Справа № 592/9005/14-а
Суддя: Котенко О. А.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/9005/14-а
Провадження №2-а/592/335/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В. , розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
м.Суми справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС
взводу з обслуговування стаціонарного
поста №2 роти ДПС ДАІ Кіяшко Віктора
Івановича, третя особа - Відділ
Державної автомобільної інспекції
УМВС України в Сумській області про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом і обґрунтовує позовні вимоги
тим, що він є власником автомобіля
НОМЕР_1. 10 серпня 2014 року він їхав
зазначеним автомобілем з м. Миргород до
м. Суми разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3
Близько 16 год. 10 хв., проїжджаючи село
Кардашівка Сумської області, він
побачив що їм назустріч наближається
патрульний автомобіль працівників ДАІ,
водій якого наказав йому зупинитися.
Виконуючи вимоги правил дорожнього
руху, він зупинився на узбіччі.
Інспектор ДАІ, який підійшов до нього,
попросив надати його документи, при
цьому працівник ДАІ не представився.
Після вилучення у нього водійського
посвідчення він повідомив, що він
перевищив швидкість в населеному
пункті. Позивач не погодився, оскільки
їхав відповідно до правил дорожнього
руху. Швидкість руху його автомобіля в
населеному пункті становила не більше
60 км/год. Незважаючи на його
заперечення та пояснення, а також
пояснення свідка події, співробітником
ДАІ був складений протокол серія АВ2
№701503, що він о 16 год. 11 хв. начебто
рухався зі швидкістю 96 км/год. в зоні
дії знаку 5.45 (початок населеного пункту
с. Кардашівка). На підставі протоколу
про перевищення швидкості відповідач
склав постанову по справі про
адміністративне правопорушення серія
ПСІ №450057 та наклав на нього штраф у
розмірі 255грн. Вважає, що у його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення, а провадження у справі
підлягає закриттю з наступних підстав:
в постанові сказано, що вимірювання
швидкості руху отримано за допомогою
вимірювача «Визир». Але, згідно ст.14-1
КУпАП України, для притягненні
власника автомобіля до
відповідальності, треба, щоб фіксація
швидкості проводилась працюючими в
автоматичному режимі спеціальними
технічними засобами, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, чи
засобами, фото- і кінозйомки,
відеозапису. В даному випадку фіксація
проводилась приладом «ВИЗИР», який не є
автоматичним засобом фото- чи
відеофіксації, оскільки він
знаходиться у співробітника ДАІ,
керується ним безпосередньо або через
комп'ютер (визначаються ті параметри,
які фіксуються приладом, зокрема,
швидкість, об'єкт зйомки, її режими, кут
огляду приладу, тощо). За таких умов,
така фіксація не відповідає вимогам
закону, і не сприяє виконанню основних
завдань міліції і, зокрема, ДАІ по
профілактиці та припиненню
правопорушень. Крім того, згідно
інструкції, прилад «Визир» може
використовуватися тільки в
стаціонарному положенні, а саме: на
спеціальному штативі, на капоті
патрульного автомобіля, або на іншій
споруді або пристрої, що забезпечує
фіксацію. «Визир» не може
використовуватися в незафіксованому
положенні, в руці інспектора ДАІ, або в
русі. У їх випадку, коли вимірювання
проводилось з патрульного автомобіля,
який рухався йому назустріч, з боку
відповідача немає ніяких доказів того,
що при русі патрульного авто назустріч
прилад «Визир» не здійснив сумірованіє
швидкостей руху обох авто, що призвело
до викривлення результату вимірювання.
Звертає увагу суду також і на той факт,
що «ВИЗИР», а також та система, куди
копіюється з нього отримана
інформація, не захищена від злому,
тобто вміст збережених фото-та відео
файлів в будь-який момент може бути
змінено, видалено або навіть
