Справа № 9101/7835/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2012 рокусправа № 2а-10815/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Ракової О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Національної ради з
питань телебачення і радіомовлення та
третьої особи - головне управління
Державного казначейства України на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2011 року

у адміністративній справі № 2а-10815/10/0470
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мега Лінк" до
Національної ради з питань телебачення
і радіомовлення та третьої особи -
головне управління Державного
казначейства України про визнання
протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2011 року задоволено
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Мега Лінк",
визнано протиправним та скасувано
рішення Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення №
1007 від 21.07.2010 року "Про внесення змін до
рішення Національної ради від 07.07.2010 №
776 "Про заяву ТОВ "МЕГА ЛІНК",
м.Дніпропетровськ, щодо видачі
ліцензії провайдера програмної
послуги" та застосовано поворот
виконання зазначеного Рішення, а саме:
зобов'язано Головне управління
Державного казначейства України у
місті Києві повернути зайво сплачену
суму ліцензійного збору у розмірі 202142,52
грн. на рахунок позивача: р/р 0300,
ПАТ "АКТАБАНК" м. Дніпропетровськ, ІІФО
307394. Крім того, на користь позивача
судом стягнуто з державного бюджету
України документально підтверджені
судові витрати у сумі 03,40 грн.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач та третя особа подали
апеляційні скарги, в яких посилаючись
на порушення норм матеріального права,
кожен окремо просять скасувати
постанову Дніпропетровською окружного
адміністративного суду у цій справі, та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволені вимог позивача.

Заслухавши пояснення осіб, що
з'являлися в судові засідання за
викликом суду, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши правову
оцінку обставин у справі та повноту їх
встановлення, правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, судова
колегія дійшла висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційних
скарг відповідача та третьої особа,
виходячи з нижченаведених підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що за
результатом розгляду поданої 01.04.2010
року ТОВ "МЕГА ЛІНК" заяви з пакетом
документів на отримання ліцензії
провайдера програмної послуги у
м.Дніпропетровську, Національна рада з
питань телебачення і радіомовлення
України 07.07.2010 року прийняла рішення №
776 про видачу ТОВ "МЕГА ЛІНК" ліцензії
провайдера програмної послуги (а.с.9-10),
в пункті 6 якого, Національна рада з
питань телебачення і радіомовлення"
зобов'язалась видати ТОВ "МЕГА ЛІНК"
ліцензію провайдера програмної
послуги після оплати ліцензійного
збору, розрахованого
фінансово-економічним управлінням на
підставі ст.31 Закону України "Про
телебачення і радіомовлення" з
урахуванням зазначених в п.5 рішення №
777 показників кількості населення, що
проживає на території розповсюдження
програм (0=1053951); кількості програм, що
ретранслюється провайдером програмної
послуги (В=40); кількості вітчизняних
програм, що ретранслюється провайдером
програмної послуги (Ви=29); вагомого
коефіцієнту провайдерів, що пропонують
програмну послугу (к=0,003), та кількості
провайдерів програмної послуги, які
здійснюють діяльність на тій же
території Qр=9).

Встановленим також є факт прийняття на
засіданні Національної ради з питань
телебачення і радіомовлення України 21
липня 2010 року Рішення № 1007 (а.с.14), за
змістом якого, на підставі розглянутої
інформації фінансово-економічного
управління та
ліцензійно-реєстраційного
департаменту, відповідачем було
вирішено внесено зміни до п.5 рішення
Національної ради від 07.07.2010 №776 "Про
заяву ТОВ "МЕГА ЛІНК" щодо видачі
ліцензії провайдера програмної
послуги", шляхом викладення речення
"кількість провайдерів програмної
послуги, які здійснюють діяльність на
тій же території Qр =9)" у редакції
"кількість провайдерів програмної
послуги, які здійснюють діяльність на
тій же території Qр =1)".

На підставі зазначеного Рішення № 1007
від 21.07.2010 року фінансовим управлінням
Національної ради позивачу було надано
рахунок № 8270 від 22.07.2010 року (а.с.38) з
розміром ліцензійного збору в сумі
227410,33 грн., який ТОВ "МЕГА ЛІНК" оплатило,
що підтверджується платіжним
дорученням № 497 від 05.08.2010 року (а.с.39).

Оскаржуючи до суду рішення
Національної ради з питань телебачення
і радіомовлення України № 1007 від 21
липня 2010 року, позивач по справі вважає,
що розмір ліцензійного збору, який ТОВ
"МЕГА ЛІНК" мало сплатити повинен був
становити 25267,81 грн., виходячи із
розрахунку інформації, вказаної в
заявці ТОВ "МЕГА ЛІНК" на отримання
ліцензії провайдера програмної
послуги, в п.5 Рішення Національної ради
№ 776 від 07.07.2010 року, та в Державному
реєстрі Національної ради станом на 01
липня 2010 року, розміщеному на
офіційному сайті www.nrada.gov.ua, згідно якої
в Дніпропетровській області
відповідно до виданих ліцензій
провайдера програмної послуги на
території м. Дніпропетровськ
здійснювали діяльність 9 провайдерів.
Незаконним рішення Національної ради з
питань телебачення і радіомовлення
України № 1007 від 21 липня 2010 року
позивач вважає з підстав проведення
Національною радою з питань
телебачення і радіомовлення України
засідання 21 липня 2010 року без належного
повідомлення ТОВ "МЕГА ЛІНК", та
прийняття рішення № 1007 від 21.07.2010 року
про винесення змін до п.5 рішення
Національної ради від 07.07.2010 №776 "Про
заяву ТОВ "МЕГА ЛІНК", м.
Дніпропетровськ, щодо видачі ліцензії
провайдера програмної послуги" - без
участі представника позивача та
всупереч даних, що були наведені ТОВ
"МЕГА ЛІНК" в заявці про видачу ліцензії
провайдера програмної послуги.

Задовольняючи вимоги позивача у цій
справі, суд першої інстанції виходив з
того, що Національна рада з питань
телебачення і радіомовлення при
вирішенні питання щодо видачі ліцензії
провайдера програмної послуги не мала
правових підстав самостійно визначати
чи змінювати данні, наведені ТОВ "МЕГА
ЛІНК" в заявці про видачу ліцензії
провайдера програмної послуги. При
цьому, посилаючись на положення ч.2, ч.5,
ч.6 ст.40 Закону України "Про телебачення
і радіомовлення", ч.1 ст.3 та ч.2 і ч.5 ст.24
Закону України "Про Національну раду
України з питань телебачення і
радіомовлення", та п.12 і ч.1 ст.11
Директиви 97/13/ЄС Європейського
парламенту і ради "Про спільну базу для
загальних дозволів та індивідуальних
ліцензій в сфері телекомунікаційних
послуг" від 10.04.1997 року, суд першої
інстанції визнав, що приймаючи Рішення
№ 1007 від 21.07.2010 року "Про внесення змін
до п.5 рішення Національної ради від
07.07.2010 №776 "Про заяву ТОВ "МЕГА ЛІНК",
м.Дніпропетровськ, щодо видачі
ліцензії провайдера програмної
послуги", Національна Рада України з
питань телебачення і радіомовлення
порушила принципи законності,
незалежності, об'єктивності,
прозорості, доступності необхідної
інформації для громадськості, та не
вказала в оскаржуваному рішенні
належної обґрунтованості прийнятого
рішення про внесення змін, порядок
встановлення кількості провайдерів
програмної послуги на тій же території
у той же період, а також обставин, які
стали підставою для кардинальної зміни
кількості вказаних провайдерів.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог ТОВ "МЕГА ЛІНК", з чим судова
колегія не може погодитися, оскільки
єдиним органом державного регулювання
діяльності у сфері телебачення і
радіомовлення незалежно від способу
розповсюдження телерадіопрограм і
передач є Національна рада України з
питань телебачення і радіомовлення -
спеціальний конституційний, постійно
діючий позавідомчий державний орган.
(ч.3 ст.7 Закону України "Про телебачення
і радіомовлення")

Частиною 4 вказаної статті визначено,
що правові засади формування та
діяльності, статус, компетенція,
повноваження, функції Національної
ради та порядок їх здійснення
визначаються Законом України "Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення".

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення"
Національна рада є конституційним,
постійно діючим колегіальним органом,
метою діяльності якого є нагляд за
дотриманням законів України у сфері
телерадіомовлення, а також здійснення
регуляторних повноважень,
передбачених цими законами.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону
Національна рада у своїй діяльності
керується Конституцією України,
Законом України "Про телебачення і
радіомовлення", цим Законом, іншими
законами України.

Згідно ст. 23 Закону України "Про
телебачення і радіомовлення" виключно
Національною радою здійснюється
ліцензування мовлення, відповідно до
порядку та вимог, встановлених цим
Законом та Законом України "Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення".
Видача ліцензій на мовлення
здійснюється на конкурсних засадах (за
результатами відкритих конкурсів) або
без конкурсів (за заявковим принципом)
у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст.6 Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності", Національна
рада, як орган ліцензування, забезпечує
виконання законодавства у сфері
ліцензування, що узгоджується з
приписами ст.18 Закону України «Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення», якою
визначено, що: ліцензування
телерадіомовлення здійснює
Національна рада, а порядок
ліцензування телерадіомовлення
визначається Законом України "Про
телебачення і радіомовлення".

Крім того, згідно ст.19 Закону «Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення» саме
Національна рада здійснює державну
реєстрацію телерадіоорганізацій та
провайдерів програмної послуги і веде
відповідні реєстри в порядку,
визначеному Законом України "Про
телебачення і радіомовлення", і
повноваження Національної ради чітко
визначені статтями 13-22 Закону України
"Про Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення".

В своїй діяльності відповідач
керується положеннями Закону України
"Про телебачення і радіомовлення", ч.5
ст.24 якого не зобов'язано відповідача
викликати представника позивача на
засідання Національної ради

Оскільки відповідно до ст.70 Закону
України "Про телебачення і
радіомовлення" до функцій Національної
ради віднесено здійснення контролю за
дотриманням та забезпечення виконання
вимог законодавства України у сфері
телебачення і радіомовлення, і
відповідно в його розпорядженні є уся
інформація, яка стосується діяльності
провайдерів програмних послуг в межах
міста Дніпропетровська, і суд першої
інстанції не витребував та відповідно
не досліджував під час вирішення спору
у цій справі по суті.

Оскільки визначення порядку сплати
ліцензійного збору відповідно до вимог
ч.2 ст.31 Закону України "Про телебачення
і радіомовлення" - є виключними
повноваженнями Національної Ради, яка
під час вирішення питання про видачу
ліцензії перевіряє відомості,
зазначені в заяві та інших документах,
що подаються особою задля отримання
ліцензії, судова колегія визнає
помилковими висновки суду першої
інстанції про відсутність у
відповідача права самостійно
змінювати дані, наведені в заяві
позивача щодо видачі ліцензії
провайдера, та про обов'язок
відповідача при нарахування
ліцензійного збору за видачу ліцензії
позивачу врахувати саме зазначену
останнім інформацію щодо кількості
провайдерів програмних послуг на
території м.Дніпропетровська.

Такі висновки суперечать приписам ст.31
Закону України "Про телебачення і
радіомовлення", в якій чітко та
зрозуміло наведено методику
розрахунку ліцензійного збору за
видачу і продовження строку дії
ліцензій на мовлення та ліцензій
провайдера програмної послуги.

Відповідно до вказаної методики,
розмір ліцензійного збору для
провайдера програмної послуги
визначається за формулою: Р = (Q/с х (B - Bu*)
х S х k) / Qp, де: Q - кількість населення, що
проживає на території розповсюдження
програм; с - середня кількість осіб у
сім'ї, що встановлюється Держкомстатом;
B - кількість програм, що ретранслюються
провайдером програмної послуги; Bu -
кількість вітчизняних програм, що
ретранслюються провайдером програмної
послуги; S - неоподатковуваний мінімум
доходів громадян (у гривнях); Qp -
кількість провайдерів програмної
послуги, які здійснюють діяльність на
тій же території, в межах
адміністративно-територіальних
одиниць; та k - ваговий коефіцієнт
провайдерів, що пропонують програмну
послугу для: від 15 млн і більше
домогосподарств = 10; від 10 млн до 15 млн
домогосподарств = 5; від 7,5 млн до 10 млн
домогосподарств = 1; від 5 млн до 7,5 млн
домогосподарств = 0,5; від 2,5 млн до 5 млн
домогосподарств = 0,1; від 1 млн до 2,5 млн
домогосподарств = 0,01; від 750 тис. до 1 млн
домогосподарств = 0,0075; від 500 тис. до 750
тис. домогосподарств = 0,005; від 250 тис. до
500 тис. домогосподарств = 0,003; від 100 тис.
до 250 тис. домогосподарств = 0,002; від 50
тис. до 100 тис. домогосподарств = 0,001;
менше 50 тис. домогосподарств = 0,00075.

Вказаною ст.31 Закону України "Про
телебачення і радіомовлення" також
передбачено, що у разі коли кількість
програм, що ретранслюються провайдером
програмної послуги (В), рівна кількості
вітчизняних програм, що ретранслюються
провайдером (Вu), то для розрахунку
ліцензійного збору застосовується
число 1.

Як встановлено судом апеляційної
скарги за матеріалами справи, та не
спростовано позивачем по цій справі,
ТОВ «МЕГА ЛІНК» є єдиним провайдером
програмних послуг, який бажає та
заявляє про свою діяльність на все
місто Дніпропетровськ, усі інші дев'ять
зазначених позивачем провайдерів
програмних послуг, здійснюють свою
діяльність на окремих мікрорайонах та
вулицях міста Дніпропетровська, що не
може розцінюватися як «та ж сама
територія» в розумінні ст.31 Закону
України "Про телебачення і
радіомовлення".

Вказані в попередньому абзаці
обставини судом першої інстанції
встановлені та описані в постанові, але
не враховані належним чином, що
призвело до постановлення незаконного
рішення у цій справі.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним
вимогам не відповідає.

В даному випадку, суд першої інстанції
не взяв до уваги повноваження
відповідача по справі, та наявну в
матеріалах справи інформацію
фінансово-економічного управління і
ліцензійно-реєстраційного
департаменту, що саме і слугувало
підставою для прийняття відповідачем
по справі оскаржуваного у цій справі
рішення Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення №
1007 від 21.07.2010 року

За вказаних обставин, судова колегія
приходить до висновку про необхідність
скасування рішення суду першої
інстанції та прийняття у цій справі
іншої постанови про відмову у
задоволені вимог позивача в повному
обсязі

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги Національної ради з
питань телебачення і радіомовлення та
третьої особи - головне управління
Державного казначейства України -
задовольнити

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2011 року - скасувати, та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволені адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мега Лінк" до
Національної ради з питань телебачення
і радіомовлення та третьої особи -
головне управління Державного
казначейства України

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов