Справа № 826/9165/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9165/14
Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21.08.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, Окремого
контрольно-пропускного пункту «Київ»,
Головного центру обробки спеціальної
інформації, Державної прикордонної
служби України про визнання
незаконними дій, визнання протиправним
та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.08.2014 року у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати зазначену постанову з
підстав недоведеності обставин, що
мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заперечення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 червня 2014 року
під час проходження державного кордону
України для відльоту до м. Тель-Авів
Ізраїль на лікування, начальником
другого відділення інспекторів
прикордонної служби відділу
прикордонної служби «Бориспіль-1» ст.
лейтенантом Сомом А.О. прийнято рішення
про відмову в перетинанні державного
кордону України громадянину ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ серії
НОМЕР_1.

Вважаючи таке рішення протиправним,
позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про недоведеність позивачем
протиправності дій Адміністрації
Держприкордонслужби та Головного
центру та неправомірності рішення
Окремого контрольно-пропускного
пункту «Київ», відповідність яких
вимогам законодавства встановлена під
час розгляду справи. З огляду на
зазначене, позовні вимоги позивача суд
першої інстанції визнав
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

18 червня 2014 року на адресу
Адміністрації Держприкордонслужби
України нарочно було гідно пункту 148
Типової інструкції з діловодства у
центральних органах виконавчої влади,
Раді міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих органах виконавчої
влади, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р.
№1242 (далі - Типова інструкція №1242)
доставка документів до установи
здійснюється, як правило, з
використанням засобів поштового
зв'язку і електрозв'язку, а також
кур'єрською та фельд'єгерською службою.
Фельд'єгерською службою доставляється
спеціальна кореспонденція.

Лист МВС України від 17.06.2014 року за
№13/2/3-11091 був прийнятий службовими
особами управління контролю та
документального забезпечення
Адміністрації Держприкордонслужби під
розписку в реєстрі №1397, копія якого
надана представником відповідача-1 для
приєднання до матеріалів справи, та у
зв'язку з відсутністю помилок в
оформлені документа, які згідно п.п.151,
152 Типової інструкції №1242
унеможливлюють його виконання або
дають підстави для повернення листа
відправникові, у відповідності до
вимог п.п.82, 149 та 152 Типової інструкції
№1242 був зареєстрований в службі
діловодства Адміністрації
Держприкордонслужби за допомогою
автоматизованої системи реєстрації
документа за вх.№2383/0/2-14 від 18.06.2014р.

У зв'язку з тим, що вказаний лист МВС був
адресований першому заступнику Голови
Державної прикордонної служби України
генерал-полковнику Шишоліну П.А., він
був переданий службою діловодства
Адміністрації Держприкордонслужби на
розгляд вказаній особі.

З огляду на зміст листа МВС України від
17.06.2014 року за №13/2/3-11091, а також зважаючи
на те, що визначене у листі питання не
віднесено до компетенції
Адміністрації Держприкордонслужби,
він був переданий через управління
контролю та документального
забезпечення Адміністрації
Держприкордонслужби до Головного
центру обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України,
на адресу якого відповідно до положень
Порядку надання Державній
прикордонній службі та виконання нею
доручень уповноважених державних
органів щодо осіб, які перетинають
державний кордон, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.04.2013р. №280 (далі по тексту - Порядок
№280) та Положення про Головний центр
обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України,
затвердженого наказом Адміністрації
Держприкордонслужби від 30.09.2011р. №754
(надалі - Положення №754) надсилаються
доручення уповноважених державних
органів.

Порядок №280 визначає механізм надання
Держприкордонслужбі та виконання нею
доручень уповноважених державних
органів - правоохоронних,
розвідувальних органів та ДМС щодо
осіб, які перетинають державний кордон
(далі - доручення).

Відповідно до пункту 4 Порядку №280,
доручення надсилаються на адресу
органу Держприкордонслужби,
визначеного Адміністрацією
Держприкордонслужби.

Згідно з пунктами 1, 2 Положення №754
Головний центр обробки спеціальної
інформації (далі - Головний центр) є
органом забезпеченням Державної
прикордонної служби України та
призначений для обробки з
використанням систем прикордонного
контролю інформації, зокрема, про осіб,
яким за мотивованим письмовим рішенням
суду, постанови прокурора та
правоохоронних органів не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України (п.п.3 п.2 Положення №754) та про
іншу інформацію у вигляді
документованих або публічно
оголошених даних, які зберігаються,
використовуються, поширюються та
зберігаються у Державній прикордонній
службі (спеціальна інформація) з метою
своєчасного, достовірного та
функціонально повного
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів та
підрозділів Державної прикордонної
служби України осіб, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або тимчасово обмежено право
виїзду з України, у тому числі
відповідно до доручень правоохоронних
органів, розшуку в пунктах пропуску
через державний кордон осіб, які
переховуються від органів дізнання,
слідства та суду, ухиляються від
відбуття кримінальних покарань,
посилення контролю за додержанням
правил в'їзду, виїзду, перебування в
Україні іноземців та осіб без
громадянства.