підроблено будь якою особою, а тому
матеріали з цих джерел не можуть
вважатися підставою для притягнення до
відповідальності. Просить суд
скасувати постанову ПС1 №450057 по справі
про адміністративне правопорушення
від 10 серпня 2014 року про притягнення
його до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі 255грн.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги в
повному обсязі та додатково зазначив,
що відповідно до п.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. У
запереченні відповідач посилається на
експертний висновок, наданий ДП
«Державний центр випробувань засобів
вимірювальної техніки»,
зареєстрований в адміністрації
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України 09.09.2009
року за № 191, згідно якому вимірювач
швидкості радіолокаційний «ВИЗИР»
відповідає вимогам нормативних
документів системи технічного захисту
інформації в Україні в обсязі функцій,
зазначених у документі «Вимірювач
швидкості радіолокаційний «ВИЗИР». Але
згідно відомості Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України «Про засоби
забезпечення технічного захисту
інформації загального призначення, на
які закінчився термін дії сертифікатів
відповідності та експертних
висновків» станом на 11 серпня 2014 року
Розділ 1 № зп 259 експертний висновок №
191 був дійсний з 09.09.2009 року до 09.09.2012
року і на даний момент втратив свою
чинність. Вважає, що посилання
відповідача у запереченні на цей
документ не є правомірним і він не може
розглядатися судом як аргумент в даній
справі. У запереченні відповідач
посилається на неможливість
модифікації даних, що зберігаються у
фіскальної пам'яті приладу «ВИЗИР» та
відповідність зафіксованих даних
фіскальної пам'яті та ММС - пам'яті. Але
згідно Інструкції «Вимірювач
швидкості радіолокаційний «ВИЗИР»
«Архівні дані з флеш-карти можуть бути
переглянуті як безпосередньо на
дисплеї ІС, так і на персональному
комп`ютері та можуть бути майже миттєво
збережені в архів. Розмір архіву
обмежений лише можливостями жорсткого
диска персонального комп'ютера».
Оскільки фото і відеоматеріали від
відповідача надійшли до суду у вигляді
електронного носія інформації формату
CD - або DVD-ROM, з цього випливає, що для
створення даного електронного носія
відповідач переносив інформацію з
приладу «ВИЗИР» в звичайний
персональний комп'ютер або ноутбук.
Вважає, що цей факт не є правомірнім і
не може розглядатися судом як аргумент
в даній справі, оскільки персональний
комп'ютер або ноутбук є пристроєм
загального користування, не має
експертного висновку Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України і не має ніяких
механізмів технічного захисту
інформації від модифікації, наприклад,
графічним редактором Adobe Photoshop або
редактором відео Adobe Premiere. У
запереченні відповідач посилається на
Свідоцтво про визнання затвердження
типу засобів вимірювальної техніки, що
видане Державним Комітетом України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики серія Д №001393 від 11
жовтня 2006 року, з якого вбачається, що
вимірювач швидкості радіолокаційний
відеозаписувальний «ВИЗИР»
зареєстрований в державному засобів
вимірювальної техніки за номером 31473-06.
Крім того, згідно Інструкції
«Вимірювач швидкості радіолокаційний
«ВИЗИР», середній термін служби
приладу «ВИЗИР» (до списання) - 6 років.
Тобто прилади, закуплені восени 2006
року, підлягають списанню восени 2012
року - відповідно, якщо їх термін служби
продовжений понад гарантії виробника -
це має бути також підтверджено не
щорічною повіркою, а окремим
документом - для кожного приладу.
Враховуючи вищевикладене, вважає, що в
його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення і
притягнення його до адміністративної
відповідальності є неправомірним.
Просив суд задовольнити позовні
вимоги.

