Справа № 821/4034/14
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4034/1410
год.11 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Гомельчука С.В.,

при секретарі: Корнієнко Я.В.,

за участю позивача: ОСОБА_1,
представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Демидової
А.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
Державної міграційної служби України у
Херсонській області про визнання
рішення протиправним та зобов'язання
прийняти рішення,

встановив:

До Херсонського окружного
адміністративного суду 03 жовтня 2014
року надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 (далі- позивач) до управління
Державної міграційної служби України у
Херсонській області (далі-відповідач,
УДМС) про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії.

В судовому позивач та його представник
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі. Суду пояснили, що оскаржуваним
рішенням позивача протиправно
позбавлено права на отримання дозволу
на імміграцію в Україну, так як в
рішенні не вказано конкретних законних
підстав для відмови. З свого боку
позивачем дотримано всі вимоги чинного
законодавства України для отримання
дозволу. В зв'язку з наведеним, просить
скасувати спірне рішення та
зобов'язати відповідача прийняти
рішення про надання йому дозволу на
імміграцію в Україну.

Представник відповідача надав
письмові заперечення до позову та в
судовому засіданні, заперечуючи проти
позову, зазначив, що підставою для
прийняття відповідачем рішення про
відмову у наданні дозволу на
імміграцію слугував лист Управління
СБУ України в Херсонській області від
01 серпня 2014 року про доцільність
відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу. Тому
вказане рішення є таким, що прийнято
відповідачем у порядку та спосіб, що
передбачені законодавством.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані сторонами докази, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Як встановлено судом, 25 березня 2014 року
громадянка Російської Федерації
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до
Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС
України в Херсонській області з заявою
про надання дозволу на імміграцію в
Україну.

04 вересня 2014 року Дніпровським РВ у м.
Херсоні УДМС прийнято рішення про
відмову позивачу у наданні зазначеного
дозволу (далі-Рішення) з посиланням на
п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про
імміграцію".

Надаючи оцінку обґрунтованості
тверджень позивача про протиправність
Рішення суд, вважає за необхідне
врахувати наступні обставини та
положення законодавства.

Правовий статус, основні права, свободи
та обов'язки іноземців та осіб без
громадянства, які проживають або
тимчасово перебувають в Україні і
порядок вирішення питань, пов'язаних з
їх в'їздом в Україну або виїздом з
України регулюється Законом України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", відповідно до ст. 4
якого, іноземці та особи без
громадянства в порядку, визначеному
законом України про імміграцію, можуть,
зокрема, іммігрувати в Україну на
постійне проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну
іноземців та осіб без громадянства
визначаються Законом України "Про
імміграцію" від 07 червня 2001 року №
2491-ІІІ (далі - Закон 2491).

За ст. 1 Закону № 2491 імміграція -
прибуття в Україну чи залишення в
Україні у встановленому законом
порядку іноземців та осіб без
громадянства на постійне проживання, а
іммігрант - це іноземець чи особа без
громадянства, який отримав дозвіл на
імміграцію і прибув в Україну на
постійне проживання, або, перебуваючи в
Україні на законних підставах, отримав
дозвіл на імміграцію і залишився в
Україні на постійне проживання.
Порядок надання дозволу на імміграцію
в Україну на постійне проживання та
перелік документів, необхідних для
отримання такого дозволу визначено ст.
9 Закону № 2491.

З метою реалізації положень Закону №
2491 Кабінетом Міністрів України 26
грудня 2002 року винесено постанову № 1983,
якою затверджено Порядок провадження
за заявами про надання дозволу на
імміграцію й поданнями про його
скасування і виконання прийнятих
рішень (далі - Порядок ). Цей Порядок
визначає процедуру провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію в Україну іноземцям та
особам без громадянства, поданням про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, а також повноваження
центральних органів виконавчої влади
України, підпорядкованих їм органів,
які забезпечують виконання
законодавства про імміграцію.

Порядок подання заяви про отримання
дозволу на імміграцію, перелік
необхідних документів та порядок їх
розгляду, крім ст. 9 Закону № 2491,
визначені пунктами 11-14, за якими
територіальні органи і підрозділи
після отримання документів від
зазначених у пунктах 12 і 13 цього
Порядку органів перевіряють у місячний
термін правильність їх оформлення,
з'ясовують у межах своєї компетенції
питання щодо наявності чи відсутності
підстав для відмови у наданні дозволу
на імміграцію, передбачених статтею 10
Закону України "Про імміграцію",
надсилають відповідні запити до
регіональних органів СБУ, Робочого
апарату Укрбюро Інтерполу та
Держприкордонслужби. Регіональні
органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро
Інтерполу та Держприкордонслужба
проводять у межах своєї компетенції у
місячний термін після надходження
таких запитів перевірку з метою
виявлення осіб, яким дозвіл на
імміграцію не надається. Про
результати перевірки інформується
орган, який зробив запит.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що підставою для
відмови у наданні позивачу дозволу на
імміграцію є п. 6 ст. 10 Закону України
"Про імміграцію" та підтвердив, що
позивачем дотримано порядок подання
документів для отримання дозволу,
документи оформлені правильно та
подані у повному обсязі.

Перелік підстав для відмови у наданні
позивачу дозволу на імміграцію
передбачений ст. 10 Закону № 2491 та є
вичерпним. За пунктом 6 цієї статті
дозвіл на імміграцію не надається: в
інших випадках, передбачених законами
України.

Судом досліджено лист Управління
Служби безпеки України в Херсонській
області від 01 серпня 2014 року № 22/9-1048, з
якого вбачається, що з метою
недопущення загрози засадам
національної безпеки України
(використання РФ своїх громадян для
проведення протиправної діяльності на
території України), керуючись п. 6 ст. 10
Закону № 2491, Служба безпеки України
вважає за доцільне відмовити
громадянці РФ ОСОБА_1 у наданні дозволу
на імміграцію.

Суд зауважує, що в листі Управління СБУ
в Херсонській області не наведено
жодних фактів, які б свідчили про
наявність підстав вважати позивача
особою, що вчиняє протиправну
діяльність на території України, яка б
загрожувала національній безпеці.
Вказаний лист ґрунтується на
інформації щодо існування загрози для
національної безпеки загалом, зважаючи
на суспільно-політичну ситуацію в
південному регіоні України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги.

Представником відповідача не надано
суду належних доказів існування інших
обставин, що передбачені ст. 10 Закону №
2491, які б надали УДМС підстави для
відмови в наданні дозволу на
імміграцію, окрім зазначеного листа
УСБУ в Херсонській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди перевіряють чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Слід зазначити, що виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених у ч.3 ст. 2 КАС України
критеріїв для оцінювання його рішень,
дій та бездіяльності може бути
підставою для задоволення
адміністративного позову за умови, що
встановлено порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
приймаючи спірне рішення, відповідач
не надав належної оцінки наявності
законних підстав для відмови в наданні
позивачу дозволу на імміграції, тобто
діяв необґрунтовано та протиправно, а
тому вказане рішення підлягає
скасуванню, як таке, що порушує права
позивача на залишення в Україні для
постійного проживання. При цьому, з
урахуванням дискреційних
повноважень, суд вважає за необхідне
зобов'язати відповідача вжити заходів
щодо усунення порушень законодавства і
зобов'язати УДМС повторно розглянути
звернення ОСОБА_1 про надання дозволу
на імміграцію в Україну.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України
судові витрати в сумі 73 грн. 08 коп.
підлягають стягненню на користь
позивача з Державного бюджету України.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну чистини.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпровського районного
відділу у м.Херсоні УДМС України в
Херсонській області від 04 вересня 2014
року про відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україну ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати УДМС України в Херсонській
області повторно розглянути звернення
ОСОБА_1 про надання дозволу на
імміграцію в Україну.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача 73 (сімдесят три)
грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 17 жовтня 2014 р.

Суддя
Гомельчук
С.В.

кат. 3.1.3