Справа № 820/15869/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 жовтня 2014 р.
№ 820/15869/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання -
Кікоян Г.О.,

за участю представника позивача -
Ткаченка О.В.,

представника відповідача - Гаркуша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Приватного акціонерного товариства
спеціалізоване будівельно-монтажне
управління "Тунельбуд" до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
спеціалізоване будівельно-монтажне
управління "Тунельбуд" (далі по тексту -
позивач, ПрАТ СБМУ "Тунельбуд")
звернулося до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області (далі
по тексту - відповідач, ДПІ у Київському
районі) в якому просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення від 09 квітня 2014
року № про збільшення Приватному
акціонерному товариству
спеціалізованому
будівельно-монтажному управлінню
«Тунельбуд» суми грошового
зобов'язання за платежем з податку на
додану вартість (код платежу 14010100) у
загальній сумі платежу (податкового
зобов'язання) у розмірі 349.999,50 грн., у
тому числі: за основним платежем - у
розмірі 233.333,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - у розмірі
116.666,50 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення було прийняте на
підставі акта від 20.02.2014 року про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2013 року за №
378/20-31-22-04-07/01264669, висновки якого про
порушення з боку позивача пунктів 201.10,
201.6 ст. 201, пунктів 198.2, 198.6 статті 198
розділу V Податкового кодексу України в
результаті чого ПрАТ СБМУ «Тунельбуд»
неправомірно віднесено до складу
податкового кредиту суму ПДВ у розмірі
233333, 33 грн. вважає безпідставними та
необгрунтованими, а відтак винесене
податкове повідомлення - рішення
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки, акт камеральної
перевірки не був вручений або
надісланий позивачу у порядку та
строки, які передбачені статтею 42 та
пунктом 86.2 статті 86 Податкового
кодексу України, а був отриманий
позивачем за його письмовою заявою
лише 14 травня 2014 року після отримання
ним податкового повідомлення рішення,
яке було отримане поштою 12 травня 2014
року.

Також позивач зазначає, що він не може
нести відповідальність за дії його
контрагентів щодо реєстрації
податкових накладних у Єдиному реєстрі
податкових накладних. Крім того,
контрагент - ПП «Київбудтранс-Сервіс»
зверталось до суду адміністративної
юрисдикції з адміністративним позовом
до Міністерства доходів і зборів
України про протиправності його дій з
не реєстрації ним податкових накладних
та про зобов'язання його реєструвати
податкові накладні і постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 листопада 2013 року у
адміністративній справі № 826/17867/13-а,
яка набрала законної сили,
адміністративний позов ПП
«Київбудтранс-Сервіс» щодо наведених
вище позовних вимог був задоволений.

Відповідачем надано до суду письмові
заперечення на адміністративний позов
в яких вважає вимоги позивача
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з тих підстав,
що в ході перевірки перевіряючими
правомірно зроблено висновки про
порушення позивачем норм податкового
законодавства України, оскільки при
здійсненні перевірки позивача було
встановлено, що згідно податкової
декларації з податку на додану
вартість за звітний податковий період -
грудень 2013 року було подано реєстр
податкових накладних, в який було
включено податкову накладну від ПП
«Київбудтранс-Сервіс» №6 від 03.12.2013
року на суму ПДВ 233333, 33 грн., яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних, що є порушенням
пунктів 201.10, 201.6 ст. 201, пунктів 198.2, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
оскільки в такому випадку право на
віднесення зазначеної суми до
податкового кредиту виникає на
підставі заяви платника податків (Д8) до
податкової декларації по податку на
додану вартість, яка до податкового
органу не надавалсь.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, з підстав та
мотивів зазначених в письмових
запереченнях.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини на яких
грунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ
СБМУ «Тунельбуд» зареєстроване
юридичною особою 26.10.1993 р. та включено
до ЄДР ЮО та ФОП про що свідчить копія
витягу № 17583733 від 15.11.2013 р., перебуває на
податковому обліку в органах ДПС та є
платником ПДВ згідно свідоцтво № 200030378
про реєстрацію платника податку на
додану вартість від 15.07.1997 р.

Відповідно до копії витягу № 17583733 від
15.11.2013 р. основним видом діяльності
позивача за КВЕД є 42.13 будівництво
мостів і тунелів.

При судовому розгляді справи
встановлено, що 20.01.2014 року ПрАТ СБМУ
«Тунельбуд» до ДПІ у Київському районі
було подано податкову декларацію з
податку на додану вартість за грудень
2013 року разом із додатком 5, згідно
якого до податкового кредиту грудня 2013
року віднесено суму податку на додану
вартість в розмірі 233333, 33 за податковою
накладною №6 від 03.12.2013 року, вписану
приватним підприємством
«Київбудтранс-Сервіс».

На підставі п.п. 75.1.1 п. 75.1 статті 75,
статті 76 глави 8 розділу II Податкового
кодексу України, пункту 200.10 статті
200 розділу V Податкового кодексу
України старшим державним ревізор -
інспектором відділу камеральних
перевірок управління податкового
аудиту ДПІ у Київському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області Хоменко Аліною Андріївною було
проведено камеральну перевірку
позивача за результатами якої складно
акт «Про результати камеральної
пере)зірки даних, задекларованих у
податковій декларації з податку на
додану вартість ПрАТ СБМУ "Тунельбуд"
грудень 2013 року
(звітний (податковий) період)» (далі по
тексту - акт перевірки).

За наслідками перевірки, згідно
висновків акта було встановлено з боку
позивача порушення пунктів 201.10, 201.6 ст.
201, пунктів 198.2, 198.6 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України в
результаті чого ПрАТ СБМУ «Тунельбуд»
неправомірно віднесено до складу
податкового кредиту суму ПДВ у розмірі
233333, 33 грн., оскільки за звітний
податковий період - грудень 2013 року до
реєстру отриманих податкових
накладних безпідставно було включено
податкову накладну № 6 від 03.12.2013 року
виписану ПП «Київбудтранс-Сервіс», а до
податкового кредиту неправомірно
віднесено суму ПДВ 233333, 33 грн. за
зазначеною податковою накладною, яка
не зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

На підставі вказаного акта перевірки
відповідачем було винесене податкове
повідомлення - рішення від 09 квітня 2014
року № про збільшення Приватному
акціонерному товариству
спеціалізованому
будівельно-монтажному управлінню
«Тунельбуд» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 349999, 50 грн., у тому числі
за основним платежем 233333, 00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 116666, 50 грн.

Суд зазначає, що підпунктом 14.1.181 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.2011 року,
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльні платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенні
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, п відбулася
раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податкової накладною.

За п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно п. 201.6. ст. 201 ПК України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ
Податкового кодексу України
реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану вартість -
продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить понад 10
тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Відповідно до 201.10. ст. 201 Податкового
кодексу податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

З аналізу вищенаведених норм
вбачається, що підставою для включення
сум податку до складу податкового
кредиту у разі порушення
постачальником товару порядку
реєстрації податкової накладної в
Єдиному реєстрі є додавання покупцем
товару до податкової декларації за
звітний податковий період заяви із
скаргою на такого постачальника, а
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, ПрАТ СБМУ «Тунельбуд» додаток 8
до податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року не
подавав, а отже не мав права на
включення суми ПДВ до податкового
кредиту за виписаною податковою
накладною.

Враховуючи наведене вище суд не
приймає до уваги твердження позивача
про порушення ДПІ у Київському районі в
частині не направлення йому акта
перевірки, оскільки дані дії не є
предметом розгляду в даній справі та
позивачем не надано до суду рішень про
визнання таких дій протиправними.

Окрім того, суд не зважає на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 листопада 2013 року у
адміністративній справі № 826/17867/13-а,
оскільки в резолютивній його частині
не йдеться про спірну податкову вимогу
і також через те, що законом не
передбачається право покупця
відносити до податкового кредиту суми
ПДВ за податковими накладними
постачальника у разі наявного судового
рішення про зобов'язання податкового
органу зареєструвати податкові
накладні останнього в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги стосовно
скасування податкового
повідомлення-рішення від 09 квітня 2014
року № як такого, що прийняте з
порушенням норм діючого законодавства
України, не підтверджуються
матеріалами справи, спростовані
відповідачем, а відтак не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Приватного акціонерного
товариства спеціалізоване
будівельно-монтажне управління
"Тунельбуд" до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Бадюков Ю.В.