Відповідач - інспектор ДПС взводу з
обслуговування стаціонарного поста №2
роти ДПС ДАІ Кіяшко В.І., належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з`явився,
надав заперечення на позов, в якому
зазначено, що 10 серпня 2014 року близько 16
год. 11 хв. у відповідності до
розстановки несення служби взводу з
обслуговування стаціонарного поста № 2
роти ДПС ДАІ, підпорядкованої УМВС
України в Сумській області він спільно
зі старшим інспектором ДПС лейтенантом
міліції Тризна А.В. ніс службу
відповідно до затвердженої дислокації
несення служби на автодорозі Н-12
Суми-Полтава. У зазначений час він ніс
службу на 90 кілометрі автодороги Н-12
Суми-Полтава у межах населеного пункту
с. Кардашівка Охтирського району. При
несенні патрульної служби він
використовував вимірювач швидкості
радіолокаційний «Визир» №0812528, який
має функції фото-, відеофіксації,
свідоцтво про повірку №14-02/0984, чинне до
23 грудня 2014 року, який на підставі
державних випробувань записаний у
Державному реєстрі засобів
вимірювальної техніки за №31473-06 та
допущений до використання на території
України, що засвідчено свідоцтвом про
визнання затвердження типу засобів
вимірювальної техніки № UA-MI/3-924-2006,
видане 11.10.2006 року. У підрозділах ДАІ
МВС України вимірювач швидкості
радіолокаційний «Візир»
використовується на підставі Наказу
МВС України від 01.03.2010 № 33. Прилад
використовувався у патрульному режимі,
який не заборонений інструкцією
заводу-виробника, при якому похибка при
вимірюванні складає + 2 кілометра за
годину, в режимі відео-фіксації, і був
налаштований на вимірювання швидкості
руху транспортних засобів, які
наближаються, що підтверджується
знаком «-0-» на фотознімках. Прилад
використовувався нерухомо закріпленим
в салоні патрульного автомобіля на
спеціальному кронштейні. Температура в
салоні автомобіля не перевищувала 27
градусів по Цельсію, точне значення
температури не фіксувалось, так як не
могло мати будь-якого відношення до
фіксації правопорушень, адже було
значно нижче граничного порогу
температури, дозволеної для
використання приладу. На вказаній
ділянці автодороги у відповідності до
підпункту 4 пункту 12 ПДР має обмеження
швидкості руху транспортних засобів до
60 кілометрів за годину. У цей час
позивач, керуючи автомобілем «MITSUBISHI
Colt», номерний знак НОМЕР_2, рухаючись на
90 кілометрі автодороги Н-12 Суми-Полтава
у межах населеного пункту с. Кардашівка
Охтирського району зі швидкістю 96
км/годину, скоїв порушення вимог пункту
12.4 ПДР, що підтверджується матеріалами
відео-фіксації вимірювача швидкості
«Визир» та за що передбачена
відповідальність частиною 1 статті
122КУпАП. Після зупинки ним вказаного
транспортного засобу він підійшов до
водія, чітко й зрозуміло
відрекомендувався, згідно положень
пункту 21-1 статті 11 Закону України
«Про міліцію» роз'яснив позивачу суть
скоєного ним правопорушення, потім
відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП
склав протокол про адміністративне
правопорушення серії АВ2 №701503. Показав
позивачу відео-фіксацію перевищення
швидкості на екрані вимірювача
швидкості. Позивач з порушенням не
погодився. У подальшому, згідно
положень статей 222 та 276 КУпАП ним
прийнято рішення про розгляд вказаного
адміністративного протоколу на місці
вчинення правопорушення, так як
порушник проти розгляду справи за
місцем скоєння правопорушення не
заперечував, розписався про
ознайомлення з часом і місцем розгляду
справи про адміністративне
правопорушення, та юридичної допомоги
адвоката чи іншого фахівця у галузі
права не просив. Розгляд справи про
адміністративне правопорушення
відносно позивача ним розпочато та
проведено відповідно до вимог статей
278-280 КупАП. При цьому, у якості доказів
мною враховано відео - матеріали та
положення транспортного засобу у
момент фіксації перевищення швидкості
руху відповідно до положень статті 251
КУпАП. Інших доказів під час розгляду
справи не виявлено, у тому числі,
клопотання або заперечення від
позивача мені не надавались. Крім того,
їх необхідність у матеріалах справи не
визначена адміністративним
законодавством. Посилання позивача на
фактичну відсутність доказів скоєного
ним правопорушення безпідставні, так
як згідно з вимогами законодавства
доказами в справі про адміністративне
правопорушення можуть бути будь-які
фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Перевищення
встановленої швидкості руху гр. ОСОБА_1
зафіксовано з використанням приладу
«Визир», який пройшов повірку,
допущений до використання на території
України і зокрема в органах внутрішніх
справ України. За результатами
розгляду адміністративної справи
відносно позивача ним згідно положень
статей 283 - 285 КУпАП у присутності ОСОБА_1
винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПСІ № 450057, якою на позивача накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в мінімальному розмірі 255грн.
Постанова винесена з урахуванням ст..33
КУпАП - штраф є у мінімальному розмірі,
передбаченому санкціями ч.1 ст.122 КУпАП.

Представник Управління ДАІ УМВС
України в Сумській області пояснив, що
10.08.2014 згідно з постовою відомістю
розстановки нарядів ДПС взводу із
обслуговування стаціонарного поста № 2
роти ДПС ДАІ, підпорядкованої УМВС
України в Сумській області,
затвердженою командиром взводу
капітаном міліції Колесніченком А.В.,
інспектор ДПС прапорщик міліції Кіяшко
В.І. ніс дорожньо-патрульну службу по
нагляду за рухом транспортних засобів
на автодорозі Суми - Полтава. Під час
несення служби використовувався
радіолокаційний відеозаписуючий
вимірювач швидкості «ВИЗИР» №0812528,
який входить до переліку технічних
засобів, що використовуються в
підрозділах Державтоінспекції МВС для
виявлення та фіксування порушень
Правил дорожнього руху України,
затвердженого наказом МВС України від
01.03.2010 №33 (зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за
№262/17557). Відповідно до свідоцтва про
визнання № UA - МІ/3-924-2006, виданого
Державним комітетом України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики 11.11.2006 року, вимірювач
швидкості радіолокаційний
відеозаписувальний «ВИЗИР»
зареєстрований в Державному реєстрі
засобів вимірювальної техніки за
номером 31473-06. Окрім цього, згідно з
експертним висновком, центр
випробувань засобів вимірювальної
техніки» та зареєстрованим в
адміністрації Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України 09.09.2009 року за № 191,
вимірювач швидкості радіолокаційний
«ВИЗИР» відповідає вимогам
нормативних документів системи
технічного захисту інформації в
Україні в обсязі функцій, зазначених у
документі «Вимірювач швидкості
радіолокаційний «ВИЗИР». Технічні
вимоги за категоріями технічного
захисту інформації. Також згідно зі
свідоцтвом про повірку робочого засобу
вимірювальної техніки № 14-02/0984, виданим
Державним підприємством «Полтавський
регіональний науково-технічний центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» 23.12.2013 року, вимірювач
швидкості радіолокаційний
відеозаписуючий «ВИЗИР» №0812528 визнано
придатним до застосування. При цьому,
згідно з тим же таки свідоцтвом границі
допустимої абсолютної похибки при
вимірюванні швидкості в стаціонарному
режимі становлять ±1 км/год. в
патрульному режимі ±2 км/год. Близько
16.10 год. 10.08.2014 у с. Кардашівка
Охтирського району за допомогою
радіолокаційного відео записуючого
вимірювача швидкості «ВИЗИР» № 0812528
Кіяшко В.І. виявив, як водій автомобіля
«MITSUBISHI Colt», номерний знак НОМЕР_2, в
населеному пункті, позначеному
дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного
пункту» рухався зі швидкістю 96 км/год.,
чим перевищив встановлену швидкість
