Справа № 754/1646/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 754/1646/14
інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Гром Л.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва (з
урахуванням уточнень від 22 травня 2014
року аркуш справи 141) про визнання
відмови відповідача щодо перерахунку
пенсії як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 року
протиправною та про зобов'язання
відповідача призначити пенсію
позивачу по інвалідності в розмірі
фактичних збитків за нормами ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та у
відповідності до Порядку,
затвердженого постановою КМ України
№1210, виплатити різницю за своєчасно
ненараховану пенсію за період з 11 січня
2012 року по даний час та виплачувати її
надалі.

Відповідно до постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 25 травня 2014
року позовні вимоги задоволено,
зобов'язано УПФ у Деснянському районі
м. Києва призначити ОСОБА_2 пенсію по
інвалідності в розмірі фактичних
збитків за нормами Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у
відповідності до Порядку обчислення
пенсій, затвердженого постановою КМ
України №1210 від 12.11.2011 року та
виплатити різницю з 11 січня 2012 року.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції відповідач УПФ у
Деснянському районі м. Києва подало
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 27.07.2014 року
та ухвалити нову постанову про суті
справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши осіб, що
з»явились в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є особою, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії, учасником ліквідації аварії
на ЧАЕС, має 2 групу інвалідності у
зв'язку із захворюваннями, пов»язаними
з наслідками аварії на ЧАЕС.

З 01.10.2000 року позивачу призначено
пенсію по інвалідності 2 групи в
розмірі фактичних збитків відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

31.12.2003 року позивача згідно поданої ним
заяви переведено на пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування».

З 01.01.2006 року позивача переведено з
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» на пенсію по інвалідності
в розмірі фактичних збитків відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» згідно матеріалів
пенсійної справи.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 27.07.2011 року, залишеної
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.10.2013 року, зобов'язано УПФ в
Деснянському районі м. Києва здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
відповідно до ст. 50,54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до постанови апеляційного
суду м. Києва від 30 серпня 2010 року
зобов'язано УПФ у Деснянському районі
м. Києва нарахувати та виплатити
позивачу пільгову пенсію та додаткову
пенсію у відповідності до ст. 49,50,54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», пільгову пенсію не нижче
ніж 8 мінімальних пенсій за віком,
додаткову - 75% мінімальної пенсії за
віком, починаючи з 04.11.2008 року по 31.12.2009
року з урахуванням проведених виплат.

Як зазначив позивач в уточненій
позовній заяві (а.с. 141) за рекомендацією
працівників пенсійного фонду перейти
на пенсію інваліда 2 групи відповідно
до Закону України "Про
загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування", а тому він подав
до УПФ у Деснянському районі м. Києва
заяву в якій просив призначити йому
пенсію по інвалідності в розмірі
фактичних збитків відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судовому засіданні у суді
апеляційної інстанції позивач
зазначив, що фактично він просить
перевести його з одного виду пенсії на
інший, а у позовній заяві зазначено про
призначення пенсії помилково, так як
пенсія йому вже була призначена.

Представник відповідача не
заперечувала того, що позивач саме
просив перевести його з одного виду
пенсію на інший відповідно до поданої
заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги позивача стосуються
правомірності відмови пенсійного
органу перевести позивача з одного
виду пенсії на інший.

11.01.2012 року позивач звернувся до УПФ в
Деснянському районі м. Києва з
проханням перевести його на пенсію по
інвалідності в розмірі фактичних
збитків відповідно до ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» згідно матеріалів
пенсійної справи.

Пенсійним органом було відмовлено
позивачу в задоволенні його заяви,
оскільки розмір пенсії по інвалідності
в розмірі фактичних збитків
відповідно до ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» буде суттєво менший, ніж
розмір, який він отримує на момент
звернення з даною заявою.

Відповідно до поданої позивачем заяви
від 18.04.2012 року УПФ України в
Деснянському районі м. Києва прийняло
розпорядження (а.с.168) про відмову
ОСОБА_2 в переведенні з одного виду
пенсії на інший, мотивуючи тим, що
виявлено під час здійснення
перерахунку період виконання робіт з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а
саме з квітня 1989 року по вересень 1990
року відповідно до якого проводиться
розрахунок заробітку (максимальні 12
місяців) при призначенні пенсії згідно
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Довідка
про заробіток вищезазначеного періоду
ОСОБА_2 не надавалась. Разом з тим, не
всі періоди виконання робіт з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
підтверджуються наказами, а також
довідка 122 №03-245 від 30.03.2012 року містить
розбіжності з довідкою №02-451 від 11.07.2012
року.

Статтею 10 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що особі, яка
має одночасно право на різні види
пенсії (за віком, інвалідністю, у
зв'язку з втратою годувальника), або за
різними Законами, що регулюють питання
пенсійного забезпечення призначається
один із цих видів пенсії за її вибором.

Право особи на одержання пенсії
установлюється на підставі всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
поданих документів органом, що
призначає пенсію. Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», регулюється постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005р. №22-1.

Відповідно до п. 3 ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» переведення з
одного виду пенсії на іншій
провадиться з дня подання заяви з усіма
необхідними документами про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що містяться на час
переведення у пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду.

Згідно ст. 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян. Які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв»язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно чинного
законодавства.

З 01.01.2012 року набула чинності постанова
КМ України №1210 від 23.11.2011 року «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» відповідно
до якої визначено, що підвищення
розмірів пенсії учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких
встановлено причинний зв»язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою шляхом обчислення
формульного порядку обчислення
зарплати за роботу в зоні відчуження.

Згідно з частиною 3 постанови у разі
коли особа пропрацювала у зоні
відчуження: 1) з дня аварії не менш як 12
місяців підряд, за її бажанням пенсія
може обчислюватися виходячи із
заробітної плати за будь-який повний
календарний місяць роботи в зазначеній
зоні; 2) на промисловому майданчику
Чорнобильської АЕС не менш як 12
місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1
серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати за будь-який повний календарний
місяць роботи в зоні відчуження. Якщо
така особа виводилася із зони
Чорнобильської АЕС за медичними
показниками у зв'язку з
переопроміненням, за її бажанням
пенсія може обчислюватися виходячи із
заробітної плати за будь-який повний
календарний місяць роботи на
промисловому майданчику
Чорнобильської АЕС; 3) менш як 12 місяців
підряд, пенсія обчислюється виходячи
із заробітної плати за повні
календарні відчуження; 4) менше
календарного місяця у 1986-1990 роках, за
її бажанням пенсія може обчислюватися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу у зоні відчуження,
за весь фактично відпрацьований час, в
одному із неповних календарних місяців
роботи протягом цих років, без
додавання суми заробітної плати за
період роботи за межами зони
відчуження. У такому разі заробітна
плата за весь фактично відпрацьований
час ділиться на число відпрацьованих
днів, а одержана сума множиться на 25,4.
Якщо дні роботи припали на вихідні і
святкові дні, розрахунок заробітної
плати проводиться у такому ж порядку,
як і за роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Судом апеляційної інстанції
досліджено в судовому засіданні
матеріали пенсійної справи (в
оригіналі) та встановлено, що пенсія
позивачу обчислена з урахуванням
зарплати за період роботи в зоні
відчуження з 15.02.1988 року по 30.04.1988 року.

Із матеріалів пенсійної справи
вбачається, що позивач працював в зоні
відчуження з 01.05.1986 року по 05.05.1986 року; з
16.06.1986 року по 30.12.1986 року; з 04.08.1995 року
по 03.02.1996 року; з 01.04.1989 року по 30.09.1990
року; з 16.04.1996 року по 20.01.1997 року.

Однак, виходячи з поданих до пенсійного
органу та до суду документів
вбачається, що позивач не пропрацював
на промисловому майданчику чи у зоні
відчуження з дня аварії 12 місяців
підряд, а тому у пенсійного органу
відсутні правові підстави для
проведення розрахунку пенсії
останньому за 1986 рік.

Крім того, під час розгляду питання
переведення з пенсії по інвалідності
на пенсію по інвалідності в розмірі
фактичних збитків позивачу,
встановлено, що до заяви не було додано
первинних документів, що підтверджують
весь період роботи в зоні відчуження
відповідно до нової поданої позивачем
довідки за формою 122 №03-245 від 30.03.2012
року, що видана ПАТ «Укренергомонтаж».

Як зазначила представник відповідача,
виходячи з вимог постанови КМ України
№1210 від 23.11.2011 року, можна взяти для
обчислення лише період з 01.04.1989 року по
30.09.1990 року

Крім того, в ході розгляду справи судом
встановлено, що подані позивачем до
пенсійного органу дані про зарплату,
викладені у трьох довідках та чотирьох
формах 122 суттєво різняться в розмірі
зарплати, а тому період для обчислення
пенсії можливо визначити лише за
період з 01.04.1989 року по 30.09.1990 року.

Із наданих до суду наказів та інших
документів вбачається, що протягом 1987
року та 1988 року позивач працював у м.
Славутич, що не відноситься до зони
відчуження.

Постанова КМУ № 1210 не передбачає
проведення перевірки раніше наданих
довідок про розмір заробітної плати
для обчислення пенсії, проте, позивачем
для здійснення переведення з одного
виду пенсії на інший надано нову
довідку, у якій розмір зарплати не
співпадає з розміром, що вказаний в
інших довідках. Крім того, саме на
підставі останньої довідки та форми 122
позивач просив здійснити переведення з
одного виду пенсії на інший.

Як зазначила представник відповідача,
пенсійний орган не заперечує здійснити
переведення позивача з одного виду
пенсії на інший, проте за наявності
документів необхідних для даного виду
пенсії.

Крім того, колегія суддів враховує, що
суд першої інстанції зобов»язав
відповідача призначити позивачу
пенсію, тоді як така була призначена
останньому ще у 2000 року, хоча, як
вбачається з матеріалів справи,
позивач фактично оскаржує відмову в
переведенні з одного виду пенсії на
інший.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
не вірно встановлено обставини у
справі та надано правову оцінку
доказам, що досліджені в ході розгляду
справи, а тому прийнято постанову з
помилковим застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 198,202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування постанови
Деснянського районного суду м. Києва
від 27.05.2014 року та ухвалення нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,202,205,207,212,254 КАС
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва
задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року скасувати
та ухвалити у справі нову постанову,
якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов»язання вчинити дії.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Гром Л.М.

Повний текст виготовлено: 08 жовтня 2014
року.

Головуючий суддя

Бужак Н.П.

Судді:

Костюк Л.О.

Гром Л.М.