від вчинення
правопорушення, передбаченого статтею
250 Господарського кодексу України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд апеляційної
інстанції виходив з того, що пеня,
передбачена статтею 4 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», може бути
нарахована протягом строку,
встановленого підпунктом 15.1.1 пункту 15.1
статті 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», тобто протягом 1095
днів.

Суд касаційної інстанції не може
визнати законними і обґрунтованими
судові рішення попередніх інстанцій,
оскільки останні ухвалені без повного
та всебічного з'ясування обставин,
якими сторони обґрунтовують свої
вимоги і заперечення, та інших
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
виручка резидентів у іноземній валюті
підлягає зарахуванню на їх валютні
рахунки в уповноважених банках у
терміни виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
90 календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
терміну потребує індивідуальної
ліцензії Національного банку України.

Згідно з частиною першою статті 2
зазначеного Закону імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 90
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують
індивідуальної ліцензії Національного
банку України.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
порушення резидентами термінів,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (митної вартості
недопоставленої продукції) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості.

Пунктом 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
накладаються на платника податків у
розмірах, визначених цією статтею, крім
штрафних санкцій за порушення
валютного законодавства, що
встановлюються окремим
законодавством.

Тобто, штрафна санкція у вигляді пені
за порушення термінів розрахунків у
сфері ЗЕД за своєю суттю є
адміністративно-господарською
санкцією, визначення якої закріплено
частиною першою статті 238
Господарського кодексу України,
оскільки є заходом майнового
характеру, спрямована на припинення
порушення суб'єктом господарювання
встановлених правил здійснення
господарської діяльності та
застосовуються уповноваженим органом
державної влади в межах строку,
визначеного статтею 250 Господарського
кодексу України.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції щодо можливості нарахування
пені, передбаченої статтею 4 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
протягом 1095 днів є помилковим.

В той же час, судами попередніх
інстанцій встановлено, що позивачем
були укладені контракти від 16.08.2007
№16/08/07-GO/S, від 05.09.2007 №05/09/07-GO/S, від 20.06.2007
№302784, від 15.05.2007 №15/05/07AG, від 12.06.2007
№12/06/07 AG, від 21.05.2007 №21/05/07, від 04.06.2007
№04/06/07, від 22.05.2007 №22/05/07.

Натомість, судами попередніх інстанцій
в порушення вимог процесуального
законодавства не надано належної
правової оцінки зазначеним договорам.

Так, відповідно до частин другої,
третьої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а обґрунтованим - ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
одним із принципів адміністративного
судочинства є змагальність сторін,
диспозитивність та офіційне з'ясування
всіх обставин у справі. Дотримання
цього принципу вимагає від суду, який
розглядає адміністративну справу,
встановлення фактичних обставин
справи, навіть якщо на них немає
посилання сторін в їх доводах чи
запереченнях, з витребуванням
відповідних доказів в тому числі із
власної ініціативи, що обумовлюється
публічним характером спору в
адміністративній справі.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та компанією Ambord Limited
укладені договори від 05.09.2007 №05/09/07-GO/S,
від 16.08.2007 №16/08/07-GO/S та від 04.06.2007 №04/06/07.
На виконання зазначених договорів
позивачу було поставлено товар згідно
ВМД, а частину сум передоплати
повернуто на рахунок позивача.

Окрім того, позивачем укладено
договори від 21.05.2007 №21/05/07, від 20.06.2007
№302784, від 15.05.2007 №15/05/07AG, від 12.06.2007
№12/06/07 AG та від 22.05.2007 №22/05/07 за якими
суми передоплати повернуто на рахунок
позивача у банку.

Разом з тим, в порушення вимог
процесуального законодавства щодо
з'ясування всіх обставин у справі,
судами залишено поза увагою та не
встановлено зазначених обставин,
зокрема, не досліджено дати перетину
товаром митного кордону України та
відповідно моменту вчинення імпортної
операції, а також не досліджено
належним чином доводи позивача щодо
зарахування повернутих коштів на
розподільчий рахунок банку, на якому
обліковуються кошти клієнтів банку.

В той же час, судами не надано належної
оцінки договору комісії від 01.08.2007
№01/0807 на виконання якого позивачем
придбавалося пальне на суму 620000,00
доларів США за договором від 16.08.2007
№16/08/07-GO/S та не перевірено усі доводи
сторін щодо умов поставки.

За таких обставин, судами попередніх
інстанцій не досліджено належним чином
питання щодо наявності чи відсутності
порушення позивачем вимог статей 1 та 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті».

Таким чином, в порушення вимог
процесуального законодавства щодо
з'ясування усіх обставин у справі,
судами попередніх інстанцій все
вищезазначене залишено поза увагою, що
і потягло за собою прийняття судових
рішень, які не відповідають вимогам
статті 159 названого Кодексу щодо
законності та обґрунтованості
судового рішення.

З огляду на допущені порушення судами
попередніх інстанцій порушення норм
процесуального права та відповідно до
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час цього розгляду суду слід
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати та перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті,
встановити дійсні права і обов'язки
сторін, і в залежності від
встановленого правильно застосувати
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та
прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230,
231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Ексім» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.03.2010 та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011 по
справі №2а-9149/09/2670 скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв