Справа № 821/3766/14
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3766/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Циганій С.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новокаховського
міського сектору УДМС України в
Херсонській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

До Херсонського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 (далі-
позивач) до Новокаховського міського
сектору УДМС України у Херсонській
області (далі-відповідач) про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що діями відповідача щодо
відмови у наданні дозволу на міграцію
його протиправно позбавлено права на
отримання дозволу на імміграцію в
Україну, так як відповідачем не
вказано конкретних законних підстав
для відмови. Зі свого боку позивачем
дотримано всі вимоги чинного
законодавства України для отримання
дозволу. В зв'язку з наведеним, просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови у наданні дозволу на
імміграцію та зобов'язати відповідача
надати дозвіл на імміграцію.

Представник позивача надав клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання, не з'явився надав суду
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані сторонами докази, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, громадянин
Російської Федерації ОСОБА_1 23.02.1979р.н.,
звернувся до Новокаховського міського
сектору УДМС України в Херсонській
області з заявою про надання дозволу на
імміграцію в Україну.

15.08.2014р. Новокаховським міським
сектором УДМС повідомило позивача про
прийняття рішення про відмову позивачу
у наданні зазначеного дозволу з
посиланням на п.6 ч.1 ст.10 Закону України
"Про імміграцію".

Надаючи оцінку обґрунтованості
тверджень позивача про протиправність
дій відповідача щодо відмови у наданні
дозволу на імміграцію, суд вважає за
необхідне врахувати наступні
обставини та положення законодавства.

Правовий статус, основні права, свободи
та обов'язки іноземців та осіб без
громадянства, які проживають або
тимчасово перебувають в Україні і
порядок вирішення питань, пов'язаних з
їх в'їздом в Україну або виїздом з
України регулюється Законом України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", відповідно до ст.4
якого, іноземці та особи без
громадянства в порядку, визначеному
законом України про імміграцію, можуть,
зокрема, іммігрувати в Україну на
постійне проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну
іноземців та осіб без громадянства
визначається Законом України "Про
імміграцію" від 07.06.2001р. №2491-ІІІ (далі -
Закон 2491).

За ст.1 Закону №2491 імміграція - прибуття
в Україну чи залишення в Україні у
встановленому законом порядку
іноземців та осіб без громадянства на
постійне проживання, а іммігрант - це
іноземець чи особа без громадянства,
який отримав дозвіл на імміграцію і
прибув в Україну на постійне
проживання, або, перебуваючи в Україні
на законних підставах, отримав дозвіл
на імміграцію і залишився в Україні на
постійне проживання. Порядок надання
дозволу на імміграцію в Україну на
постійне проживання та перелік
документів, необхідних для отримання
такого дозволу визначено ст.9 Закону
№2491.

З метою реалізації положень Закону №2491
Кабінетом Міністрів України 26.12.2002р.
винесено постанову №1983, якою
затверджено Порядок провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію й поданнями про його
скасування і виконання прийнятих
рішень (далі - Порядок). Цей Порядок
визначає процедуру провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію в Україну іноземцям та
особам без громадянства, поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, а також повноваження
центральних органів виконавчої влади
України, підпорядкованих їм органів,
які забезпечують виконання
законодавства про імміграцію.

Порядок подання заяви про отримання
дозволу на імміграцію, перелік
необхідних документів та порядок їх
розгляду, крім ст.9 Закону №2491,
визначені пунктами 11-14, за якими
територіальні органи і підрозділи
після отримання документів від
зазначених у пунктах 12 і 13 цього
Порядку органів перевіряють у місячний
термін правильність їх оформлення,
з'ясовують у межах своєї компетенції
питання щодо наявності чи відсутності
підстав для відмови у наданні дозволу
на імміграцію, передбачених статтею 10
Закону України "Про імміграцію",
надсилають відповідні запити до
регіональних органів СБУ, Робочого
апарату Укрбюро Інтерполу та
Держприкордонслужби. Регіональні
органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро
Інтерполу та Держприкордонслужба
проводять у межах своєї компетенції у
місячний термін після надходження
таких запитів перевірку з метою
виявлення осіб, яким дозвіл на
імміграцію не надається. Про
результати перевірки інформується
орган, який зробив запит.

Перелік підстав для відмови у наданні
позивачу дозволу на імміграцію
передбачений ст.10 Закону №2491 та є
вичерпним. За пунктом 6 цієї статті
дозвіл на імміграцію не надається: в
інших випадках, передбачених законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги.

Відповідачем не надано суду належних
доказів існування інших обставин, що
передбачені ст.10 Закону №2491, які б
надали УДМС підстави для відмови в
наданні дозволу на імміграцію.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди перевіряють чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права о.соби на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у
сукупності встановлені обставини та
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
відповідачем не доведено наявність
підстав, визначених п.6 ч.1 ст.10 Закону
№1182-VI щодо відмови ОСОБА_1 у наданні
дозволу на імміграцію в Україну, а тому
вимоги позивача щодо визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови ОСОБА_1, у наданні дозволу на
імміграцію в Україну є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Що стосується решти вимог позивача про
зобов'язання прийняти рішення про
надання дозволу на імміграцію в
Україну, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про імміграцію" №2491-III від 07.06.2001р.,
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
імміграції:

1) організовує роботу з прийняття заяв
разом із визначеними цим Законом
документами щодо надання дозволу на
імміграцію від осіб, які перебувають в
Україні на законних підставах;

2) організовує роботу з перевірки
правильності оформлення документів
щодо надання дозволу на імміграцію,
виконання умов для надання такого
дозволу, відсутності підстав для
відмови у його наданні;

3) організовує роботу з прийняття
рішень про надання дозволу на
імміграцію, про відмову у наданні
дозволу на імміграцію, про скасування
дозволу на імміграцію та видання копій
цих рішень особам, яких вони
стосуються;

4) організовує роботу з видання та
вилучення у випадках, передбачених цим
Законом, посвідок на постійне
проживання;

5) забезпечує ведення обліку осіб, які
подали заяви про надання дозволу на
імміграцію, та осіб, яким надано такий
дозвіл.

Таким чином, саме до виключної
компетенції відповідача відноситься
вирішення питання перевірки та
контролю правильності оформлення
документів щодо надання дозволу на
імміграцію, виконання умов для надання
такого дозволу, прийняття рішень про
надання дозволу на імміграцію, про
відмову у наданні дозволу на
імміграцію, а тому, враховуючи вимоги
статті 8 Конституції України, позов в
цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вказує, що для повного
захисту прав, свобод та інтересів
позивача підлягає застосуванню ч.2 ст.11
КАС України, відповідно до якої суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи те, що в ході розгляду
справи судом визнано протиправними дії
щодо відмови ОСОБА_1, у наданні дозволу
на імміграцію в Україну, тому суд
вважає, що належним способом захисту
порушеного права позивача у даному
випадку є зобов'язання відповідача
повторно розглянути заяву про надання
ОСОБА_1 дозволу на імміграцію.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2, 4 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ч.2 ст.11, ст.ст. 41, 71, 94, 160, 161, 162,
163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати дії Новокаховського міського
сектору УДМС України в Херсонській
області щодо відмови, ОСОБА_1, у наданні
дозволу на імміграцію - неправомірними.

Зобов'язати Новокаховський міський
сектор УДМС України в Херсонській
області розглянути повторно заяву
ОСОБА_1 про надання дозволу на
імміграцію в Україну.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Циганій С.І.

кат. 3.1.3