Справа № 2а/0470/14971/11
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2014 року 08:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді головуючого судді
Кузьменка В.А., суддів Кармазіна О.А.,
Кобилянського К.М., за участю секретаря
Калужського Д.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_2доМіністерства
культури Українитреті особи1.
Дніпропетровський обласний центр з
охорони історико-культурних цінностей
2. ОСОБА_3 3. ОСОБА_4проскасування наказу
та рішення, зобов'язання вчинити
діїОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2)
звернулась до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Міністерства культури і туризму
України (далі по тексту - відповідач), в
якому просить: 1) скасувати наказ
відповідача від 07 липня 2011 року №515/0/16-11
в частині занесення до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України за
категорією об'єкта місцевого значення
в Дніпропетровській області, будинку
на АДРЕСА_1 в якому народився і жив
видатний актор і режисер ОСОБА_5; 2)
скасувати рішення експертної комісії з
розгляду питань занесення об'єктів
культурної спадщини до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України
(протокол від 28 березня 2011 року №2/11), в
частині занесення до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України за
видом історії і категорією об'єкта
місцевого значення в
Дніпропетровській області, будинку на
АДРЕСА_1 в якому народився і жив
видатний актор і режисер ОСОБА_5; 3)
зобов'язати відповідача вчинити певні
дії, вилучити будинок на АДРЕСА_1, як
будинок в якому народився і жив
видатний актор і режисер ОСОБА_5 з
списку об'єктів культурної спадщини
Дніпропетровської області, та
державного реєстру нерухомих пам'яток
України за категорією місцевого
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року адміністративну справу
Окружного адміністративного суду
Автоматизованою системою
документообігу Окружного
адміністративного суду міста Києва
адміністративну справу передано на
розгляд судді Кузьменку В.А.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 серпня 2014 року
прийнято до провадження та призначено
до судового розгляду.
В судовому засіданні 02 жовтня 2014 року
судом замінено первинного відповідача
- Міністерство культури і туризму
України, його правонаступником -
Міністерством культури України.
В судове засідання 02 жовтня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідача
проти задоволення позовних вимог
заперечив, представники третіх осіб до
суду не прибули.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи неприбуття позивачів або їх
представників, представника третьої
особи та положення частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 02
жовтня 2014 року суд ухвалив перейти до
розгляду справи в письмовому
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Згідно з пунктом 1 протоколу засідання
Експертної комісії з розгляду питань
занесення об'єктів культурної спадщини
(далі по тексту - Експертна рада) до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України від 28 березня 2011 року №2/11,
Експертна комісія вирішила підтримати
висновки доповідача, висновки
протоколу вченої ради
Науково-дослідного інституту
пам'яткоохоронних досліджень та
виступи членів Експертної комісії про
те, що об'єкти культурної спадщини
Дніпропетровської області згідно з
таблицею 1 мають бути занесені до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України за видом історії і категорією
місцевого значення, у тому числі
будинок, у якому народився та жив
видатний актор та режисер ОСОБА_5, на
АДРЕСА_1, як такі, що відповідають
пункту 11 Порядку визначення категорій
пам'яток для занесення об'єктів
культурної спадщини до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№1760.
Відповідно до пункту 3 наказу
Міністерства культури України від 07
липня 2011 року №515/0/16-11 "Про затвердження
науково-проектної документації щодо
меж і режимів використання зон охорони
пам'яток та занесення об'єктів
культурної спадщини до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України"
занесені до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України за
категорією місцевого значення об'єкти
культурної спадщини у
Дніпропетровській області згідно з
Згідно з додатком 1 до вказаного наказу
до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України за категорією
місцевого значення занесений об'єкт
культурної спадщини Дніпропетровської
області - будинок, у якому народився та
жив видатний актор та режисер ОСОБА_5,
на АДРЕСА_1, як пам'ятка історії.
Позивач вважає протиправним рішення
Експертної ради та наказ Міністерства
культури України від 07 липня 2011 року
№515/0/16-11 "Про затвердження
науково-проектної документації щодо
меж і режимів використання зон охорони
пам'яток та занесення об'єктів
культурної спадщини до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України" в
частині занесення до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України за
категорією об'єкта місцевого значення
в Дніпропетровській області, будинку
на АДРЕСА_1 в якому народився і жив
видатний актор і режисер ОСОБА_5,
оскільки: у будівлі АДРЕСА_1 відсутній
предмет охорони об'єкта культурної
спадщини як пам'ятки історії, що
унеможливлює визначати спірний
будинок пам'яткою та занесення його до
Державного реєстру; питання про
історичну цінність об'єкта не
вивчалась, а твердження, що у вказаному
будинку народився і жив видатний актор
і режисер ОСОБА_5 є помилковими та не
підтверджуються документально; об'єкт
занесений до Державного реєстру без
облікової документації, зокрема
паспорта об'єкта культурної спадщини.
Відповідач та третя особа 1 проти
задоволення адміністративного позову
заперечили, зазначивши, що
оскаржуваний наказ прийнятий на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законом.
Треті особи 2 і 3 письмових пояснень з
приводу адміністративного позову до
суду не надали.
Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Оцінюючи оскаржуваний наказ на предмет
його відповідності вимогам,
встановленим частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд звертає увагу на наступне.
Як свідчать обставини справи, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками кафе
"ІНФОРМАЦІЯ_1", яке знаходиться по
Відділом культури Павлоградської
міської ради листом від 18 серпня 2011
року позивача та третіх осіб 2, 3
повідомлено про те, що будинок, який
знаходиться на АДРЕСА_1, внесений до
переліку об'єктів культурної спадщини.
Дніпропетровської області на підставі
оскаржуваного наказу Міністерства
Згідно із преамбулою Закону України
"Про охорону культурної спадщини" (тут і
далі - в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) цей
Закон регулює правові, організаційні,
соціальні та економічні відносини у
сфері охорони культурної спадщини з
метою її збереження, використання
об'єктів культурної спадщини у
суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
Об'єкти культурної спадщини, які
знаходяться на території України,
охороняються державою.
Охорона об'єктів культурної спадщини є
одним із пріоритетних завдань органів
державної влади та органів місцевого
За визначенням статті 1 Закону України
"Про охорону культурної спадщини"
культурна спадщина - сукупність
успадкованих людством від попередніх
поколінь об'єктів культурної спадщини;
об'єкт культурної спадщини - визначне
місце, споруда (витвір), комплекс
(ансамбль), їхні частини, пов'язані з
ними рухомі предмети, а також території
чи водні об'єкти (об'єкти підводної
культурної та археологічної спадщини),
інші природні, природно-антропогенні
або створені людиною об'єкти незалежно
від стану збереженості, що донесли до
нашого часу цінність з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду і зберегли свою автентичність;
нерухомий об'єкт культурної спадщини -
об'єкт культурної спадщини, який не
може бути перенесений на інше місце без
втрати його цінності з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду та збереження своєї
автентичності; пам'ятка культурної
спадщини (далі - пам'ятка) - об'єкт
культурної спадщини, який занесено до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
Відповідно до частини першої статті 13
Закону України "Про охорону культурної
спадщини" об'єкти культурної спадщини
незалежно від форм власності
відповідно до їхньої археологічної,
естетичної, етнологічної, історичної,
мистецької, наукової чи художньої
цінності підлягають реєстрації шляхом
занесення до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України (далі -
Реєстр) за категоріями національного
та місцевого значення пам'ятки. Порядок
визначення категорій пам'яток
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Із занесенням до Реєстру на
