Справа № 2а-0870/3104/11
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/13496/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: Дерманської К.О.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Вільнянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.07.2011 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013 року

у справі № 2а-0870/3104/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромінвест 08»

до Вільнянської міжрайонної
державної податкової інспекції
Запорізької області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропромінвест 08»
(далі по тексту - позивач, ТОВ
«Агропромінвест 08») звернулось з
позовом до Вільнянської міжрайонної
державної податкової інспекції
Запорізької області (далі по тексту -
відповідач, МДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.07.2011 року
адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013 року апеляційну скаргу МДПІ
залишено без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Агропромінвест 08», посилаючись на те,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
просить касаційну скаргу МДПІ залишити
без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача сторін,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що МДПІ проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТОВ «Агропроінвест 08» з
питань правомірності нарахування
бюджетного відшкодування за період з
01.06.2010 року по 31.12.2010 року, за
результатами якої складено акт від
03.03.2011 року №48/23/35834331.

В акті перевірки зокрема зазначено, що
позивачем порушено пп. «а» пп. 7.7.2 п. 7.7
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», а саме: завищено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість по деклараціям за
період з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року на
загальну суму 4 260 008 грн.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, МДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
18.03.2011 року №, яким ТОВ
«Агропромінвест 08» зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 4260008 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» (який
був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» (який
був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається: дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин),
бюджетному відшкодуванню підлягає
від'ємне значення у тому випадку, якщо
сума податку на додану вартість у
відповідному розмірі сплачена
отримувачем товару у попередніх
періодах постачальникам таких товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, та
було встановлено судами попередніх
інстанцій, між ТОВ «Агропромінвест 08»
та ПП «Інтерпроект - Інжиніринг», ТОВ
«Агромарин-М» були здійсненні
господарські операції щодо придбання
товарів (договори від 17.03.2010 року
№2-03-10/44, №3-03-10/45, №1-03-10/43, від 14.04.2010 року
№1-04-10/77, від 21.05.2010 року б/н, 28.09.2010 року
б/н, від 24.11.2010 року №769-Агро/23.11).

Реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та
вищевказаними контрагентами
підтверджується наявними в матеріалах
справи видатковими накладними,
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг), тощо.

Оплата позивачем придбаних товарів
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями.

Вищевказані документи оформлені
відповідно до вимог чинного
законодавства, Закону України № 996 «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», є документами
первинного обліку.

Використання ТОВ «Агропромінвест 08»
придбаних товарів та послуг у власній
господарській діяльності
підтверджується матеріалами справи.

Отже, з огляду на вищевказані обставини
справи, колегія суду погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанції щодо реальності
господарських операцій, укладених між
позивачем та ПП «Інтерпроект -
Інжиніринг», ТОВ «Агромарин-М».

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що вищевказані
контрагенти на час спірних відносин
були зареєстровані як платники податку
(відповідно до вимог чинного
законодавства).

Також, суди обґрунтовано не прийняли до
уваги висновки МДПІ щодо нікчемності
правочинів, з урахуванням всіх
обставин справи та вимог діючого на час
спірних правовідносин законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.05.2010 року між ТОВ «Агропромінвест 08»
(Орендодавець) та ЗАТ «Птахокомбінат
«Дніпровський» (Орендар) укладено
договір оренди №105/1.

23.07.2010 року між ТОВ «Агропромінвест 08»
(Орендодавець) та ЗАТ «Птахокомбінат
«Дніпровський» укладений договір
оренди №109/1.

Відповідно до вимог даних договорів
Орендодавець зобов'язується передати
Орендарю у тимчасове користування за
визначену плату об'єкт нерухомості,
орендна плата сплачується Орендарем
Орендодавцю одноразово по закінченню
строку оренди, розрахунок (оплата, акт
виконаних робіт) за користування
об'єктом оренди здійснюється Орендарем
по закінченню строку оренди.

Фактичне виконання умов вищевказаних
договорів підтверджується наявними в
матеріалах справи податковими
накладними, актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг), актами
приймання-передачі об'єктів оренди,
тощо.

Документи оформлені відповідно до
вимог чинного законодавства, Закону
України № 996 «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні», є
документами первинного обліку.

Відповідно до вимог пп. 7.3.1. п. 7.3 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Отже, з огляду на вищевказані обставини
справи, колегія суду погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
щодо правомірності відображення
позивачем господарських операцій в
податковому обліку по факту оформлення
первинних документів - актів надання
послуг.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно
застосували норми матеріального права,
отже, прийняте податковим органом
спірне рішення є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Запорізького
окружного адміністративного суду від
05.07.2011 року та ухвала
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013 року
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Вільнянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.07.2011 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов