Справа № 813/6399/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 р.
Справа № 876/13472/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Довгополова О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Північ-Захід" на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07.10.2013р. по
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Північ-Захід" до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі міста
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

встановив:

15.08.2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Північ -
Захід» (надалі - Товариство) звернулося
у суд із позовом до Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Львівської області ДПС
(надалі - ДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
04.02.2013р. № та №.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
податковий орган за наслідком
позапланової виїзної перевірки
Товариства з питань достовірності
нарахування та своєчасності сплати
податку на прибуток та податку на
додану вартість (надалі-ПДВ) при
здійсненні господарських операцій з
ТзОВ «Лідерком» за вересень, жовтень,
грудень 2011 року, лютий, березень 2012 року
необґрунтовано прийшов до висновку про
заниження сплати податку на прибуток
на загальну суму 45 665,00грн. та заниження
сплати ПДВ на загальну суму сумі 41
021,00грн., оскільки дані висновки
спростовуються первинними
документами, які підтверджують факт
операцій з придбання робіт (наданих
послуг) у ТзОВ «Лідерком» та
правомірність формування податкового
кредиту та валових витрат по
взаємовідносинах з ТзОВ «Лідерком».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07.10.2013р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зокрема
виходив з того, що договори, протоколи
погодження договірної ціни, акти
здачі-приймання, податкові накладні,
підписані від імені ТзОВ «Лідерком»
директором ОСОБА_1, тобто не
уповноваженою на підписання особою,
оскільки директором ТзОВ «Лідерком» в
спірний період був ОСОБА_2

На виконання умов договорів ТзОВ
«Лідерком» за підписом директора
ОСОБА_1 виписано податкові накладні,
які включені до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних за
вересень, жовтень, грудень 2011 року,
лютий, березень 2012 року. Товариством
проведено оплату за виконання робіт
(наданих послуг) зазначених у Договорах
їх додатках та актах здачі-прийняття
робіт (наданих послуг), яка віднесена до
валових витрат.

Окрім того, Акти здачі-приймання робіт
(наданих послуг), не містять такого
обов'язкового реквізиту, передбаченого
ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України №996 та вимог
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку №16 «Витрати» Затвердженого
Міністерством фінансів України від
31.12.1999р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19.01.2000р.
№ 27/4248 як зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, відсутня інформація про
фактично понесені витрати на
здійснення цих робіт.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що витрати по договорах не
пов'язані з веденням господарської
діяльності. В судовому засіданні
встановлено факт безпідставного
віднесення Товариством до складу
валових витрат та податкового кредиту
вартості придбаних у ТзОВ «Лідерком»
робіт (наданих послуг).

Контролюючим органом проведеним
дослідженням фінансово-господарської
діяльності Товариства встановлено, що
таким оплачувались кошти контрагенту
без мети реального настання правових
наслідків, з метою несплати податків,
що призвело до втрати дохідної частини
Державного бюджету, з чим погодився
суд.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
надані для перевірки акти виконаних
робіт не відповідають вимогам чинного
законодавства та не підтверджують
реальність понесених Товариством
витрат. Проте апелянт не погоджується з
такими висновками суду та зазначає, що
акти виконаних робіт містять в собі
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції; одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
отже, відповідають ч.2 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні".

Апелянт вважає, що первинні документи
були оформлені відповідно із
положеннями ст. 1 «Визначення термінів»
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» № 996-ХV від 16.07.1999, відповідно
до яких первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Апелянт зазначає, що Товариство
долучило до матеріалів справи усі
необхідні первинні документи, що
підтверджують наявність та проведення
господарських операцій, а саме: назву
документа; дату і місце складання;
назву підприємства від імені якого
складений документ; зміст та обсяг
господарської операції; особистий
підпис або інші дані, які дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, ДПІ проведено позапланову виїзну
перевірку Товариства з питань
достовірності нарахування та
своєчасності сплати податку на
прибуток та ПДВ при здійсненні
господарських операцій з ТзОВ
«Лідерком» за вересень, жовтень,
грудень 2011 року, лютий, березень 2012
року, за наслідком якої складено Акт
від 12.02.2013р. №188/22-10/32800231 (а.с.9-23), в якому
встановлено, що Товариством порушено
вимоги п.п.138.2, 138.4 ст.138, п.п.139.1.9 ст.139 ПК
України від 02.12.2010р. №2755-VI з наступними
змінами та доповненнями (далі-ПК
України), що призвело до заниження
сплати податку на прибуток на суму 45
665,00грн., в тому числі за 2-4 квартали 2011
року в сумі 29 815,00 грн., за 1 квартал 2012
року на суму 15 850,00 грн. та порушено
вимоги п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6 ст.201
ПК України, що призвело до заниження
сплати ПДВ до бюджету на суму 41 021,00грн.,
в тому числі за вересень 2011 року - 5 410,00
грн., жовтень 2011 року - 5 880,00 грн.,
грудень 2011 року - 14 636,00 грн., лютий 2012
року - 8 402,00 грн., березень 2012 року - 6 693,00
грн.