Пунктом 6 Положення №754 встановлено, що
управління контролю та
документального забезпечення
Міжнародного правового департаменту
Адміністрації Держприкордонслужби
передає до Головного центру вхідну
кореспонденцію (листи, запити, заяви,
факси, телеграми, звернення, доручення,
повідомлення, постанови, судові
рішення та інше) для розгляду в межах
повноважень Головного центру в
порядку, визначеному Інструкцією з
діловодства в Державній прикордонній
службі України.

Відповідно до пункту 5 Порядку №280,
уповноважені державні органи можуть
надавати доручення щодо:

- заборони в'їзду в Україну іноземців та
осіб без громадянства протягом строку,
встановленого уповноваженим державним
органом;

- заборони виїзду з України осіб, яких
за рішенням слідчого судді, суду
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України, у тому числі тих, до яких
застосовано запобіжний захід,
передбачений Кримінальним
процесуальним кодексом України, за
умовами якого передбачено таке
обмеження;

- розшуку в пунктах пропуску через
державний кордон осіб, оголошених у
розшук відповідно до Кримінального
процесуального кодексу України;

- інформування про факт перетинання
державного кордону особами, стосовно
яких уповноваженими державними
органами проводяться
оперативно-розшукові,
контррозвідувальні або розвідувальні
заходи;

- огляду (із залученням у разі потреби
службових осіб митних органів, що
використовують власні технічні та
спеціальні засоби) транспортних
засобів, на яких прямують особи, та
вантажів, що ними переміщуються через
державний кордон, з метою недопущення
його незаконного перетинання особами,
а також незаконного переміщення
предметів і речовин, заборонених до
вивезення і ввезення в Україну або щодо
яких встановлено спеціальний порядок
переміщення через державний кордон;
виявлення викрадених транспортних
засобів;

- додаткового вивчення питання щодо
наявності законних підстав для
перетинання державного кордону
особами.

Згідно з абзацом 2 пункту 6 Порядку №280
доручення оформляються на бланку за
формою згідно з додатком за підписом
Міністра внутрішніх справ або його
заступників, уповноважених Міністром
начальників структурних підрозділів
апарату МВС або їх заступників,
начальників головних управлінь,
управлінь МВС в Автономній Республіці
Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі, на транспорті або їх
заступників.

Згідно з вимогами, визначених в пункті 8
Порядку №280, доручення, що надається
згідно з абзацами другим - четвертим
пункту 5 цього Порядку, надсилається
разом із завіреною в установленому
порядку копією постанови, винесеної
посадовою особою відповідного
уповноваженого державного органу, або
рішення слідчого судді, суду.

У дорученні його ініціатором
зазначаються такі відомості про особу:

- громадянство (підданство);

- прізвище, ім'я (імена) та по батькові
(за наявності) особи в називному
відмінку (для громадян України -
українською мовою, для громадян
Російської Федерації та Республіки
Білорусь - російською мовою з
дублюванням латиницею, для інших
іноземців та осіб без громадянства -
латиницею);

- дата народження (день, місяць, рік);

- стать;

- місце проживання;

- серія та номер паспортного документа,
коли і ким виданий.

Відповідно до пункту 11 Порядку №280, у
разі виникнення потреби у терміновому
виконанні доручення його зміст може
передаватися телеграмою або
телефаксом з обов'язковим подальшим
поданням протягом трьох діб органу
Держприкордонслужби оригіналу
доручення.

Доручення, що надійшли до органу
Держприкордонслужби, беруться ним на
контроль не пізніше наступного дня
після їх надходження (п.12 Порядку №280).

Згідно з пунктом 14 Порядку №280 орган
Держприкордонслужби не приймає
доручення до виконання у разі, коли:

- воно не стосується питань, зазначених
у пункті 5 цього Порядку;

- його виконання призведе до порушення
вимог законодавства та прав людини;

- до доручення про заборону в'їзду в
Україну іноземців та осіб без
громадянства не додано копії
відповідної постанови, винесеної
посадовою особою уповноваженого
державного органу;

- до доручення про заборону виїзду з
України не додано копії рішення
слідчого судді, суду;

- до доручення про розшук у пунктах
пропуску осіб, оголошених у розшук
відповідно до Кримінального
процесуального кодексу України, не
додано копії ухвали суду чи постанови
слідчого або прокурора;

- відомості про особу не зазначені у
повному обсязі;

- не зазначено спосіб інформування
уповноваженого державного органу чи
його посадової особи про хід виконання
доручення;

- доручення надійшло за підписом
посадової особи, не зазначеної у
пунктах 6 і 7 цього Порядку, або без
погодження з МЗС відповідно до пункту 10
цього Порядку.

Забороняється відмовляти у виконанні
доручень з підстав, не передбачених цим
пунктом.

Аналіз наведених вище положень дають
підстави для висновку, що в пункті 11
Порядку №280 визначено спеціальний
порядок прийняття до виконання
доручення, яке потребує негайного
реагування з подальшим отриманням
(витребуванням) оригіналу доручення,
оформленого у відповідності до пункту
14 цього ж Порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що оскільки лист №13/2/3-11091 від
17.06.2014р. був підписаний уповноваженою
посадовою особою Міністерства
внутрішніх справ України та містив
зміст доручення щодо тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2, то такий лист є
достатньою правовою підставою для дій,
що були вчинені Державною прикордонною
службою України.

Водночас суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що посилання позивача на
незаконність дій Адміністрації
Держприкордонслужби та Головного
центру щодо прийняття до виконання
листа МВС України №13/2/3-11091 від 17.06.2014р. з
огляду на відсутність в додатках до
нього копії рішення слідчого судді
(суду), а також у зв'язку з тим, що
вказаний лист МВС України містив
неправдиву інформацію щодо наявності
такого судового рішення станом на день
складення листа, оскільки строк дії
покладених на ОСОБА_2 ухвалою
Печерського районного суду міста Києва
від 25.04.2014 року у справі №757/10053/14-к
процесуальних обов'язків, в тому числі
і щодо заборони виїзду за кордон,
закінчився 19 травня 2014 року, не можуть
бути визнані судом як беззаперечні
свідчення про незаконність дій
відповідачів, оскільки станом на час
прийняття до виконання доручення МВС
України у органів Держприкордонслужби
була відсутня інформація щодо
наведених позивачем обставин.

При цьому, слід зазначити, що ні
Положенням про Адміністрацію
Державної прикордонної служби України,
затвердженим Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року №399/2011, ні
Положенням про Головний центр обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України,
зазначеним органам не надано
повноважень щодо перевірки наявності
правових підстав наданих для виконання
документів, в тому числі і доручень, які
передбачають спеціальний порядок
виконання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції підстав для задоволення
вимог позивача про визнання
незаконними дій Адміністрації
Державної прикордонної служби України
та Головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України про
прийняття до виконання та контролю
доручення Міністерства внутрішніх
справ України про заборону виїзду з
України ОСОБА_2, немає.

Судом також встановлено, що у зв'язку з
надходженням листа від МВС України
№13/2/3-11091 від 17.06.2014р., до якого не було
додано завіреної в установленому
порядку копії постанови, винесеної
посадовою особою відповідного
уповноваженого державного органу, або
рішення слідчого судді, суду, Головним
центром направлено на ім'я заступника
Міністра - начальника Головного
слідчого управління Міністерства
внутрішніх справ України Сакал В.М.
запит вих.№0.254-4843/0/6-14 від 20.06.2014 року з
проханням в найкоротший термін
надіслати на адресу Адміністрації
Держприкордонслужби копію рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 25.04.2014 року.

Згідно з пунктом 17 Порядку №280,
виконання доручень здійснюється в
пунктах пропуску через державний
кордон уповноваженими службовими
особами Держприкордонслужби під час
проведення перевірки документів осіб
на право в'їзду в Україну або виїзду з
України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 19
Закону України «Про Державну
прикордонну службу України» на
Держприкордонслужбу відповідно до
визначених законом завдань покладено
обов'язок по запобіганню та
недопущенню перетинання державного
кордону України особами, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України, у тому числі
згідно з дорученнями правоохоронних
органів.

Під час здійснення прикордонного
контролю 25 червня 2014 року в пункті
пропуску для повітряного сполучення
«Бориспіль» пасажирів рейсу №775
сполучення «Київ-Тель-Авів»
прикордонним нарядом «Перевірка
документів» виявлено громадянина
України ОСОБА_2, стосовно якого
відбулось спрацювання оперативних баз
даних Держприкордонслужби України та
наявне доручення уповноваженого
органу «Заборона виїзду з України».

Згідно з пунктом 20 Порядку №280 у разі
відмови особі у перетинанні державного
кордону у зв'язку з виконанням
доручення, наданого згідно з абзацами
другим - третім пункту 5 цього Порядку,
уповноваженою службовою особою
підрозділу охорони державного кордону
оформляється відповідно до статті 14
Закону України «Про прикордонний
контроль» рішення про відмову у
перетинанні державного кордону.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про прикордонний контроль»
громадянину України, якому відмовлено
у пропуску через державний кордон при
виїзді з України у зв'язку з
відсутністю документів, необхідних для
в'їзду до держави прямування, транзиту,
в передбачених законодавством
випадках або у зв'язку з наявністю
однієї з підстав для тимчасового
обмеження його у праві виїзду за
кордон, визначених статтею 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
відмовляється у перетинанні
державного кордону лише за
обґрунтованим рішенням уповноваженої
службової особи підрозділу охорони
державного кордону із зазначенням
причин відмови.

Таке рішення набирає чинності
невідкладно. Рішення про відмову у
перетинанні державного кордону
оформляється у двох примірниках.

Форма рішення про відмову у
перетинанні державного кордону
встановлюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у справах охорони
державного кордону.

Особа, якій відмовлено у перетинанні
державного кордону, має право
оскаржити відповідне рішення згідно із
Законом України «Про звернення
громадян» або до суду. Оскарження
зазначеного рішення не зупиняє його
дії. Оскаржене рішення може бути
скасовано чи змінено начальником
органу охорони державного кордону або
скасовано та визнано нечинним судом.

З огляду на наявність в оперативній
базі станом на 25 червня 2014 року
інформації щодо встановлення
тимчасової заборони ОСОБА_2 у
перетинанні державного кордону у
зв'язку з виконанням доручення, старшим
зміни прикордонних нарядів старшим
лейтенантом Сомом А.О. у відповідності
з вимогами Законів України «Про
Державну прикордонну службу України»
та «Про прикордонний контроль», а також
Порядку №280 прийнято рішення про
відмову в перетинанні державного
України, другий примірник якого
вручено позивачу.

Під час розгляду в суді першої
інстанції, жодних доказів на
спростування викладених у поданні МВС
України обставин, та які б
підтверджували відсутність підстав
для обмеження виїзду за межі України,
позивачем під час перетинання
державного кордону 25.06.2014 року не
надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що підстави для визнання
протиправним рішення про відмову в
перетинанні державного кордону
України громадянину України, прийняте
начальником другого відділення
інспекторів прикордонної служби
відділу прикордонної служби
«Бориспіль-1» старшим лейтенантом
Сомом А.О. 25.06.2014 року, відсутні.

Згідно з матеріалами справи, запит
Головного центру за вих.№0.254-4843/0/6-14 від
20.06.2014 року щодо надання копії рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 25.04.2014 року від ініціатора
доручення надійшло письмове
повідомлення датоване 25 червня 2014 року
з №13/2/3-11722 (зареєстровано в
Адміністрації Держприкордонслужби
26.06.2014 року за №2488/0/2-14), яким МВС України
повідомило про відсутність станом на
день надання цієї відповіді судових
рішень, які обмежують виїзд
підозрюваного ОСОБА_2 за межі території
України.

Відповідно до п.16 Порядку №280 доручення
достроково знімається з контролю
органом Держприкордонслужби у разі
надходження повідомлення про його
відкликання за підписом посадової
особи, яка підписала доручення, або
посадової особи вищого рівня,
зазначеної у пунктах 6 і 7 цього Порядку.

На виконання цього повідомлення
Головним центром у відповідності до
пункту 16 Порядку №280 була вилучена із
бази даних Державної прикордонної
служби України 27 червня 2014 року
інформація про обмеження права виїзду
ОСОБА_2 за межі України.

А отже, з огляду на наведені обставини,
факти порушень відповідачами прав
позивача відсутні.

Таким чином, з огляду на встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
вважає недоведеним позивачем
протиправності дій Адміністрації
Держприкордонслужби та Головного
центру та неправомірності рішення
Окремого контрольно-пропускного
пункту «Київ», відповідність яких
вимогам законодавства встановлена під
час розгляду справи.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.08.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.