об'єкт культурної спадщини, на всі його
складові елементи, що становлять
предмет його охорони, поширюється
правовий статус пам'ятки.
Згідно з пунктом "б" частини першої
статті 14 Закону України "Про охорону
культурної спадщини" занесення об'єкта
культурної спадщини до Реєстру та
внесення змін до нього (вилучення з
Реєстру, зміна категорії пам'ятки)
провадяться відповідно до категорії
пам'ятки, а саме: пам'ятки місцевого
значення - рішенням центрального
органу виконавчої влади у сфері
охорони культурної спадщини за
поданням відповідних органів охорони
культурної спадщини або за поданням
Українського товариства охорони
пам'яток історії та культури, інших
громадських організацій, до статутних
завдань яких належать питання охорони
культурної спадщини, протягом одного
місяця з дня одержання подання.
Частина друга статті 14 Закону України
"Про охорону культурної спадщини"
визначає, що об'єкт культурної спадщини
до вирішення питання про його
реєстрацію як пам'ятки вноситься до
Переліку об'єктів культурної спадщини
і набуває правового статусу щойно
виявленого об'єкта культурної
спадщини, про що відповідний орган
охорони культурної спадщини в
письмовій формі повідомляє власника
цього об'єкта або уповноважений ним
Переліки об'єктів культурної спадщини
затверджуються рішеннями відповідних
органів охорони культурної спадщини.
Порядок обліку об'єктів культурної
спадщини визначає центральний орган
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини.
Відповідно до пунктів 1-3 Порядку
визначення категорій пам'яток для
занесення об'єктів культурної спадщини
до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року №1760 (далі по тексту
- Порядок), об'єкти культурної спадщини
заносяться до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України (далі -
Реєстр) за рішенням Кабінету Міністрів
України - щодо об'єктів національного
значення або за рішенням відповідного
центрального органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини -
щодо об'єктів місцевого значення.
На кожний об'єкт культурної спадщини,
що пропонується відповідним органом
охорони культурної спадщини для
занесення до Реєстру, складається
облікова документація, яка підлягає
постійному зберіганню в цьому органі.
Занесення об'єкта культурної спадщини
до Реєстру без облікової документації
Облікова документація на об'єкт
культурної спадщини включає облікову
картку, його паспорт, коротку історичну
довідку, акт технічного стану, довідку
про майнову цінність об'єкта.
Згідно з пунктом 4 Порядку облікова
документація, що передбачає виконання
роботи з метою виявлення, дослідження,
фіксації об'єкта культурної спадщини,
визначення його антропологічної,
археологічної, естетичної,
етнографічної, історичної, мистецької,
наукової чи художньої цінності,
складається органами охорони
культурної спадщини Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій, органами охорони
культурної спадщини місцевого
самоврядування згідно з їх
компетенцією або уповноваженими ними
установами та організаціями.
Відповідно до пунктів 5, 6, 8 Порядку
облікова картка об'єкта культурної
спадщини повинна містити його
найменування, відомості про
розташування, дату утворення, первісне
призначення, характер сучасного
використання, ступінь схоронності, тип
і вид об'єкта, наявність
науково-проектної документації, а
також стислий опис, фото загального
вигляду, план, охоронний номер об'єкта,
дату і номер рішення, відповідно до
якого об'єкт взято на облік.
Паспорт об'єкта культурної спадщини
повинен містити: історичні дані про
об'єкт, відомості про його сучасний
стан, функціональне використання, роль
у навколишньому середовищі, територію,
а також про ландшафт, твори мистецтва,
результати попередньої оцінки
антропологічної, археологічної,
естетичної, етнографічної, історичної,
мистецької, наукової чи художньої
цінності, про основні археологічні,
іконографічні, архівні та
бібліографічні матеріали, наявність
науково-проектної документації, місце
її зберігання та зони охорони. У
паспорті зазначаються тип і вид об'єкта
культурної спадщини, пропонована чи
затверджена категорія пам'ятки,
охоронний номер з посиланням на
рішення, відповідно до якого пам'ятку
взято на державний облік. До паспорта
додаються матеріали фотофіксації,
генеральний план з позначенням зон
охорони, поповерхові плани, розрізи,
креслення фасадів (у разі потреби).

