Справа № 824/2650/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/2650/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук
О.І.,

представника позивача Лучкіної Г.В. та
представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Новоселицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Чернівецькій області
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
про застосування санкції, пов'язаної із
забороною організації і проведення
азартних ігор на території України,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року Новоселицька
міжрайонна державна податкова
інспекція Чернівецької області
звернулась до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
застосування санкції, пов'язаної із
забороною організації і проведення
азартних ігор на території України.

Позивач просив суд застосувати санкції
у розмірі 7258000,00 грн до приватного
підприємця ОСОБА_3, ідент.номер НОМЕР_1,
прибуток (дохід) від проведення
азартної гри у сумі 1547,00 грн.
перерахувати до Державного бюджету
України та конфіскувати в дохід
Держави 11 комп'ютерів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що в ході проведеної 03
березня 2011 року перевірки працівниками
Новоселицької МДПІ Чернівецької
області встановлено порушення
відповідачем вимог Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»,
а саме: надання послуг у сфері
грального бізнесу.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував та просив суд в його
задоволенні відмовити. При цьому надав
заперечення у письмовій формі, в яких
вказував, що Законом України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»
не передбачено здійснення контролю за
його дотриманням органами державної
податкової служби, тому відповідно
посадові особи позивача не мали
законного права встановлювати в акті
перевірки наявність порушення Закону
України «Про заборону грального
бізнесу в Україні» на власний розсуд.
Зазначав, що право органів державної
податкової служби звертатися з позовом
про застосування штрафних санкцій
відповідно до Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»
не може бути пов'язано з контролем
(зокрема шляхом здійснення фактичних
перевірок) за його дотримання. Також
вказував, що акт, який складений на
підставі фактичної перевірки, протокол
огляду місця події та відібрані
пояснення є незаконними та суперечать
чинному законодавству України.
Посилався на те, що, докази, на які
звертав увагу суду позивач, ніяким
чином не доводять здійснення
відповідачем діяльності з організації
та проведення азартних ігор в
електронному (віртуальному) казино.
Вважав, що позивачем не доведено факт
порушення ним Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні».

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від15 червня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року, позов задоволено. Застосовано
до приватного підприємця ОСОБА_3
(АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) фінансові санкції за
організацію і проведення на території
України азартних ігор у вигляді штрафу
у розмірі 7528000,00 (сім мільйонів п'ятсот
двадцять вісім тисяч) грн, з
конфіскацією в дохід Держави 11
комп'ютерів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10 липня 2014 року скасовано
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В ухвалі суду касаційної інстанції
зазначено, зокрема, про те, що судами
попередніх інстанцій не з'ясовано
питання щодо власника комп'ютерної
техніки, яка використовувалась у
якості грального обладнання.

Також судом вказано, що визначальною
ознакою для висновку у діях
відповідача вини у вчиненні порушень
вимог Закону України «Про заборону
грального бізнесу в Україні»
необхідним є встановлення фактів, які б
свідчили про створення суб'єктом
господарювання умов для проведення
таких ігор, а також отримання таким
суб'єктом доходу від грального бізнесу.
Сам факт того, що відповідач є
орендарем приміщення, у якому була
розміщена комп'ютерна техніка, з
допомогою якої проводились азартні
ігри, не можуть бути розцінені як
докази порушення ним вимог Закону
України «Про заборону грального
бізнесу в Україні».

В ході розгляду даної справи судом було
допущено заміну сторони
правонаступником, а саме: Новоселицьку
міжрайонну державну податкову
інспекцію Чернівецької області
замінено на Новоселицьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Чернівецькій області.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги з
підстав, наведених у позові. На
підтвердження здійснення відповідачем
підприємницької діяльності з
організації та проведення азартних
ігор, забороненої Законом України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»,
позивач посилався на акт перевірки від
03 березня 2011 року №0165/24/07/23/НОМЕР_1, акт
«про зняття залишків готівки в касі»
від 03 березня 2011 року, протокол огляду
місця події від 03 березня 2011 року,
пояснення громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
надані працівникам Новоселицької МДПІ
03 березня 2011 року.

Крім цього, на підтвердження отримання
відповідачем доходу від здійснення
підприємницької діяльності позивач
надав довідку Новоселицької ОДПІ від 15
вересня 2014 року №5432/10/24-07-17-007 з
додатками до неї, а на підтвердження
того, що 11 комп'ютерів, які
використовувалась у якості грального
обладнання, належать ОСОБА_3 надав лист
Новоселицького районного відділу УМВС
України у Чернівецькій області від 14
квітня 2011 року №39/2610.

Просив суд позовні вимоги задовольнити
повністю.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував та
просив суд в його задоволенні повністю
відмовити. При цьому надав пояснення
аналогічні тим, що містяться в
письмових запереченнях проти позову.
На підтвердження того, що 11 комп'ютерів,
які знаходились в Інтернет-клубі, де
проводилась перевірка, не належать на
праві власності фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3, а є ним
орендовані, надав суду договір оренди
комп'ютерної техніки від 31 грудня 2010
року. Також надав суду договір про
надання послуг підключення до мережі
Інтернет від 14 травня 2009 року.

Викликаний судом за ініціативою
представника відповідача свідок
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за
адресою: АДРЕСА_4, дав наступні покази.

У вересні 2011 року він без укладання
трудового договору, на підставі усної
домовленості з фізичної
особою-підприємцем ОСОБА_3 працював
барменом-оператором в Інтернет-клубі,
що знаходиться за адресою: Чернівецька
область, АДРЕСА_1. В його обов'язки
входило: реалізація гарячих напоїв
(чай, кава), продаж продуктів харчування
(чіпси, горішки), отримання коштів за
послуги гри в більярд та за послуги
доступу до мережі Інтернет. В
Інтернет-клубі знаходилось 11
комп'ютерів: 10 в залі, а 1 у нього за, так
званою, барною стійкою. Плата за
надання послуг доступу до мережі
Інтернет становила приблизно 5,00 грн за
1 год. 03 вересня 2011 року до приміщення
зайшли представники правоохоронних
органів та провели перевірку. В ході її
проведення у нього під тиском з боку
працівників міліції було відібрано
пояснення з приводу проведення в
Інтернет-клубі азартних ігор.
Громадянина ОСОБА_6 він не знає. Про
проведення в зазначеному
Інтернет-клубі азартних ігор йому
нічого не відомо. Грошові кошти, які
знаходились на час перевірки в касі, є
коштами, що отримані за надання послуг
гри в більярд та доступу до мережі
Інтернет, реалізації кави/чаю. При
цьому на початку кожного дня залишок
готівки в касі складав 1000,00 грн. Іншої
каси, ніж тієї, відносної якої було
складено акт зняття залишків готівки в
касі від 03 березня 2011 року, не було.

Представник відповідача також просив
суд викликати в якості свідка
громадянина ОСОБА_6. Проте в ході
розгляду справи вказав, що не наполягає
на допиті зазначеної особи в якості
свідка. Послався на достатність в
матеріалах справи доказів в
обґрунтування своїх доводів щодо
безпідставності заявлених
контролюючим органом позовних вимог.
Представник позивача також вказав про
відсутність потреби допиту вказаної
особи в якості свідка, посилаючись на
наявність в матеріалах справи його
пояснень, відібраних працівникам
Новоселицької МДПІ 03 березня 2011 року.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши всі обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (АДРЕСА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Новоселицькою
районною державною адміністрацією
Чернівецької області 11 лютого 2009 року
та взятий на облік в органах державної
податкової служби 12 лютого 2009 року за №
59.

На підставі договору суборенди
нежитлового приміщення б/н від 15
листопада 2009 року, укладеного між
товариством з обмеженою
відповідальністю «ВІВАТ», в особі
директора ОСОБА_3 та приватним
підприємцем ОСОБА_3, позивач отримав в
строкове платне користування
(суборенду) нежитлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, площею 800,00 кв. м. для
використання в підприємницькій
діяльності.

03 вересня 2011 року працівниками
Новоселицької МДПІ Чернівецької
області на підставі наказу № 254 про
проведення фактичної перевірки та
направлення № 51 від 03 березня 2011 року
проведено перевірку господарської
одиниці (Інтернет-клубу), розташованого
за адресою АДРЕСА_1, Новоселицький
район Чернівецька область, де здійснює
свою господарську діяльність
приватний підприємець ОСОБА_3, з питань
дотримання суб'єктами господарювання
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі свідоцтв про державну
реєстрацію, виробництва та обігу
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими працівниками),
про що складено акт № 0165/24/07/23/НОМЕР_1.

