Справа № 2а-3171/10
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/19934/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Кіровської міської ради
Луганської області про перерахунок
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року позивач звернувся з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської
міської ради Луганської області про
визнання дій протиправними та
стягнення щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня посилаючись на те,
що є інвалідом війни 2 групи і,
відповідно до Закону України від 22
жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (далі - Закон №
3551-ХІІ), має право на отримання щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня.

Відповідач у 2010 році виплатив таку у
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 7 квітня
2010 року № 299 «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2010
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» (далі
Постанова КМУ № 299), чим порушив права
позивача, а тому посилаючись на ці
обставини ОСОБА_4 просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
виплати разової грошової допомоги за
2010 рік у розмірі меншому, ніж визначено
частиною 5 статті 13 Закону № 3551-ХІІ, та
стягнути відповідну заборгованість.

Постановою Кіровського міського суду
Луганської області від 30 грудня
2010 року, позовні вимоги задоволено
частково, визнано протиправними дії та
зобов'язано відповідача провести
перерахунок і виплату позивачу
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня як інваліду війни 2 групи у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до частини п'ятої статті 13
Закону № 3551-ХІІ.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 березня 2011 року, постанову суду
першої інстанції скасовано та
відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
задоволення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідач,
здійснюючи позивачу виплату спірної
допомоги у вищезазначених розмірах
діяв у відповідності до вимог чинного
законодавства.

Проте, до такого висновку апеляційний
суд дійшов без з'ясування дійсних прав
та обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС категорії
1, є інвалідом війни 2 групи і,
відповідно до частини 5 статті 13 Закону
№ 3551-ХІІ, має право на щорічну
одноразову грошову допомогу до 5 травня
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 5 статті 13 Закону № 3551-ХІІ (в
редакції періоду спірних
правовідносин) встановлено, що щорічно
до 5 травня інвалідам війни 2 групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» частину 5
№ 3551-ХІІ викладено в новій редакції,
відповідно до якої щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

За правилами частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI не внесено змін та не було
зупинено дію частини 5 статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»

З матеріалів справи вбачається, що у 2010
році позивачу одноразова грошова
допомога до 5-го травня виплачена
відповідно до Постанови КМУ № 299.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що при вирішенні цього спору
застосуванню підлягає саме Закон №
3551-ХІІ, а не зазначена постанова
Кабінету Міністрів України.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня є
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет України на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Таким чином, відповідач, здійснюючи
позивачу виплату щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня у меншому
розмірі, ніж встановлено частиною 5
статті 13 Закону № 3551-ХІІ діяв всупереч
вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, апеляційний суд
помилково скасував рішення суду першої
інстанції та відмовив в задоволенні
позову.

За приписами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10
березня 2011 року скасувати та залишити в
силі постанову Кіровського міського
суду Луганської області від 30 грудня 2010
року.

Ухвала набирає законної сили набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії сторонам і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало