Справа № 810/5627/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року м. Київ
810/5627/14

15:10

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.

представників сторін:

від позивача - Шевчук Є.О.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Таундевелопменткомпані»

до Відділу державної
виконавчої служби Сквирського
районного управління юстиції
Київської області

про зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Таундевелопменткомпані» з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Сквирського районного управління
юстиції Київської області про
зобов'язання відповідача прийняти на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження» постанову про зняття
арешту і заборони відчуження земельної
ділянки загальною площею 3,6675 га,
кадастровий номер :03:006:0058, яка
знаходиться за адресою: Київська
область, Бориспільський район,
Щасливська сільська рада.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що в ході господарської
діяльності підприємству стало відомо,
що постановою від 05.11.2012 про накладення
заборони відчуження головним
державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Сквирського районного управління
юстиції Київської області Поляруш Алою
Миколаївною, накладено арешт і
заборону відчуження на земельну
ділянку в рамках виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу виданого Господарським судом
Київської області № 123/5-2013 від 13.09.2012
про стягнення боргу з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євробудком».

Як стверджує позивач, підставою для
прийняття вказаної постанови і,
відповідно, накладення арешту і
заборони відчуження на земельну
ділянку став лист Головного управління
Держкомзему у Київській області №
07-033/25240 від 26.10.2012.

Проте, підприємство не має ніякого
відношення до даного виконавчого
провадження і до діяльності боржника -
ТОВ «Євробудком». Водночас, як
стверджує позивач, він є власником
зазначеної земельної ділянки.

08.09.2014 позивач звернувся до начальника
Відділу державної виконавчої служби
Сквирського районного управління
юстиції Київської області із заявою
про зняття арешту і заборони
відчуження земельної ділянки вих. №
08/09. У відповідь на заяву підприємство
отримало лист від відповідача, в якому
повідомлено про відсутність підстав
для звільнення земельної ділянки з-під
арешту, та одночасно розяснено, що
відповідно до статті 60 Закону України
"Про виконавче провадження" рішення про
зняття з арешту майна чи коштів
боржника по незакінчених виконавчих
провадженнях вирішується судом, тому
позивачу необхідно звернутись до суду
для зняття з цього майна арешту.

Позивач вважає дії відповідача
неправомірними і просить суд
зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Сквирського
районного управління юстиції
Київської області прийняти постанову
про зняття арешту і заборони
відчуження земельної ділянки.

Ухвалами Київського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження і призначено
справу до судового розгляду на 06.10.2014.

У судове засідання 06.10.2014 з'явився
представник позивача.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги і просив суд позов
задовольнити.

Уповноважені представники відповідача
у судове засідання 06.10.2014 не з'явились.

Відповідач повідомлений судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявної в матеріалах справи
факсограми від 01.10.2014.

Від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на позовну заяву
від 03.10.2014, в яких відповідач зазначив,
що 13.09.2012 на виконання до відділу
державної виконавчої служби
Сквирського районного управління
юстиції Київської області надійшов
наказ виданий 26.10.2010 № 21/208-10
Господарським судом Київської області
про стягнення з ТОВ «Євробудком» на
користь ТОВ «Сіті - Стейт».

14.09.2012 державним виконавцем прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

З метою забезпечення виконання рішення
державним виконавцем направлено
запити до державних органів, які
проводять реєстрацію права власності
для встановлення наявності у боржника
майна, що підлягає опису для погашення
боргу.

Відповідно до листа Головного
управління Держкомзему у Київській
області від 26.10.2012 за ТОВ «Євробудком»
обліковується земельна ділянка,
кадастровий номер :03:006:0058 площею
3,6675 га за адресою Київська область,
Бориспільський район, Щасливська
сільська рада.

05.11.2012 постановою державного виконавця
накладено арешт на зазначену земельну
ділянку і оголошено заборону на її
відчуження.

20.11.2012 державним виконавцем прийнято
постанову про зупинення виконавчого
провадження відповідно до пункту 8
статті 7 закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з порушенням
справи про банкрутство.

У зв'язку з цим, відповідач просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як встановлено судом, 10.06.2010 між
позивачем і ТОВ «Євробудком» укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки кадастровий номер :03:006:0058
площею 3,6675 га за адресою Київська
область, Бориспільський район,
Щасливська сільська рада.

Під час судового розгляду представник
позивача пояснив, що право власності на
земельну ділянку зареєстровано за ТОВ
«Таундевелопменткомпані», про що надав
суду копію Витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

26.10.2010 № 21/208-10 Господарським судом
Київської області видано наказ про
стягнення з ТОВ «Євробудком» на
користь ТОВ «Сіті - Стейт» коштів.