В ході перевірки встановлено, що на
момент проведення перевірки
Інтернет-клуб працював, споживачі
обслуговувались за адресою АДРЕСА_1. В
приміщенні Інтернет-клубу на момент
перевірки знаходяться та встановлено 11
(одинадцять) персональних комп'ютерів,
які підключенні до електромережі.

Перевіркою виявлено надання та
проведення азартних ігор в
електронному (віртуальному) казино, а
саме: встановлено факт надання
азартної гри на комп'ютері в сумі 50,00
грн. В результаті надання азартної гри
на комп'ютері отримано виграш в сумі 60,00
грн.

За результатами перевірки позивачем
зроблено висновок про порушення
відповідачем Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні».

В ході перевірки також було знято
залишки готівки, яка на початок дня
склала 1547,00 грн., що підтверджується
актом б/н від 03 березня 2011 року «про
зняття залишків готівки в касі»,
складеним особисто барменом
інтерактивного клубу ОСОБА_7

Згідно вказаного акту, зазначені кошти
є виручкою разом із залишком готівки на
початок дня.

Із змістом акту перевірки відповідач
був ознайомлений, що підтверджується
його підписом.

Не погоджуючись із результатами
перевірки, відповідач в акті перевірки
власноручно зробив зауваження про те,
що в Інтернет - кафе надаються послуги
Інтернету та прокату спортивного
інвентарю (київ та столів для більярду).

Крім цього, в ході перевірки
працівниками ВБПОПТ ВПМ Новоселицької
МДПІ Чернівецької області складено
протокол огляду місця події б/н від 03
березня 2011 року, згідно якого за
адресою АДРЕСА_1 знаходиться
Інтернет-клуб під назвою «Інтернет», у
якому підприємницьку діяльність
здійснює приватний підприємець ОСОБА_3.

Під час проведення огляду в даному залі
знаходяться комп'ютера та системні
блоки в кількості 11 штук, на яких
здійснюється гра. Крім того, в залі на
момент перевірки знаходився чоловік,
який сказав, що він являється
оператором-касиром в обов'язки, якого
входить заправка комп'ютерів та видача
виграшу.

Як вбачається із протоколу огляду
місця події, працівниками податкової
міліції, в присутності понятих ОСОБА_8
та ОСОБА_9, оглянуто зал з назвою
«Інтернет», який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. В ході огляду було
виявлено та вилучено 11 системних
блоків, які обгорнуто в поліетиленові
пакети та обклеєні стрічками з
підписами понятих і присутніх.

У зв'язку з відмовою відповідача від
підпису та отримання копії протоколу
огляду місця події, працівниками ВПМ
Новоселицької МДПІ Чернівецької
області 03 березня 2011 року в присутності
понятих складено акт.

Крім того, працівниками податкової
міліції 03 березня 2011 року відібрано у
гр. ОСОБА_6 та бармена-оператора
розважального залу ОСОБА_7 пояснення.

Як видно із пояснення ОСОБА_6,
написаного власноручно, він 03 березня
2011 року будучи в м. Новоселиця в залі з
вивіскою Інтернет - клуб зробив ставку
в грі в розмірі 50,00 грн. та виграв 60 грн.

ОСОБА_7, в письмовому поясненні
написаному власноручно, вказав, що
працює барменом-оператором
розважального залу розташованого в
АДРЕСА_2. Сьогодні 15:00 год. ним було
заправлено комп'ютер невідомому
чоловіку для здійснення інтернет гри.

04 березня 2011 року позивач супровідним
листом за вих. № 1924/9/26012 направив на
адресу Новоселицького РВ УМВС України
у Чернівецькій області матеріали
перевірки в порядку ст. 97 КПК України по
факту виявлення надання послуг у сфері
грального бізнесу за адресою: АДРЕСА_1
для прийняття рішення згідно чинного
законодавства. Разом з матеріли
перевірки позивач передав також
системні блоки в кількості 11 штук.

09 березня 2011 року черговою частиною
Новоселицького РВ УМВС України в
Чернівецькій області в ЖРЗПЗ
зареєстровано матеріали перевірки по
факту виявлення надання послуг у сфері
грального бізнесу за № 400.

