Справа № 826/8632/14
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2014 року № 826/8632/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Вєкуа
Н.Г. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до
Дніпровської районної у місті Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними, скасування
розпоряджень від 10.02.2011 та від 10.03.2011 №
ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
про визнання дій протиправними,
скасування розпорядження від 10.02.2011
року № 103.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 червня 2014 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
18 серпня 2014 року позивачем подана
позовна заява про уточнення позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просить суд :
- допустити у якості співпозивача -
- визнати дії Дніпровської районної у
місті Києві ради незаконними;
- Розпорядження № 14 ГК від 10 лютого 2011
року та розпорядження 670 від 25.11.2009 року
№ 103 від 10 березня 2011 року Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації - скасувати;
- поновити на квартирному обліку родину
ОСОБА_1 на підставі рішення № 826 від 018
жовтня 1984 року, як багатодітну сім'ю.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства
України, крім прав та обов'язків,
визначених у статті 49 цього Кодексу,
позивач має право в будь-який час до
закінчення судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог або відмовитися від
адміністративного позову, а тому заява
про уточнення позовних вимог була
прийнята судом до розгляду.
У судовому засіданні 09.09.2014 р.
представник позивачів зазначив, що
подані позовні вимоги зазначені в
заяві від 18 серпня 2014 року є
остаточними та просив задовольнити
позов у повному обсязі.
Представник відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у задоволенні позову.
В судовому засіданні 09.09.2014 року, суд,
за згодою представників сторін на
підставі ч.4 ст.122 КАС України перейшов
до розгляду справи в порядку
письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 складом сім'ї з
чотирьох осіб, вона, дочка - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 була зарахована на квартирний
облік у пільгову чергу багатодітних
сімей на підставі рішення виконкому
Дарницької районної ради народних
депутатів від 08 жовтня 1984 року № 826.( а.с.
Згідно з розпорядженням Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 16 квітня 1996 року № 23
до складу сім'ї включений син старшої
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Як встановлено в судовому засіданні, 27
грудня 2007 року згідно акту № 524 до
Дніпровської райдержадміністрації
Головним управлінням житлового
забезпечення була передана 2-х
кімнатна квартира АДРЕСА_1 для надання
ОСОБА_1 та її родині із знанням з черги
Однак, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечувалось
представником відповідача, ордеру на
надану позивачці квартирі не було
оформлено, оскільки в житловому
будинку (новобудова), в якому була
надана квартира була відсутня поштова
30 жовтня 2009 року Головним управлінням
житлового забезпечення КМДА
повідомлено Дніпровську районну у м.
Києві державну адміністрацію про
присвоєння будинку поштової адреси
"АДРЕСА_1" згідно розпорядження
Деснянської райдержадміністрації №231
від 18.03.2009 "Про присвоєння адреси
незавершеним будівництвом житловим
09 листопада 2009 року - ОСОБА_2 було видано
направлення на огляд житлової площі
від по АДРЕСА_2, в якому було зазначено,
що попередня надає згоду на постійне
поселення та включення до ордеру трьох
В судовому засіданні представником
позивача не заперечувалось, що позивач
ходив оглядати будинок, однак поверху,
на якому повинна находилась квартира
попереднього на момент огляду не було.
25 листопада 2009 року розпорядженням
Дніпровської районної у місті Києві
державної адміністрації № 670 у справу
квартирного обліку ОСОБА_1 та її родини
внесені зміна, а саме виключено ОСОБА_3
у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_3,
включено новонароджену онуку та
вилучено пільгову категорію
багатодітної родини і переведено у
загальну чергу із збереженням дати
зарахування 08 жовтня 1984 року.
24 грудня 2009 року прийнято
розпорядження Дніпровською районною у
місті Києві державною адміністрацією
№ 757 про надання житлової площі ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 двокімнатної квартири
по АДРЕСА_1. На підставі зазначеного
розпорядження видавався ордер №012992
Однак, як зазначалось представником
відповідача ОСОБА_2 відмовилась
Представник позивача заперечувала
щодо обізнаності позивача про
Суд критично ставиться до даного
твердження та зазначає, що 09.11.2009 року
ОСОБА_2 було видано направлення на
огляд житлової площі, в якому зазначено
Окрім цього, позивач не заперечує, що
нею було здійснено огляд будинку,
однак, поверх на якому знаходилась
квартира був відсутній, а тому позивач
відмовився від отримання ордеру.
Як вбачається з матеріалів справи,
згідно витягу розпорядження №14-ГК від
10.02.2011 року скасовано пункт 1.1.
розпорядження №757 від 24 грудня 2009 року
"Про надання житлової площі та інші
квартирні питання" на підставі якого
ОСОБА_2 була надана двокімнатна
квартира АДРЕСА_1 на сім'ю із трьох осіб
у зв'зку зі змінами у складі сім'ї та
Розпорядженням Дніпровської районної
у м. Києві державної адміністрації від
10 березня 2011 року № 103 родину ОСОБА_2
було поновлено на квартирному обліку
для подальшого перебування їх у
Як вже зазначалося вище, позивачі
звертаючись із позовом до суду
обґрунтовують свої вимоги тим, що дії
відповідача щодо зняття з пільгової
черги, як багатодітної сім'ї є
протиправними, а отже Розпорядження №
14 ГК від 10 лютого 2011 року та
Розпорядження 670 від 25.11.2009 року № 103 від
10 березня 2011 року Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації повинні бути скасовані.
Однак з даними твердженнями суд не може
погодитись виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
Конституція України в статті 47
закріплює право кожної людини на житло.
При цьому задекларовано, що держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
Громадяни, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону
Відповідно до ст. 9 ЖК України,
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду, або на
одержання за їх бажанням грошової
компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.
Згідно статті 51 ЖК України, жилі
приміщення в будинках житлового фонду
місцевих Рад народних депутатів
надаються громадянам виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів за участю
громадської комісії з житлових питань,
створюваної при виконавчому комітеті з
депутатів Рад, представників
громадських організацій, трудових
Відповідно до ст. 52 ЖК України, жилі
приміщення в будинках відомчого
житлового фонду надаються громадянам
за спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету підприємства,
установи, організації, затвердженим
виконавчим комітетом районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів, а у
випадках, передбачених Радою Міністрів
СРСР,- за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету з наступним повідомленням
виконавчому комітетові відповідної
Ради народних депутатів про надання
жилих приміщень для заселення.
Відповідно до ст. 58 ЖК України, на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
При аналізі зазначених норм Закону,
вбачається, що єдиною підставою для
вселення особи в надане жиле
приміщення, є ордер.
Однак, як встановлено судом ордеру
позивачі не отримували, оскільки від 30
травня 2008 року втратили статус
багатодітної родини, а отже право
перебувати на квартирному обліку в
пільговій черзі "багатодітна сім'я".
За приписами пункту 1 частини першої
статті 34 Житлового кодексу України
потребуючими поліпшення житлових умов
визнаються громадяни забезпечені
жилою площею нижче за рівень, що
визначається в порядку,
встановлюваному Радою Міністрів
Української РСР і Українською
республіканською радою професійних
Спільною постановою Ради Міністрів
УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року
№ 470 було затверджено Правила обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР (далі -
Правила обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов),
що врегульовують питання обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм у
безстрокове користування жилих
приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду,
призначених для постійного проживання.
Підпунктом 1 пункту 13 цих Правил зміст
статті 34 Житлового кодексу України
було більш конкретизовано та
встановлено, що потребуючими
поліпшення житлових умов визнаються
громадяни забезпечені жилою площею
нижче за рівень, що визначається
виконавчими комітетами обласних,
Київської і Севастопольської міських
Рад народних депутатів разом з радами
профспілок. Цей рівень періодично
переглядається вказаними органами.
Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 40 Житлового кодексу України
громадяни знімаються з обліку
потребуючих поліпшення житлових умов у
випадку поліпшення житлових умов,
внаслідок якого відпали підстави для
надання іншого жилого приміщення.
Аналогічна норма також міститься і у
пункті 26 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до п.27 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і падання їм житлових
приміщень в Українській РСР, які
затверджені Постановою Ради Міністрів
УРСР від 11.12юі984 р. №470, далі-Правила,
громадяни виключаються із списків
осіб, які користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень, якщо вони були
необґрунтовано включені до цих
списків, або втратили вказане право.
Відповідно до п.11.11 пункту 44 вкачаних
Правил багатодітна сім'я (які мають у
своєму складі трьох і більше дітей) не
втрачає права першочергового
одержання жилих приміщень і у випадку,
коли після взяття сім'ї на квартирний
облік ді ти досягнуть повноліття.
В статті 1 Закону України «Про охорону
дитинства» надано тлумачення термінів,
зокрема, визначення поняття
багатодітної сім'ї - сім'я, в якій
подружжя (чоловік та жінка) перебуває у
зареєстрованому шлюбі, разом проживає
та виховує трьох і більше дітей, у тому
числі кожного з подружжя, або один
батько (одна мати), який (яка) проживає
разом з трьома і більше дітьми та
самостійно їх виховує. До складу
багатодітної сім'ї включаються також
діти, які навчаються за денною формою
навчання у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах, - до закінчення
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23 років.
В розумінні вищезазначеної статті
сім'я позивача була багатодітною до
ІНФОРМАЦІЯ_3, що не заперечується
відповідачем, однак у зв'язку з змінами,
а саме смертю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3
втратила статус багатодітної.
Окрім зазначеного, суд звертає увагу,
що заява ОСОБА_2 про виключення із
справи ОСОБА_3 у зв'язку із смертю та
включення до справи ОСОБА_8 була подана
09.11.2009 року, а отже ці обставини не були
враховані при прийнятті розпорядження
Дніпровською районною в місті Києві
державною адміністрацією від 24.12.2009 р.
№ 757.
У зв'язку з зазначеним згідно витягу
розпорядження № 14-ГК від 10.02.2011 року
скасовано пункт 1.1. розпорядження №757
від 24 грудня 2009 року "Про надання
житлової площі та інші квартирні
питання" на підставі якого ОСОБА_2 була
надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на
сім'ю із трьох осіб у зв'зку зі змінами у
складі сім'ї та зміною кварт обліку.
Розпорядженням Дніпровської районної
у м. Києві державної адміністрації від
10 березня 2011 року № 103 родину ОСОБА_2
було поновлено на квартирному обліку
для подальшого перебування їх у
Враховуючи вищезазначене, суд
зазначає, що після виключення із справи
квартирного обліку померлої ОСОБА_3,
родина ОСОБА_3 втратила право на
отримання житла, як багатодітна родина.
За таких обставин надання позивачеві
жилого приміщення без додержання
черговості надання жилих приміщень
порушить вищевказані вимоги чинного
законодавства, а також права інших
осіб, включених раніше ніж позивач до
списку осіб, які мають право на
отримання жилого приміщення в
позачерговому порядку.
Отже, розглядаючи питання щодо
правомірності прийнятого суб'єктом
владних повноважень рішення, суд
перевіряє та враховує всі обставини, що
мають значення для справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
В задоволенні адміністративного
Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.Г. Вєкуа