На підставі Акта перевірки ДПІ
прийнято податкові
повідомлення-рішення: від 04.02.2013р.
№, яким Товариству збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на прибуток приватних
підприємств» на суму 49 628,00 грн.,
в т.ч. основний платіж в розмірі 45
665,00грн. та штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) в розмірі 3 963,00 грн. (а.с.8) та
від 04.02.2013р. №, яким Товариству
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість» на суму 51 276,00 грн., в т.ч.
основний платіж в розмірі 41 021,00грн. та
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в
розмірі 10 255,00 грн. (а.с.7).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до пункту 14.1.36 ст.14 ПК
України, господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно п.198.1 ст. 198 ПУ України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, в тому числі, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу пункту 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Так, порядок створення, прийняття і
відображення в бухгалтерському обліку
первинних документів встановлено
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95р. №88 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.95р. за №168/704.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99р. №996-ХІV
(далі-Закон №996), та розділі 2 Положення
зазначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні
документи для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до вимог п.3.2 ст.3 Закону №996
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Як вбачається з акта перевірки,
перевіркою повноти визначення витрат,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування при здійсненні
фінансово-господарських розрахунків
Товариства із ТзОВ «Лідерком» за
вересень, жовтень, грудень 2011 року,
лютий, березень 2012 року встановлено їх
завищення на суму 205 105,00грн., що
призвело до заниження податку на
прибуток на суму 45 665,00грн., в тому числі
за 2-4 квартали 2011 року в сумі 29 815,00 грн.,
за 1 квартал 2012 року на суму 15 850,00грн. та
завищення податкового кредиту на суму
41 021,00 грн., в тому числі за вересень 2011
року - 5 410,00грн., жовтень 2011 року - 5
880,00грн., грудень 2011 року - 14 636,00грн.,
лютий 2012 року - 8 402,00грн., березень 2012
року - 6 693,00грн., що призвело до
заниження сплати податку на додану
вартість на суму 41 021,00грн., в тому числі
за вересень 2011 року - 5 410,00грн., жовтень
2011 року - 5 880,00грн., грудень 2011 року - 14
636,00грн., лютий 2012 року - 8 402,00грн.,
березень 2012 року - 6 693,00грн.

Колегією суддів встановлено, що для
проведення перевірки були використані
документи, що знаходяться в обліковій
справі Товариства, податкові
декларації Товариства з ПДВ за
вересень 2011 року, жовтень 2011 року,
грудень 2011 року, лютий 2012 року, березень
2012 року з додатками та уточнюючими
розрахунками, первинні документи. А
також при перевірці використано
комп'ютерні автоматизовані
інформаційні системи: АІС «Облік
платників і платежів»,
Інформаційно-пошукова система «Запит»,
АРМ - свідоцтво (ПДВ), АІС «ТАХ», АС
«Бест-звіт», АС «Аудит», Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України Офіційний веб-сайт ДПА України;
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки ТзОВ «Лідерком» від
17.05.2013р. №1698/22-8/35197074.

Податковим органом встановлено, що
господарські операції між ТзОВ
«Північ-Захід» та ТзОВ «Лідерком», не
підтверджено з врахування реального
часу здійснення операцій -
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів, використання
складських приміщень та іншого майна,
яке економічно необхідне для
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної господарської
та економічної діяльності, технічного
персоналу, основних засобів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів, що
вказує про неможливість фактичного
здійснення господарської діяльності
між Товариством та його контрагентом.