Облікова картка і паспорт об'єкта
складаються у чотирьох примірниках,
один з яких передається до
відповідного центрального органу
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини, другий
зберігається в органі охорони
культурної спадщини Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласної
чи Київської, Севастопольської міської
держадміністрації, третій - в іншому
уповноваженому органі охорони
культурної спадщини, четвертий - в
органі місцевого самоврядування.

У разі отримання додаткових даних про
об'єкт до облікової картки і паспорта
вносяться зміни (доповнення).

Пункт 11 Порядку встановлює, що об'єкти
культурної спадщини місцевого
значення повинні відповідати критерію
автентичності, а також принаймні
одному з таких критеріїв:

вплинули на розвиток культури,
архітектури, містобудування, мистецтва
певного населеного пункту чи регіону;

пов'язані з історичними подіями,
віруваннями, життям і діяльністю
видатних людей певного населеного
пункту чи регіону;

є творами відомих архітекторів або
інших митців;

є культурною спадщиною національної
меншини чи регіональної етнічної
групи.

Відповідно до пункту 12 Порядку
відповідність кожного об'єкта
культурної спадщини критеріям,
зазначеним у пунктах 10 і 11 цього
Порядку, оцінюється науковими (вченими)
радами установ та організацій,
діяльність яких пов'язана з охороною
культурної спадщини. За результатами
оцінки оформляється протокол, де
зазначається, яким саме критеріям
відповідає кожен об'єкт культурної
спадщини. Протокол надсилається
центральному органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини.

Згідно з пунктом 13 Порядку після
отримання протоколу, зазначеного у
пункті 12, центральний орган виконавчої
влади у сфері охорони культурної
спадщини у п'ятиденний термін передає
його разом з обліковою документацією
на розгляд утвореної у цьому органі
експертної комісії.

Склад експертної комісії затверджує
керівник центрального органу
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини. До складу ради
входить не менш як три фахівці з
науковим ступенем кандидата чи доктора
наук з відповідної спеціальності.

Експертна комісія готує у п'ятиденний
термін висновок щодо об'єкта
культурної спадщини. Висновок підлягає
затвердженню науково-методичною радою
центрального органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини.

Зазначений висновок є підставою для
занесення пам'ятки до Реєстру.

З наведених правових норм слідує, що
занесення об'єкта культурної спадщини -
пам'ятки місцевого значення до Реєстру
здійснюється на підставі висновку
експертної комісії рішенням
центрального органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини за
поданням відповідних органів охорони
культурної спадщини та за умови, що
такий об'єкт відповідає критерію
автентичності, а також принаймні
одному із критеріїв згідно пункту 11
Порядку; при цьому кожний об'єкт
культурної спадщини, що пропонується
відповідним органом охорони
культурної спадщини для занесення до
Реєстру, складається облікова
документація, яка включає облікову
картку, його паспорт, коротку історичну
довідку, акт технічного стану, довідку
про майнову цінність об'єкта.

Матеріали справи свідчать, що у
постанові Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2012 року у справі №2а/0470/1763/12 за
позовом ОСОБА_2 до Дніпровського
обласного центру з охорони
історико-культурних цінностей,
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації про скасування положень
наказу і протоколу, залишеній без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08 липня 2014 року №К/800/18086/14,
встановлено, що 22 листопада 2010 року
Управлінням культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації на виконання положень
Закону України "Про охорону культурної
спадщини" прийнято наказ №156 про
занесення будинку, розташованого на
АДРЕСА_1, як будинку, в якому народився і
жив ОСОБА_5, до переліку щойно виявлених
об'єктів культурної спадщини
Дніпропетровської області.

При цьому в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 08
липня 2014 року №К/800/18086/14 суд дійшов
висновку, що досліджені судом першої
інстанції докази дають підстави для
висновку про те, що ОСОБА_5 народився та
деякий час проживав будинку на АДРЕСА_1,
що вказує на культурну та історичну
цінність вказаного об'єкта.

Частина перша статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає встановленим
факт належності будинку, розташованого
на АДРЕСА_1, до об'єктів культурної
спадщини місцевого значення.

Досліджуючи питання дотримання
процедури, визначеної Порядком, при
віднесенні спірного будинку, як об'єкта
культурної спадщини, до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

На вимогу суду відповідач надав докази,
що були підставою для прийняття
оскаржуваного наказу, з яких
вбачається, що Дніпровський обласним
центром з охорони історико-культурних
цінностей Управління культури і
туризму направлено до Міністерства
культури України облікову картку,
складену у 2010 році, на об'єкт культурної
спадщини - будинок, у якому народився та
жив ОСОБА_5 - видатний актор та режисер,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

До вказаної облікової картки додано
графічні матеріали та фото фіксацію
(схематичний генплан, план об'єкта, фото
загального виду об'єкта), історичну
довідку директора Павлоградського
історико-краєзнавчого музею та акт
технічного стану пам'ятки культурної
спадщини від 17 листопада 2009 року.