14.09.2012 державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Сквирського районного управління
юстиції Київської області прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу Господарського суду Київської
області від 26.10.2010 № 21/208-10.

05.11.2012 постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Сквирського районного управління
юстиції Київської області накладено
арешт на нерухоме майно ТОВ
«Євробудком» - земельну ділянку
кадастровий номер :03:006:0058 площею
3,6675 га за адресою Київська область,
Бориспільський район, Щасливська
сільська рада і оголошено заборону на
її відчуження.

Вважаючи, що державним виконавцем
безпідставно накладено арешт на
земельну ділянку, позивач звернувся до
суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон України від
21.04.1999 № 606-XIV), виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у Законі від 21.04.1999 №
606-XIV, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
Законом від 21.04.1999 № 606-XIV,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до
вищезазначеного Закону та інших
законів України, а також рішеннями, що
відповідно до Закону України від 21.04.1999
№ 606-XIV підлягають примусовому
виконанню.

Вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових
осіб, фізичних і юридичних осіб на
території України (частина перша
статті 5 Закону України від 21.04.1999 №
606-XIV).

Відповідно до статті 17 Закону України
від 21.04.1999 № 606-XIV примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом, зокрема, виконавчих написів
нотаріусів.

Підстави для відкриття виконавчого
провадження наведені у статті 19 Закону
України від 21.04.1999 № 606-XIV, зокрема,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону.

Відповідно до статті 25 Закону України
від 21.04.1999 № 606-XIV про виконавче
провадження державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець, одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження, може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку (пункт 5 частини
третьої статті 11 Закону України від
21.04.1999 № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 57
Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту
(частина друга статті 57 Закону України
від 21.04.1999 № 606-XIV).

Згідно з частиною другою статті 331
Цивільного кодексу України якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у Державному
реєстрі прав реєструються речові права
та їх обтяження на земельні ділянки,
а також на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи,
арешт і заборона відчуження земельної
ділянки кадастровий номер :03:006:0058
площею 3,6675 га за адресою: Київська
область, Бориспільський район,
Щасливська сільська рада прийняті
відповідачем на підставі листа
Головного управління Держкомзему у
Київській області від 26.10.2012 № 07-03-3/25240.

У вказаному листі зазначено, що за
наявною в Головному управлінні
Держкомзему у Київській області
інформацією (дані Київської обласної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру» стосовно обмінних файлів) за
ТОВ "Євробудком" обліковуються
земельні ділянки, зазначені в таблиці,
серед яких зазначено земельну ділянку
:03:006:0058 площею 3,6675 га за адресою:
Київська область, Бориспільський
район, Щасливська сільська рада.

При цьому, як вбачається з наявної в
матеріалах справи копії Витягу про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 06.11.2012 № 38641017, об'єктом обтяження є
земельна ділянка :03:006:0058, власник -
ТОВ «Євробудком».

Тобто, державний виконавець правомірно
наклав арешт на зазначену земельну
ділянку, оскільки на час прийняття
постанови про накладення арешту і
заборони відчуження нерухомого майна
право власності на земельну ділянку
обліковувалось за боржником ТОВ
«Євробудком», а не за ТОВ
"Таундевелопменткомпані".

При цьому, суд також звертає увагу, що
відповдіно до частини третьої статті 60
Закону України "Про виконавче
провадження" з майна боржника може бути
знято арешт за постановою начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
якщо виявлено порушення порядку
накладення арешту, встановленого цим
Законом.

Тобто, зняття арешту на майно є правом
начальника відповідного відділу
державної виконавчої служби, а не його
обов'язком, тому вимога про зобовязання
відповідача прийняти постанову про
зняття арешту і заборони його
відчуження є безпідставною.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до частини першої статті
60 Закону України від 21.04.1999 №
606-XI особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, у разі якщо підприємство
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить йому, а не боржникові,
воно не позбавлено права звернутись до
суду із відповідним позовом про зняття
з нього арешту, що також було
запропановано позивачу відповідачем у
листі від 12.09.2014 № 4039.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім розгляду справ про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

У даній справі відповідач надав суду
обґрунтовані докази, на підставі яких
він керувався під час прийняття
постанови про накладення арешту майна
боржника і заборони на його відчуження.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що позов є необґрунтованим і не
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані з залученням свідків
та проведенням судових експертиз.
Відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, тому
підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні, - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 13 жовтня 2014 р.