Справа № 464/2465/14а,2ар-46/5/14
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.

Справа № 6219/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі
м.Львова на ухвалу Сихівського
районного суду м.Львова від 26 травня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова про
зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

30.04.2014 Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі
м.Львова (далі - УПФ) звернулося до суду
із заявою про роз'яснення постанови
Сихівського районного суду м.Львова
від 30 жовтня 2013 року щодо порядку її
виконання.

Ухвалою Сихівського районного суду
м.Львова від 26 травня 2014 року заяву про
роз'яснення судового рішення залишено
без задоволення.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, її оскаржило УПФ, яке
покликаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та прийняти нову, якою роз'яснити
порядок виконання судового рішення. В
апеляційній скарзі вказує про
неможливість виконання рішення суду
без надання ним відповідного
роз'яснення.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви УПФ
про роз'яснення судового рішення, суд
першої інстанції виходив із того, що
таке є зрозумілим за змістом і не
викликає неоднозначного тлумачення.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Згідно з ч.1 ст.170 КАС України якщо
судове рішення є незрозумілим, суд,
який його ухвалив, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або державного
виконавця ухвалою роз'яснює своє
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Частиною 2 ст.170 КАС України
встановлено, що подання заяви про
роз'яснення судового рішення
допускається, якщо воно ще не виконано
або не закінчився строк, протягом якого
судове рішення може бути подане для
примусового виконання.

Виходячи із системного тлумачення
положень вказаної статті, роз'яснено
може бути рішення суду у разі, якщо без
такого роз'яснення його тяжко виконати,
оскільки має місце ймовірність
неправильного його виконання чи
невиконання внаслідок неясності
резолютивної частини рішення.

Вказана норма передбачає підстави для
роз'яснення судового рішення в
судовому засіданні. Отже, роз'яснення
судового рішення є за своєю суттю одним
із способів усунення його недоліків,
але без виправлення і постановлення
додаткового рішення цим же судом.

Також, роз'яснення судового рішення
зумовлено його нечіткістю за змістом,
коли воно є неясним та незрозумілим для
осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і
для тих, що будуть здійснювати його
виконання. Тобто, це стосується
випадків, коли судом недотримані
вимоги ясності, визначеності рішення.
Невизначеність судового рішення
означає, що таке рішення містить
положення, які викликають суперечки
щодо його розуміння та під час
виконання.

Із поданої УПФ заяви вбачається, що
фактично заявник просить роз'яснити не
саму резолютивну частину постанови, а
порядок і спосіб її виконання. Вказане
виходить за межі повноважень суду щодо
роз'яснення судового рішення,
передбаченого ч.1 ст.170 КАС України.

Більше того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що як мотивувальна так і
резолютивна частина постанови
Сихівського районного суду м.Львова
від 30 жовтня 2013 року є чіткими та
повністю зрозумілими, що унеможливлює
неоднакове тлумачення висновків суду
та не може стати причиною ускладнення
чи неможливості виконання судового
рішення.

Принагідно слід зазначити, що ухвалою
Сихівського районного суду м.Львова
від 14 травня 2014 року судове рішення яке
просить роз'яснити заявник уже було
роз'яснено судом першої інстанції, що
додатково підтверджує його
зрозумілість та унеможливлює
неоднакове тлумачення висновків суду,
що викладені у ньому.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
звертає увагу, що роз'яснюючи судове
рішення суд не може змінювати його
суть. Якщо УПФ вважає, що суд при
ухваленні судового рішення яке воно
просить роз'яснити припустився помилки
- це є підставою для оскарження такого у
встановленому порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Львова
залишити без задоволення, а ухвалу
Сихівського районного суду м.Львова
від 26 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін