Справа № 360/596/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
360/596/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Унятицький Д.Є.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б.
та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Бородянського
районного суду Київської області від 21
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Бородянської селищної ради Київської
області, Виконавчого комітету
Бородянської селищної ради Київської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Бородянської
селищної ради, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Бородянського районного
суду Київської області з
адміністративним позовом до
Бородянської селищної ради Київської
області, Виконавчого комітету
Бородянської селищної ради Київської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання частково недійсним рішення
виконавчого комітету Бородянської
селищної ради Київської області від
25.05.2011 року №105/10 в частині узаконення
на ім'я ОСОБА_2 самочинно побудованих
приміщень 2-2 площею 12.4 кв.м., 1-9 площею 4.5
кв.м, 1-10 площею 10.7 кв.м., 1-8 площею 12.6
кв.м., 1-7 площею 5.6 кв.м. по АДРЕСА_1.

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 21 травня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням третя особа подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Бородянського районного
суду Київської області від 21 травня 2014
року та винести нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Бородянського районного
суду Київської області від 21 травня 2014
року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до
рішення виконкому Бородянської
селищної ради №105/10 від 25 травня 2011 року
ОСОБА_2 узаконено самовільно
побудовані приміщення 2-2, 1-9, 1-10, 1-8, 1-7 по
АДРЕСА_1, які, як вбачається з копії
технічного паспорту, станом на 14 грудня
2009 року являються приміщеннями І, ІІ,
ІІІ, ІУ, які входили до складу спадщини
відповідно до свідоцтв про право на
спадщину від 15 червня 2002 року та від 24
вересня 2010 року. Враховуючи те, що
оскаржуване рішення було прийняте без
відома позивача та без його згоди, суд
вирішив визнати його недійсним в
частині узаконення за третьою особою
самовільно побудованих приміщень.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Рішенням виконкому Бородянської
селищної ради № 100/12 від 29 травня 2002
року ОСОБА_2 надано дозвіл на
оформлення технічної документації на
самовільно побудовані приміщення: І,
ІІ, ІІІ, ІУ по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією вказаного
рішення (а.с.29).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 15 червня 2002
року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 успадкували в
рівних долях житловий будинок
загальною площею 102,1 кв.м., житловою
площею 37,1 кв.м., з надвірними будівлями
по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за
вказаною адресою після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с.12).

На момент оформлення спадкових прав до
складу спадщини входили також
приміщення І, ІІ, ІІІ, ІУ по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією технічного
паспорту (а.с.18-20).

Ці ж самі приміщення входили до складу
спадщини при спадкуванні позивачем
після смерті ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
право на спадщину за законом (а.с.13) та
копіями технічних паспортів (а.с.18-20,
21-24).

Відповідно до рішення виконкому
Бородянської селищної ради № 105/10 від 25
травня 2011 року ОСОБА_2 узаконено
самовільно побудовані приміщення 2-2, 1-9,
1-10, 1-8, 1-7 по АДРЕСА_1 (а.с.30), які, як
вбачається з копії технічного паспорту
станом на 14 грудня 2009 року (а.с.21-24),
являються приміщеннями І, ІІ, ІІІ, ІУ, що
входили до складу спадщини відповідно
до свідоцтв про право на спадщину від 15
червня 2002 року та від 24 вересня 2010 року.

Вважаючи спірне рішення протиправним,
позивач звернувся до
адміністративного суду за даним
позовом.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади, та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 вищезазначеного
Закону передбачено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що оскаржуване позивачем рішення
прийнято виконавчим комітетом
селищної ради, який є компетентним
органом щодо прийняття відповідного
рішення.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК
України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Так, як було встановлено судом першої
інстанції та не заперечено апелянтом,
на момент оформлення спадкових прав до
складу спадщини входили також
приміщення І, ІІ, ІІІ, ІУ по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією технічного
паспорта, ці самі ж приміщення входили
до складу спадщини при спадкуванні
позивачем після смерті ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
право на спадщину за законом.

З наведеного вбачається, що рішення
виконавчого комітету Бородянської
селищної ради Київської області від
25.05.2011 року №105/10 в частині узаконення
на ім'я ОСОБА_2 самочинно побудованих
приміщень 2-2 площею 12.4 кв.м., 1-9 площею 4.5
кв.м, 1-10 площею 10.7 кв.м., 1-8 площею 12.6
кв.м., 1-7 площею 5.6 кв.м. по АДРЕСА_1,
прийнято неправомірно адже останнє
приймалось без відому та згоди
позивача, що є порушенням норм чинного
законодавства.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на той факт, що єдиною підставою
для скасування рішення першої
інстанції апелянтом зазначено лише те,
що виконком Бородянської селищної ради
не може бути відповідачем у справі, а
адміністративний суд не може
переглядати його рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі
посилання необґрунтованими, з огляду
на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст.5 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
система включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 26 Закону Ураїни «Про
місцеве самоврядування» визначено, що
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання щодо скасування
актів виконавчих органів ради, які не
відповідають Конституції чи законам
України, іншим актам законодавства,
рішенням відповідної ради, прийнятим у
межах її повноважень.

Водночас ст. 144 Конституції України
визначено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

При цьому відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно визначень наданих ч. 1 ст. 3 КАС
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За таких обставин колегія суддів
вважає необґрунтованими посилання
апелянта на порушення судом першої
інстанції суб'єктного складу справи,
оскільки в силу приписів норм
Конституції України, КАС України,
Закону України «Про місцеве
самоврядування» рішення, дії чи
бездіяльність відповідача, як суб'єкта
владних повноважень, можуть бути
оскаржені до адміністративного суду.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Бородянського районного суду
Київської області від 21 травня 2014 року -
без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Бородянського районного
суду Київської області від 21 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 07.10.2014 року.

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.