Справа № 802/3344/14-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3344/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

секретаря судового засідання:
Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

відповідача:
Комісарчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2014 ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач)
звернувся до Вінницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації (далі - відповідач) та з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просив суд:

1. Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації щодо відмови у
проведенні розрахунку залишкової
вартості автомобіля «Таврія» ЗАЗ 11027,
2006 року впуску, кузов НОМЕР_3, державний
номер НОМЕР_1, в надані ОСОБА_3 дозволу
на сплату залишкової вартості та
дозволу на переоформлення автомобіля
марки «Таврія» ЗАЗ 11027, 2006 року впуску,
кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1
(далі - автомобіль «Таврія»), на ім'я
ОСОБА_3.

2. Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації провести
розрахунок залишкової вартості
автомобіля «Таврія» ЗАЗ 11027, 2006 року
впуску, кузов НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_1, надати ОСОБА_3 дозвіл на сплату
залишкової вартості та дозвіл на
переоформлення автомобіля марки
«Таврія» ЗАЗ 11027, 2006 року впуску, кузов
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, на ім'я
ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що листом №04-3727 від 20.08.2014
Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації протиправно відмовив
ОСОБА_3 у наданні дозволу на сплату
залишкової вартості за автомобіль
«Таврія». Дана відмова мотивована тим,
що відповідно до пункту 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 (далі -
Порядок) члену сім'ї померлого
інваліда, який зареєстрований за
місцем реєстрації інваліда,
автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років, залишається у разі
сплати ним протягом шести місяців з дня
смерті інваліда до державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Казначейства вартості автомобіля з
урахуванням розрахункової суми для
викупу автомобіля та суми, сплаченої за
нього інвалідом. Враховуючи те, що
позивач не був зареєстрований на
момент смерті ОСОБА_4 разом з ним за
однією адресою та те, що з дня смерті
ОСОБА_4, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2, пройшло
більше шести місяців, відповідач
відмовив у наданні дозволу на сплату
залишкової вартості.

На думку позивача, відмова у наданні
дозволу на сплату залишкової вартості
є протиправною.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти позову та
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Суд розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представників сторін,
встановив наступне.

ОСОБА_4 17.11.2006 отримав, як засіб
реабілітації, автомобіль «Таврія» ЗАЗ
11027, 2006 року випуску кузов № НОМЕР_2 з
ручним керуванням.

Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації листом від 19.05.2014 №04-2056
надісланим на адресу с. Мала-Вулига
звернулось до близьких родичів ОСОБА_4
щодо необхідності в термін до 01.08.2014
з'явитися до Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації для вирішення
питання про переоформлення чи
повернення автомобіля, у зв'язку зі
смертю інваліда ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть Серія
НОМЕР_4, видане виконкомом
Маловулизької сільської ради
Тиврівського району Вінницької
області 18.02.2014.

Судом встановлено, що 18.08.2014 ОСОБА_3 як
член сім'ї інваліда, звернувся до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації із заявою про надання
згоди на сплату залишкової вартості та
дозвіл на переоформлення автомобіля
марки «Таврія», який одержав в
користування 17.11.2006 його покійний
батько ОСОБА_4 як засіб реабілітації.

Листом №04-3727 від 20.08.2014 Департамент
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації
відмовив ОСОБА_3 у наданні дозволу на
сплату залишкової вартості за
автомобіль з посиланням на п. 16 Порядку,
а саме, з наданих документів
встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4
позивач не був зареєстрований за
однією адресою та пропушено
шестимісячний термін звернення щодо
отримання дозволу на перереєстрацію
автомобіля.

Судом також з'ясовано, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України,
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, що
підтверджується копією паспорта (а.с. 5).

Актом від 17.07.2014 складеного
Маловулизькою сільською радою
Тиврівського району, встановлено, що
ОСОБА_3 фактично проживав разом зі
своїм батьком ОСОБА_4 за адресою
АДРЕСА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.
10).

Крім того, ОСОБА_3 з 18 жовтня 2011 року по
вічно (довічно) призначено І групу
інвалідності, про що свідчить
посвідчення серії НОМЕР_5, видане 19.07.2005.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 38
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» №875-XII
від 21.03.1991, після смерті інваліда,
дитини-інваліда автомобіль, виданий
безоплатно чи на пільгових умовах, у
тому числі визнаний гуманітарною
допомогою, за бажанням членів його
сім'ї може бути переданий у їх
власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що
іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який зареєстрований за місцем
реєстрації інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним протягом
шести місяців з дня смерті інваліда до
державного бюджету на рахунки,
відкриті в органах Казначейства, а
членом сім'ї померлого інваліда
внаслідок трудового каліцтва - на
рахунки відповідних управлінь
виконавчої дирекції вартості
автомобіля з урахуванням
розрахункової суми для викупу
автомобіля та суми, сплаченої за нього
інвалідом.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач є членом
сім'ї померлого ОСОБА_4 та є інвалідом I
групи, набув право на забезпечення
автомобілем протягом 6 місяців з дня
смерті свого батька, на час смерті
останнього фактично проживав за його
місцем реєстрації, не мав та не має
іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Враховуючи дату смерті ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) шестимісячний строк,
встановлений ст. 16 Порядку для сплати
до державного бюджету залишкової
вартості автомобіля «Таврія» збігав
18.08.2014. Позивач з письмовою заявою про
надання згоди на сплату залишкової
вартості та дозвіл на переоформлення
автомобіля марки «Таврія» звернувся до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації 19.08.2014.

При цьому, в ході судового розгляду
справи у судовому засіданні судом
з'ясовано, що позивач протягом
шестимісячного строку з дня смерті
свого батька неодноразово звертався до
відповідача з усною вимогою проведення
розрахунку залишкової вартості
автомобіля «Таврія» ЗАЗ, надання
дозволу на сплату залишкової вартості
та на переоформлення автомобіля марки
«Таврія», що свідчить про намір ОСОБА_3
отримання вказаного автомобіля у
встановленому законодавством порядку.
Даний факт представником відповідача
не заперечувався. Таким чином,
шестимісячний строк пропущено з
поважних причин.

Відповідач свою відмову мотивував тим,
що на момент смерті матері позивач не
був зареєстрований за місцем її
реєстрації, що є умовою, передбаченою
статтею 16 Порядку.

З цього приводу суд зазначає, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи позивачу у
наданні дозволу на перереєстрацію
вказаного автомобіля керувався
приписами пункту 16 Порядку та виходив
виключно з переліку наданих позивачем
документів, а відтак не наділений
повноваженнями встановлювати
обставини, в тому числі, щодо
фактичного проживання позивача та
надавати їм правову оцінку, таким
чином, в суду відсутні підстави
визнавати дії Департаменту соціальної
політики Вінницької ОДА щодо відмови в
наданні дозволу - протиправними.

Що стосується вимоги щодо реєстрації
місця проживання, слід зазначити
наступне.

Згідно з приписами статті 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» №1382-IV від 11.12.2003 місце
проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. Водночас, пунктом 1.2. Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№1077 від 22.11.2012 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 18.12.2012, за
№ 2109/22421 передбачено, що реєстрація
місця проживання або місця перебування
особи - це внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

З системного аналізу наведених
правових норм слідує, що реєстрація
місця проживання є адміністративною
дією, яка встановлює додатковий зв'язок
особи з державою, і не є обставиною, яка
підтверджує чи спростовує фактичне
місце проживання чи перебування особи.

Натомість законодавець, визначаючи
однією із умов наявність реєстрації на
час смерті інваліда за місцем його
реєстрації, переслідував насамперед
мету: виключити можливість зловживання
правом на реєстрацію автомобіля по
сторонніми, заінтересованими особами,
які, до прикладу, - постійно не
проживали, не вели спільний побут та не
були членами сім'ї інваліда, який помер.

Керуючись принципом верховенства
права, закріпленим в статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд повинен виходити із того,
що людина, її права та свободи є
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

В частині другій статті 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» №1382-IV від 11.12.2003 зазначено, що
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

З огляду на вищенаведене, факт
відсутності запису про реєстрацію
місця проживання позивача, з
врахуванням встановлених судом
обставин, а саме постійного проживання
за відповідним місцем реєстрації
померлого, на думку суду, не може
слугувати безумовною підставою
позбавлення законного права позивача
на забезпечення автомобілем як члена
сім'ї померлого інваліда.

За наведених підстав та вказаних
правових норм, суд дійшов висновку, що
позовна заява підлягає частковому
задоволенню.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, Вінницький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації провести
розрахунок залишкової вартості
автомобіля марки "Таврія" ЗАЗ 11027, 2006
року випуску, кузов НОМЕР_3, державний
номер НОМЕР_1, надати ОСОБА_3 дозвіл на
сплату залишкової вартості та дозвіл
на переоформлення автомобіля марки
"Таврія" ЗАЗ 11027, 2006 року випуску, кузов
НОМЕР_3.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Віятик Наталія
Володимирівна