руху на 36 км/год. Керуючись п.21 ст.11
Закону України «Про міліцію», п.13.1.1
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС,
затвердженої наказом МВС України від
27.03.2009 року №111, Кіяшко В.І. подав
позивачеві сигнал про зупинку,
підійшов до нього, відрекомендувався,
пояснив причину зупинки і попросив
передати для перевірки посвідчення
водія та свідоцтво про реєстрацію
автомобіля, до яких зауважень не
виникло. Кіяшко В.І. пояснив позивачеві,
що він порушив вимоги п.12.4 Правил
дорожнього руху, а також надав
позивачеві можливість ознайомитись з
показанням вимірювача швидкості. Після
цього, Кіяшко В.І. роз`яснив позивачеві
його права і обов'язки, передбачені ст.63
Конституції України та ст.268 КУпАП, та,
керуючись ст.254 КУпАП, склав на нього
протокол про адміністративне
правопорушення, в якому вказав суть
правопорушення та нормативний акт,
який передбачає відповідальність за
дане правопорушення, підписав його та
надав можливість Позивачу
ознайомитися зі змістом протоколу,
записати своє пояснення з приводу
порушення та підписати протокол.
Позивач ознайомився зі змістом
протоколу, записав у ньому пояснення по
суті порушення та підписав протокол.
Копію протоколу Кіяшко В.І. вручив
Позивачу. 10.08.2014 Кіяшко В.І., розглянувши
в присутності Позивача матеріали
справи, виніс постанову ПС 1 № 450057 у
справі про адміністративне
правопорушення про накладення на
позивача адміністративного стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 255гривень.
Кіяшко В.І. оголосив постанову, вручив
її копію позивачу, а справу передав на
реєстрацію в установленому порядку. Із
постанови ПС 1 № 450057 вбачається, що
інспектором при притягненні до
адміністративної відповідальності
позивача за ч.1 ст.122 КУпАП виконано та
дотримано вимоги ст.33 КУпАП, яка
передбачає загальні правила
накладення стягнення за
адміністративне правопорушення, про що
свідчить розмір штрафу, що складає 255
гривень: він є у мінімальному розмірі,
передбаченому санкцією ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, вважає позов таким,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що постановою
інспектора ДПС взводу з обслуговування
стаціонарного поста №2 роти ДПС ДАІ
Кіяшко В.І. від 10.08.2014 року серії ПС1
№450057 на позивача було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 гривень за
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, а
саме: 10.08.2014 року о 16 год. 11 хв. в с.
Кардашівка Сумської області в зоні дії
знаку 5.45 рухався зі швидкістю 96км/год.,
перевищив швидкість на 36 км./год.
Швидкість вимірювалася приладом
«ВИЗИР» №0812528 (а.с.8).

В протоколі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 було
зазначено про порушення позивачем п. 12.4
Правил дорожнього руху України.

У даному протоколі зафіксовано, що
водію ОСОБА_1 були роз'яснені його права
та обов'язки, передбачені ст.63
Конституції України та ст.268 КУпАП, про
що свідчить його особистий підпис (а.с.
7).

Доводи позивача, що його притягнення до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП є незаконним, необґрунтованим та
недоведеним, не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи.

Відповідно до п.12.4 у населених пунктах
рух транспортних засобів дозволяється
із швидкістю не більше 60км/год.

Позивач в позові стверджував, про те, що
він не перевищував швидкість та про
порушення чинного законодавства при
винесенні інспектором ДПС взводу з
обслуговування стаціонарного поста №2
роти ДПС ДАІ Кіяшко В.І. постанови в
справі про адміністративне про
притягнення його адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і

Відповідач ніс дорожньо-патрульну
службу по нагляду за рухом
транспортних засобів на автодорозі
Суми - Полтава 10.08.2014 згідно з постовою
відомістю розстановки нарядів ДПС
взводу із обслуговування
стаціонарного поста № 2 роти ДПС ДАІ,
підпорядкованої УМВС України в
Сумській області, затвердженою
командиром взводу капітаном міліції
Колесніченком А.В. Під час несення
служби використовувався
радіолокаційний відеозаписуючий
вимірювач швидкості «ВИЗИР» №0812528,
який входить до переліку технічних
засобів, що використовуються в
підрозділах Державтоінспекції МВС для
виявлення та фіксування порушень
Правил дорожнього руху України,
затвердженого наказом МВС України від
01.03.2010 №33 (зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за
№262/17557). У підрозділах ДАІ МВС України
вимірювач швидкості радіолокаційний
«Візир» використовується на підставі
наказу МВС України від 01.03.2010 року №33.
Згідно зі свідоцтвом про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
№ 14-02/0984, виданим Державним
підприємством «Полтавський
регіональний науково-технічний центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» 23.12.2013 року, вимірювач
швидкості радіолокаційний
відеозаписуючий «ВИЗИР» №0812528 визнано
придатним до застосування. При цьому,
згідно з тим же таки свідоцтвом границі
допустимої абсолютної похибки при
вимірюванні швидкості в стаціонарному
режимі становлять ±1 км/год. в
патрульному режимі ±2 км/год.

Після зупинки транспортного засобу
ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 254-256
КУпАП був складений протокол про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 701503. У подальшому, згідно положень
статей 222 та 276 КУпАП відповідачем
прийнято рішення про розгляд вказаного
адміністративного протоколу на місці
вчинення правопорушення, що відповідає
вимогами КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне
правопорушення відносно позивача
інспектором ДПС взводу з
обслуговування стаціонарного поста №2
роти ДПС ДАІ Кіяшко В.І., розпочато та
проведено відповідно до вимог статей 278
-280 КупАП. При цьому, як докази ним
враховано відео - матеріали та
положення транспортного засобу у
момент фіксації перевищення швидкості
руху відповідно до положень статті 251
КУпАП. В протоколі про адміністративне
правопорушення позивач не зазначив, з
якою швидкістю він їхав, не вказував
про відкладення розгляду справи.

Посилання позивача на фактичну
відсутність доказів скоєного ним
правопорушення та те, що протокол та
постанова про притягнення його до
адміністративної відповідальності
були винесені з порушенням чинного
законодавства, безпідставні, так як
згідно з вимогами законодавства
доказами в справі про адміністративне
правопорушення можуть бути будь-які
фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються під
час нагляду за виконанням правил, норм
і стандартів, що стосуються
забезпечення безпеки дорожнього руху,
протоколом про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.
Перевищення встановленої швидкості
руху ОСОБА_1 зафіксовано з
використанням приладу «Визир», який
пройшов повірку, допущений до
використання на території України і
зокрема в органах внутрішніх справ
України.

З оглянутого відеозапису, наданого
відповідачем, вбачається, що позивач,
керуючи автомобілем НОМЕР_1 10.08.2014 року
в с. Кардашівка Сумської області в зоні
дії знаку 5.45 рухався зі швидкістю
96км/год., чим перевищив дозволену
швидкість руху на 36 кілометрів на
годину. Інших автомобілів, крім
автомобіля позивача, на автодорозі не
було. Докази, що автомобіль позивача
рухався зі швикістю не більше 60 км/год.
в матерілах справи відсутні.

Підстав не довіряти зазначеним вище
доказам у суду не має, оскільки вони
будь-яких сумнівів у їх належності,
допустимості, достовірності і
достатності не викликають, а також у
своїй сукупності відповідають
фактичним обставинам справи.

Отже, суд прийшов до висновку, що
постанова від 10.08.2014 року серії ПС1
№450057, винесена інспектором ДПС взводу
з обслуговування стаціонарного поста
№2 роти ДПС ДАІ Кіяшко В.І., є законною
та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.9, 289, 251, 254-256, 268, 276, 293, ч.1
ст.122 КУпАП, п.12.4 Правил дорожнього
руху України, ст.ст.69-71, 159, 161, 162, 163, 171-2
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до інспектора ДПС взводу з
обслуговування стаціонарного поста №2
роти ДПС ДАІ Кіяшко Віктора Івановича,
третя особа - Відділ Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Сумській області про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення від
10.08.2014 року серії ПС1 №450057, за
необґрунтованістю.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
О.А. Котенко