Так, проведеною перевіркою
взаєморозрахунків з ТзОВ «Лідерком» за
вересень 2011 року, жовтень 2011 року,
грудень 2011 року, лютий 2012 року, березень
2012 року встановлено, що між ТзОВ
«Північ - Захід» (Замовник), в особі
директора ОСОБА_3, який діє на підставі
Статуту з однієї сторони та ТзОВ
«Лідерком» (Виконавець), в особі
директора ОСОБА_1 з другої сторони,
укладено ряд договорів, зокрема:

- згідно п.1.1 Договору №01/09-11 від 01.09.2011р.
Виконавець зобов'язується виконати
будівельно-монтажні роботи по
модернізації базових станцій ZАК024,
ZАК034, ZАК049, ZАК023, ZАК057 за адресою
Закарпатська область, а Замовник
згідно п.2.2 Договору сплачує повну
вартість робіт не пізніше 5 банківських
днів після підписання Акта
здачі-приймання робіт. Додатком №1 до
даного Договору сторонами у
зобов'язанні досягнуто погодження
договірної ціни вищезазначених робіт,
що підтверджується протоколом
погодження договірної ціни;

- згідно п.1.1 Договору №14/10-11 від 14.10.2011р.
Виконавець зобов'язується виконати
комплекс будівельно-монтажних робіт по
модернізації базової станції ZАК067/867 за
адресою: Закарпатська область,
Рухівський район, с.Ділове, а Замовник
згідно п.2.2 Договору сплачує повну
вартість робіт не пізніше 5 банківських
днів після підписання Акта
здачі-приймання робіт. Додатком №1 до
даного договору сторонами у
зобов'язанні досягнуто погодження
договірної ціни вищезазначених робіт,
що підтверджується протоколом
погодження договірної ціни;

- згідно п.1.1 Договору №01/11-11 від 01.12.2011р.
Виконавець зобов'язується виконати
проектні роботи базових станцій, а
Замовник згідно п.2.2 Договору сплачує
повну вартість робіт не пізніше 5
банківських днів після підписання Акта
здачі-приймання робіт. Додатком №1 до
даного договору сторонами у
зобов'язанні досягнуто погодження
договірної ціни вищезазначених робіт,
що підтверджується протоколом
погодження договірної ціни;

- згідно п.1.1 Договору №01/12-11 від 01.12.2011р.
Виконавець зобов'язується виконати
комплекс демонтажних робіт по
модернізації базових станцій на
об'єктах Закарпатської області, а
Замовник згідно п.2.2 Договору сплачує
повну вартість робіт не пізніше 5
банківських днів після підписання Акта
здачі-приймання робіт. Додатком №1 до
даного договору сторонами у
зобов'язанні досягнуто погодження
договірної ціни вищезазначених робіт,
що підтверджується протоколом
погодження договірної ціни;

- згідно п.1.1 Договору №11/01-12 від 11.01.2012р.
Виконавець зобов'язується виконати
комплекс будівельно-монтажних робіт по
модернізації базової станції ZАК784,163 за
адресою: Закарпатська область, а
Замовник згідно п.2.2 Договору сплачує
повну вартість робіт не пізніше 5
банківських днів після підписання Акта
здачі-приймання робіт. Додатком №1 до
даного договору сторонами у
зобов'язанні досягнуто погодження
договірної ціни вищезазначених робіт,
що підтверджується протоколом
погодження договірної ціни;

- згідно п.1.1 Договору №03/01-12 від 03.01.2012р.
Виконавець зобов'язується виконати
комплекс будівельно-монтажні роботи по
модернізації базової станції ZАК784 за
адресою: Закарпатська область,
м.Берегово, а Замовник згідно п.2.2
Договору сплачує повну вартість робіт
не пізніше 5 банківських днів після
підписання Акта здачі-приймання робіт.
Додатком №1 до даного договору
сторонами у зобов'язанні досягнуто
погодження договірної ціни
вищезазначених робіт, що
підтверджується протоколом погодження
договірної ціни;

- згідно п.1.1 Договору №06/01-12 від 16.01.2012р.
Виконавець зобов'язується виконати
комплекс демонтажних робіт по
модернізації базових станцій на
об'єктах за адресою: Закарпатська
область, м.Ужгород, а Замовник згідно
п.2.2 Договору сплачує повну вартість
робіт не пізніше 5 банківських днів
після підписання Акта здачі-приймання
робіт. Додатком №1 до даного договору
сторонами у зобов'язанні досягнуто
погодження договірної ціни
вищезазначених робіт, що
підтверджується протоколом погодження
договірної ціни.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що на виконання робіт по
вищезазначених договорах договірні
сторони підписали акти виконаних робіт
та ТзОВ «Лідерком» виписано податкові
накладні:

- акт виконаних робіт №б/н від 30.09.2011р.,
податкова накладна №283 від 30.09.2011р.,
Номенклатура: Будівельно-монтажні
роботи по модернізації базових станцій
ZAK024, ZAK034, ZAK049, ZAK023, ZAK057 на суму 32 460,00 грн.
в тому числі ПДВ 5 410,00 грн.;

- акт виконаних робіт №б/н від 31.10.2011р.,
податкова накладна №812 від 31.10.2011р.,
Номенклатура: Будівельно-монтажні
роботи по модернізації базових станцій
ZAK067/867 на суму 35 280,00 грн. в тому числі
ПДВ 5 880,00 грн.;

- акт виконаних робіт №б/н без дати,
податкова накладна №152 від 07.12.2011р.,
Номенклатура: Проектні роботи базових
станцій на суму 51 216,00 грн. в тому числі
ПДВ 8 536,00 грн.;

- акт виконаних робіт №б/н від 30.12.2011р.,
податкова накладна №807 від 29.12.2011р.,
Номенклатура: Виконання комплексу
демонтажних робіт по модернізації
базових станцій на об'єктах
Закарпатської області на суму 36 600,00
грн. в тому числі ПДВ 6 100,00 грн.;

- акт виконаних робіт №б/н від 30.01.2012р.,
податкова накладна №1043 від 30.01.2012р.,
Номенклатура: Комплекс
будівельно-монтажних робіт по
модернізації базової станції ZAK784, 163 за
адресою Закарпатська область на суму 31
000,00 грн. в тому числі ПДВ 5 166,67 грн.;

- акт виконаних робіт №б/н від 27.01.2012р.,
податкова накладна №373 від 12.01.2012р.,
Номенклатура: Будівельно-монтажні
роботи на об'єкті БС ZAK784 на суму 19 410,00
грн. в тому числі ПДВ 3 235,00 грн.;

- акт виконаних робіт №б/н від 31.01.2012р.,
податкова накладна №1159 від 31.01.2012р.,
Номенклатура: Комплекс демонтажних
робіт по модернізації базових станцій
на об'єктах м.Ужгорода на суму 40 160,00 грн.
в тому числі ПДВ 6 693,33грн.

Отримані роботи від ТзОВ «Лідерком»
відображено у бухгалтерському обліку
ТзОВ «Північ - Захід» наступним
проведенням: Дт 23 «Виробництво» Кт 631
«Розрахунки з постачальниками» в сумі
205 105,00 грн.; Дт 902 «Собівартість», Кт 23
«Виробництво» в сумі 205 105,00 грн.; Дт 6442
«Податковий кредит» Кт 631 «Розрахунки з
постачальником» в сумі 41 021,00, грн.
Станом на 05.02.2013р. сальдо по розрахунках
з ТзОВ «Лідерком» по бал.рах.631
«Розрахунки з постачальниками»
становить 0,0 грн.

Так, пунктом 201.1 статті 201 ПК України
визначено чіткий перелік обов'язкових
реквізитів податкової накладної, а
саме «…платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів…».

Згідно пункту 201.6 статті 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Форма та порядок
заповнення податкової накладної
затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику (пункту 201.2
статті 201 ПК України).

Порядок заповнення податкової
накладної, затверджено Наказом
Міністерства фінансів України №1379 від
01.11.2011р., зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України №1333/20071 від 22.11.2011р.
(надалі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено порядок та
спосіб заповнення податкової
накладної, а пунктом 1 - осіб, які мають
право видавати податкову накладну.

У відповідності до абзацу восьмого
пункту першого Порядку, податкова
накладна вважається недійсною у разі
її заповнення іншою особою, ніж
зазначена у цьому пункті.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що згідно даних
інформаційних баз ДПІ у Печерському
районі м.Києва ДПС у періоді за який
проводилась перевірка, відповідальним
за фінансово-господарську діяльність
ТзОВ «Лідерком» був директор - ОСОБА_2.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що договори, протоколи
погодження договірної ціни, акти
здачі-приймання, податкові накладні,
такі підписані від імені ТзОВ
«Лідерком» директором ОСОБА_1, тобто не
уповноваженою на підписання особою,
оскільки директором ТзОВ «Лідерком» в
спірний період був ОСОБА_2

В подальшому, на виконання умов
договорів ТзОВ «Лідерком» за підписом
директора ОСОБА_1 виписано податкові
накладні, які включені до реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних за вересень, жовтень, грудень
2011 року, лютий, березень 2012 року.
Товариством проведено оплату за
виконання робіт (наданих послуг)
зазначених у Договорах їх додатках та
актах здачі-прийняття робіт (наданих
послуг), яка віднесена до валових
витрат.

Також дослідивши у судовому засіданні
Акти здачі-приймання робіт (наданих
послуг), судом вірно встановлено, що
вони не містять такого обов'язкового
реквізиту, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.9
Закону України №996 та вимог Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку №16
«Витрати» Затвердженого Міністерством
фінансів України від 31.12.1999р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.01.2000р. № 27/4248 - як
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції,
відсутня інформація про фактично
понесені витрати на здійснення цих
робіт.

Як наслідок, колегія суддів приходить
до висновку, що первинні документи не
були складені відповідно до вимог
чинного законодавства.

Згідно поданих до перевірки та
представлених суду документів (реєстри
отриманих податкових накладних,
податкові накладні виписані
директором ТзОВ «Лідерком») внаслідок
відображення в податковій звітності
результатів господарських операцій з
ТзОВ «Лідерком» Товариством отримано
право на формування податкового
кредиту, тобто право на податкову
вигоду та сформовано валові витрати.

Надавши правову оцінку матеріалам
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що витрати по договорах
сторін не пов'язані з веденням
господарської діяльності. Відтак,
Товариство безпідставно віднесло до
складу валових витрат та податкового
кредиту вартості придбаних у ТзОВ
«Лідерком» робіт (наданих послуг).

Колегія суддів поділяє висновок суду
першої інстанції, що розумні
економічні причини можуть бути
наявними лише за умови, що платник
податків має намір одержати
економічний ефект у результаті
підприємницької або іншої економічної
діяльності, а не виключно чи переважно
за рахунок визначення податкового
кредиту. Намір одержати доход лише в
зазначений спосіб, без здійснення
реальної господарської діяльності, не
можна розглядати як самостійну ділову
мету.

В даному випадку, податковим органом
проведеним дослідженням
фінансово-господарської діяльності
Товариства вірно встановлено, що таким
оплачувались кошти контрагенту без
мети реального настання правових
наслідків, з метою несплати податків,
що призвело до втрати дохідної частини
Державного бюджету.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про заниження
Товариством сплати податку на прибуток
на загальну суму 45 665,00грн. та заниження
сплати податку на додану вартість на
загальну суму 41 021,00грн.
Необґрунтованість заявлених платником
податку вимог про надання податкової
вигоди тягне за собою відмову в її
задоволенні.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В силу ч.ч.1-3 ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Так, суд апеляційної інстанції оцінив
наявні у матеріалах справи належні та
допустимі письмові докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні та прийшов до висновку, що
відповідач приймаючи податкові
повідомлення - рішення від 04.02.2013р.
№ та № діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені нормами чинного
законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Північ-Захід" залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
07.10.2013р. по справі № 813/6399/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

О.М. Довгополов

Ухвала складена в повному обсязі 06.10.2014
року.