За результатами перевірки, 11 березня 2011
року о/у СДСБЕЗ Новоселицького РВ УМВС
України в Чернівецькій області старший
лейтенант міліції Лукіян С.А.,
керуючись п. 2 ст. 6 КПК України, виніс
постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи по матеріалам, які
надійшли з ВПМ Новоселицької МДПІ.
Вказана постанова того ж числа
затверджена начальником
Новоселицького РВ УМВС у Чернівецькій
області та в подальшому перевірена
прокурором Новоселицього району
Чернівецькій області.

Згідно розписки від 11 березня 2011 року,
поданої відповідачем на ім'я
начальника Новоселицького РВ УМВС у
Чернівецькій області, йому цього числа
було повернуто виявлені та вилучені
системні блоки в кількості 11 штук.

Крім цього, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3, вважаючи дії
Новоселицької МДПІ в Чернівецькій
області протиправними щодо проведення
фактичної перевірки 03 березня 2011 року
звернувся до Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 12 жовтня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

До встановлених судом обставин суд
застосовує наступні положення закону
та робить відповідні висновки.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
Закону України «Про заборону
грального бізнесу в Україні» від 15
травня 2009 року №1334-VI ( далі - Закон
№1334-VI, в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
гральний бізнес - діяльність з
організації та проведення азартних
ігор у казино, на гральних автоматах, у
букмекерських конторах та в
електронному (віртуальному) казино, що
здійснюють організатори азартних ігор
з метою отримання прибутку; азартна
гра - будь-яка гра, умовою участі в якій
є внесення гравцем ставки, що дає змогу
отримати виграш (приз), і результат якої
повністю або частково залежить від
випадковості.

Згідно статті 2 Закону №1334-VI в Україні
забороняється гральний бізнес та
участь в азартних іграх.

Статтею 3 Закону №1334-VI передбачено, що
до суб'єктів господарювання, які
організовують і проводять на території
України азартні ігри, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі вісім тисяч мінімальних
заробітних плат з конфіскацією
грального обладнання, а прибуток
(дохід) від проведення такої азартної
гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.

Застосування фінансових санкцій,
зазначених у частині першій цієї
статті, здійснюється за рішенням суду,
ухваленим за позовом органів міліції
та/або органів державної податкової
служби.

З аналізу наведених норм вбачається, що
для кваліфікації діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності як
грального бізнесу необхідна наявність
одночасно трьох обов'язкових умов:
відповідна діяльність полягає в
організації та проведенні азартних
ігор; здійснення такої діяльності
організаторами азартних ігор, що мають
статус суб'єктів підприємницької
діяльності; метою такої діяльності є
отримання прибутку. Для фіксування ж
факту здійснення азартної гри
необхідно зафіксувати такі обставини,
як внесення гравцем ставки, отримання
виграшу, результат гри повністю або
частково залежить від випадковості.

На підтвердження здійснення
відповідачем підприємницької
діяльності з організації та проведення
азартних ігор, забороненої Законом
України «Про заборону грального
бізнесу в Україні», позивач посилався
на акт перевірки від 03 березня 2011 року
№0165/24/07/23/НОМЕР_1, акт «про зняття
залишків готівки в касі» від 03 березня
2011 року, протокол огляду місця події
від 03 березня 2011 року, пояснення
громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7, надані
працівникам Новоселицької МДПІ 03
березня 2011 року.

Між тим, суд вважає, що вказані
документи не є безсумнівним свідченням
того, що саме відповідач здійснював
діяльність з організації та проведення
азартних ігор в нежилому приміщенні за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки відповідач є
орендарем вказаного приміщення.

Як зазначив суд касаційної інстанції в
судовому рішенні від 10 липня 2014 року
факт того, що відповідач є орендарем
приміщення, у якому була розміщена
комп'ютерна техніка, з допомогою якої
проводились азартні ігри, не можуть
бути розцінені як докази порушення ним
вимог Закону України «Про заборону
грального бізнесу в Україні».

Відповідно до частини п'ятої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Безпідставними є посилання позивача на
протокол огляду місця події від 03
березня 2011 року, акт перевірки,
пояснення громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
надані працівникам Новоселицької МДПІ
03 березня 2011 року, з огляду на те, що зі
змісту цих документів не вбачається
фактів, які б свідчили про надання саме
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
послуг у сфері грального бізнесу.

