Справа № 2а-3947/09/1470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/33040/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Южная сервисная
служба»

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня
2009 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року

у справі № 2а-3947/09/1470

за позовом Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Южная сервисная
служба»

про припинення юридичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 02
жовтня 2009 року, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року, позов Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва (далі - ДПІ у Ленінському
районі м. Миколаєва; позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Южная сервисная
служба» (далі - ТОВ «Южная
сервисная служба»; відповідач)
задоволено в повному обсязі. Припинено
юридичну особу - ТОВ «Южная сервисная
служба».

Рішення судів мотивовано відсутністю
юридичної особи відповідача за
вказаним в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі, ТОВ «Южная
сервисная служба» оскаржило їх в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
відповідач, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2009
року, ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25
квітня 2012 року та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Пунктом 17 статті 11 Закону України
від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про
державну податкову службу в Україні» (в
редакції, чинній на час звернення ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва з
позовом до суду; далі - Закон № 509-XII)
визначено, що органи державної
податкової служби мають право
звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із заявою
(позовною заявою) про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності.

Вказане повноваження з урахуванням
вимог Закону України від 15 травня
2003 року № 755-IV «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» (в редакції, чинній
на час звернення ДПІ у Ленінському
районі м. Миколаєва з
позовом до суду; далі - Закон № 755-IV),
який є спеціальним законом з питань
державної реєстрації та припинення
суб'єктів підприємницької діяльності,
слід розуміти як повноваження на
звернення до адміністративного суду з
позовом про припинення юридичної особи
або підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Відповідно до частини 4 статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про
тимчасову заборону (зупинення) окремих
видів або всієї діяльності об'єднання
громадян; 2) про примусовий розпуск
(ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства з України; 4) про
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

Послідовний аналіз переліку
підстав для звернення суб'єкта владних
повноважень до суду дає можливість
дійти висновку про те, що він повинен
мати достатні адміністративні
можливості для здійснення визначених
йому законом завдань та функцій, і лише
у випадках, коли Конституцією чи
законами України встановлені судові
обмеження його діяльності, він
звертається до суду з позовом для
отримання судового дозволу.

Такі звернення мають бути
обумовлені необхідністю виконання
покладених на суб'єкта владних
повноважень завдань та функцій, а
використовувати свої повноваження він
може лише з метою, з якою це
повноваження надане.

В свою чергу, згідно із статтею 2
Закону № 509-XII завданнями органів
державної податкової служби є:
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством; внесення у
встановленому порядку пропозицій щодо
вдосконалення податкового
законодавства; прийняття у випадках,
передбачених законом,
нормативно-правових актів і методичних
рекомендацій з питань оподаткування;
формування та ведення Державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів та Єдиного банку даних про
платників податків-юридичних осіб;
роз'яснення законодавства з питань
оподаткування серед платників
податків; запобігання злочинам та
іншим правопорушенням, віднесеним
законом до компетенції податкової
міліції, їх розкриття, припинення,
розслідування та провадження у справах
про адміністративні правопорушення.

При цьому слід враховувати, що
суб'єкт владних повноважень має діяти
виключно в межах та у спосіб, що
встановлені законом, оскільки він
виконує державні функції, і лише
держава шляхом законодавчого
регулювання визначає його завдання,
межі його повноважень та спосіб, у який
він здійснює ці повноваження.
Розширене тлумачення суб'єктом владних
повноважень способів здійснення своїх
повноважень не допускається. В зв'язку
з цим, визначений законом предмет
позову, з яким суб'єкт владних
повноважень може звернутись до суду
при здійсненні ним владних
управлінських функцій, не підлягає
розширеному тлумаченню.

А відтак, податкові органи,
відповідно до пункту 17 статті 11 Закону
№ 509-XII, мали право
звертатись до суду з позовом про
скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності
виключно у випадках, прямо
передбачених законом, з метою
виконання покладених на них завдань і
функцій, зокрема, у розрізі виконання
своїх функцій з контролю у сфері
оподаткування.

Частиною 2 статті 38 Закону № 755-IV
передбачено, що підставою для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи є, зокрема, провадження нею
діяльності, що суперечить установчим
документам, або такої, що заборонена
законом; неподання протягом року
органам державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону.

Що ж стосується припинення юридичної
особи з інших підстав, то відповідні
позови повинні були пред'являтись не
органами державної податкової служби,
а іншими державними органами,
уповноваженими здійснювати контроль
за відповідними сферами діяльності
суб'єкта господарювання.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд повинен: визначити характер
спірних правовідносин та зміст
правової вимоги, матеріальний закон,
який їх регулює, а також факти, що
підлягають встановленню і лежать в
основі вимог та заперечень; з'ясувати,
які є докази на підтвердження
зазначених фактів, і вжити заходів до
своєчасного їх подання.

Предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи та які належить установити при
ухваленні судового рішення.

З урахуванням наведених процесуальних
норм, суду слід встановити наявність у
податкового органу правових підстав,
які б надавали йому в наведеній
ситуації право на звернення до суду з
позовом про припинення юридичної особи
відповідача.

З цією метою варто перевірити
дотримання товариством вимог
податкового законодавства в частині
подання до контролюючого органу
податкових декларацій, документів
фінансової звітності, а також
з'ясувати, чи здійснює ТОВ «Южная
сервисная служба» діяльність,
безпосередньо спрямовану на ухилення
від оподаткування, як-от - участь у
схемах мінімізації податків,
недекларування/несплату необхідних
сум податків до бюджету тощо.

Враховуючи те, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі з
метою об'єктивності, всебічності та
повноти розгляду справи підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати, що згідно з частиною 1
статті 138 Кодексу адміністративного
судочинства України предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить установити при ухваленні
судового рішення у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Южная
сервисная служба» задовольнити.

Скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2009
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Острович С.Е.

Федоров М.О.