Разом з тим, матеріали справи не
містять паспорта об'єкта культурної
спадщини та довідки про майнову
цінність об'єкта, а також доказів, які б
свідчили подання таких документів до
Міністерства культури України разом із
обліковою карткою на будинок, у якому
народився та жив ОСОБА_5 - видатний
актор та режисер, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Наведене вказує, що будинок, у якому
народився та жив ОСОБА_5 - видатний
актор та режисер, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, занесений до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України без облікової документації, що
суперечить вимогам пункту 2 та 3
Порядку.

Крім того, відповідачем не надано
висновку щодо об'єкта культурної
спадщини, підготовленого експертною
комісією та затвердженого
науково-методичною радою центрального
органу виконавчої влади у сфері
охорони культурної спадщини, який є
підставою для занесення пам'ятки до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України.

За таких підстав, на думку суду,
внесення будинку, у якому народився та
жив ОСОБА_5 - видатний актор та режисер,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як
пам'ятки, до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України відбулося
із порушенням встановленої процедури
та за відсутності підстав.

При цьому суд звертає увагу, що
належність будинку, розташованого на
АДРЕСА_1, до об'єктів культурної
спадщини не є безумною підставою для
занесення вказаного об'єкта культурної
спадщини до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України у випадку
порушення законодавчо встановленого
порядку.

Таким чином, пункт 3 наказу
Міністерства культури України від 07
липня 2011 року №515/0/16-11 "Про затвердження
науково-проектної документації щодо
меж і режимів використання зон охорони
пам'яток та занесення об'єктів
культурної спадщини до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України" в
частині занесення до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України за
категорією місцевого значення об'єкта
культурної спадщини Дніпропетровської
області - будинок, у якому народився та
жив видатний актор та режисер ОСОБА_5,
на АДРЕСА_1, прийнятий не на підставі та
не у спосіб, що передбачені Законом,
тому є протиправним і підлягає
скасуванню, а позовні вимоги у цій
частині такими, що підлягають
задоволенню.

У той же час суд не погоджується із
рештою позовних вимог, оскільки: 1)
рішення експертної комісії з розгляду
питань занесення об'єктів культурної
спадщини до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України, викладене у
протоколі від 28 березня 2011 року №2/11, не
підлягає скасуванню, оскільки таке
рішення не встановлює правових
наслідків для позивача та стало лише
приводом для прийняття оскаржуваного
наказу; 2) відповідно до статті 15 Закону
України "Про охорону культурної
спадщини" вилучення пам'ятки з Реєстру
здійснюється лише у разі: якщо пам'ятку
зруйновано; якщо пам'ятка археології,
що не виявлена в наземних обсягових
формах, досліджена на всій площі і по
всій глибині культурного шару і при
цьому не виявлено об'єктів культурної
спадщини, які підлягають консервації
або музеєфікації на місці та
подальшому використанню; якщо пам'ятка
втратила предмет охорони; між тим,
позивачем не наведено у межах спірних
правовідносин підстав для вилучення
спірного будинку зі списку об'єктів
культурної спадщини Дніпропетровської
області та Державного реєстру
нерухомих пам'яток України за
категорією місцевого значення.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність оскаржуваного
наказу з урахуванням вимог,
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в свою чергу позивачем не
доведено суду обставин, на яких
ґрунтуються його вимоги про скасування
рішення експертної ради та про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, а тому, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
пункт 3 наказу Міністерства культури
України від 07 липня 2011 року №515/0/16-11 "Про
затвердження науково-проектної
документації щодо меж і режимів
використання зон охорони пам'яток та
занесення об'єктів культурної спадщини
до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України" в частині занесення
до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України за категорією
місцевого значення об'єкта культурної
спадщини Дніпропетровської області -
будинку, у якому народився та жив
видатний актор та режисер ОСОБА_5, на
АДРЕСА_1.

3. В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 понесені нею
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 14,11 грн. (чотирнадцять гривень
одинадцять копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.А. Кузьменко

Судді
О.А. Кармазін

К.М. Кобилянський