Справа № 2а-1302/12/1370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/35318/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Лосєва А.М.

Юрченко В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року

у справі № 2а-1302/12/1370

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області (далі - ДПІ у Пустомитівському
районі Львівської області; відповідач),
в якому просив скасувати рішення №
1705/170 від 02 лютого 2012 року про відмову у
видачі свідоцтва платника єдиного
податку, а також зобов'язати
відповідача видати свідоцтво платника
єдиного податку згідно з поданою
заявою про застосування спрощеної
системи оподаткування.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області № 1705/170 від 02 лютого 2012 року у
видачі ФОП ОСОБА_3 свідоцтва платника
єдиного податку. Зобов'язано ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області повторно розглянути у
відповідності до вимог Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - ПК України) заяву ФОП ОСОБА_3 про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 25 січня 2012 року.
Зобов'язано Головне управління
Державного казначейства України у
Львівській області стягнути з
Державного бюджету України шляхом
безспірного списання з рахунку ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області на користь ФОП
ОСОБА_3 32,19 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року, ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 25 січня 2012 року
позивачем подано до контролюючого
органу заяву про застосування
спрощеної системи оподаткування у 2012
році та вказано обраний вид
господарської діяльності згідно з КВЕД
ДК 009:2005, а саме: 52.48.2 - роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами.

Листом № 1705/170 від 02 лютого 2012 року ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області відмовлено підприємцю у видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку з
огляду на те, що в силу прямої
законодавчої заборони не можуть
застосовувати спрощену систему
оподаткування суб'єкти господарської
діяльності, які здійснюють видобуток,
виробництво, реалізацію дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння, у тому
числі органогенного утворення.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що податковим органом
неправомірно відмовлено ФОП ОСОБА_3 у
видачі свідоцтва платника єдиного
податку, оскільки положеннями ПК
України не встановлено обмежень щодо
застосування спрощеної системи
оподаткування суб'єктами
господарювання, які здійснюють
реалізацію годинників та ювелірних
виробів.

Проте, із вказаними доводами
погодитись не можна, зважаючи на таке.

Відповідно до абзацу 4 підпункту
291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України (в
редакції Закону України від 04
листопада 2011 року № 4014-VI «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності»
(далі - Закон № 4014-VI)) не можуть бути
платниками єдиного податку суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи-підприємці), які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

ПК України не містить
нормативного визначення поняття
«дорогоцінні метали і дорогоцінне
каміння» і поняття «діяльність з їх
видобутку, виробництва та реалізації»,
а відтак з огляду на вимоги пункту 5.3
статті 5 ПК України для встановлення
змісту зазначених понять застосуванню
підлягають норми інших
нормативно-правових актів.

Спеціальним законом, який здійснює
державне регулювання видобутку,
виробництва, використання, зберігання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контролю за операціями з
ними, є Закон України від 18 листопада 1997
року № 637/97-ВР «Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон
№ 637/97-ВР).

У статті 1 Закону № 637/97-ВР поняття
ювелірних виробів розкрито через
визначення дорогоцінних металів, якими
є золото, срібло, платина і метали
платинової групи (паладій, іридій,
родій, осмій, рутеній) у будь-якому
вигляді та стані (сировина, сплави,
напівфабрикати, промислові продукти,
хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт
тощо), а також визначення дорогоцінного
каміння, яким є природні та штучні
(синтетичні) мінерали в сировині,
необробленому та обробленому вигляді
(виробах).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону №
637/97-ВР всі суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, що займаються операціями з
дорогоцінними металами, дорогоцінним
камінням, дорогоцінним камінням
органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням,
ювелірними виробами з них, проводять їх
облік за встановленими формами і
подають статистичну звітність.
Оперативний облік видобутку,
переробки, переміщення дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення та напівдорогоцінного
каміння, ювелірних виробів з них
ведеться суб'єктами підприємницької
діяльності окремо по кожному виду
операцій з урахуванням особливостей
технології, виду утворених відходів та
виробничих втрат. Особливості обліку
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння
визначаються Міністерством фінансів
України.

Частиною 2 статті 14 Закону № 637/97-ВР
передбачено, що правила торгівлі
дорогоцінними металами (крім
банківських металів) і дорогоцінним
камінням, дорогоцінним камінням
органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням у сирому та
обробленому вигляді та виробами з них,
що належать суб'єктам підприємницької
діяльності на праві власності,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції про
здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 20 жовтня 1999 року № 244,
виробом з дорогоцінного металу є
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений із сплавів дорогоцінних
металів - золота, срібла, платини,
паладію, який використовується як
прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальне законодавство
у галузі контролю за операціями з
дорогоцінними металами відносить
ювелірні вироби до дорогоцінних
металів та, відповідно, торгівлю
ювелірними виробами - до торгівлі
дорогоцінними металами.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що з
набранням чинності (01 січня 2012 року)
Законом № 4014-VI та до набрання чинності
(01 липня 2012 року) Законом України від 24
травня 2012 року № 4834-VI «Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо удосконалення деяких податкових
норм», яким внесено зміни до абзацу 4
підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК
України, особи, які здійснювали
реалізацію ювелірних виробів, не мали
правових підстав для застосування
спрощеної системи оподаткування.

Згідно із статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

При цьому відповідно до частини 2
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України законним
вважається рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

За наведених обставин, порушення
судами норм матеріального права є
підставою для скасування
постановлених у справі судових рішень
та прийняття нової постанови про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області задовольнити.

Скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
01 березня 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року.

Прийняти у справі нову постанову, якою
в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Лосєв А.М.

Юрченко В.П.