Позивачем не було надано суду жодних
документів, які б підтверджували факт
внесення гравцем ставки на гру.
Відсутні і беззаперечні докази
отримання виграшу та того, що результат
гри повністю або частково залежить від
випадковості.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7
пояснив, що пояснення, відібрані у
нього працівникам Новоселицької МДПІ 03
березня 2011 року, надавались ним під
тиском; гр. ОСОБА_6 він не знає, про
проведення в Інтернет-клубі за адресою:
АДРЕСА_1, азартних ігор йому нічого не
відомо. В його обов'язки як
бармена-оператора входило лише
реалізація гарячих напоїв, продаж
деяких продуктів харчування, отримання
коштів за послуги гри в більярд та за
послуги доступу до мережі Інтернет.

До цього ж, суд звертає увагу на те, що у
своїх поясненнях від 03 березня 2011 року,
наданих працівникам Новоселицької
МДПІ, ОСОБА_7 також не вказував про
проведення у приміщенні, де
проводилась перевірка, азартних ігор, а
лише зазначив про «заправлення
комп'ютера невідомому чоловіку для
здійснення Інтернет гри».

Поряд з цим позивачем не було з'ясовано
та не вказано який саме вид азартної
гри здійснював гр. ОСОБА_6 Будь-яких
спеціальних технічних досліджень
комп'ютерної техніки, що знаходилась в
Інтернет-клубі, проведено не було.

Пояснення ж гр. ОСОБА_6, надані
працівникам Новоселицької МДПІ 03
березня 2011 року, відносно здійснення
ним ставки в грі в розмірі 50,00 грн та
отримання виграшу в розмірі 60,00 грн,
суд, враховуючи ненадання позивачем
інших доказів, які б підтверджували
факт внесення гравцем ставки на гру та
отримання виграшу, не вважає
безсумнівним доказом проведення
азартних ігор в Інтернет-клубі. Ці
пояснення суперечать поясненням,
наданим гр. ОСОБА_7 як 03 березня 2011 року,
так і при допиті в якості свідка в ході
судового розгляду справи.

Не було доведено позивачем і факт
отримання відповідачем прибутку від
грального бізнесу.

Посилання на акт «про зняття залишків
готівки в касі» від 03 березня 2011 року є
безпідставним, оскільки в цьому акті
міститься інформація лише про
наявність грошових коштів у касі на час
перевірки, при цьому без встановлення
та зазначення про те, за надання яких
саме послуг та в якому конкретно
розмірі було отримано ці кошті.

Критично суд оцінює і посилання
позивача на довідку Новоселицької ОДПІ
від 15 вересня 2014 року №5432/10/24-07-17-007, адже
вона свідчить лише про отримання
фізичною особою-підприємецем ОСОБА_3
доходу від здійснення дозволеної йому
підприємницької діяльності взагалі.

Також не було доведено позивачем, що
фізична особа - підприємець ОСОБА_3 є
власником комп'ютерів, які
використовувалась у якості грального
обладнання в приміщенні, в якому 03
вересня 2011 року працівниками
Новоселицької МДПІ Чернівецької
області проводилась перевірка.

Так, судом встановлено, що згідно
договору оренди комп'ютерної техніки
від 31 грудня 2010 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 орендує у гр.
ОСОБА_11 комп'ютерну техніку: 11
моніторів та 11 системних блоків. Тобто,
відповідач є орендарем, а не власником
11 комп'ютерів, які використовувалась в
Інтернет-клубі для надання послуг
доступу до мережі Інтернет.

До того ж, на підтвердження надання
послуг з доступу до мережі Інтернет
відповідачем надано суду договір про
надання послуг ADSL-підключення до
мережі Інтернет від 14 травня 2009 року,
укладений між ВАТ «Укртелеком» та ТОВ
«Віват» - підприємством, у якого
відповідач орендував нежитлове
приміщення для використання в
підприємницькій діяльності за адресою:
АДРЕСА_1.

Відтак, безпідставним є посилання
позивача в обґрунтування того, що
відповідач є власником комп'ютерів на
лист Новоселицького районного відділу
УМВС України у Чернівецькій області
від 14 квітня 2011 року №39/2610, в якому
зазначено лише про повернення
вилучених системних блоків в кількості
11 шт. власнику ПП ОСОБА_3 Інформація в
указаному листі про те, що відповідач є
власником комп'ютерів, які
використовувалась у якості грального
обладнання в приміщенні, є
непідтвердженою належними доказами та
спростовується вищевикладеними
обставинами.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно частини першої та другої статті
70 Кодексу адміністративного
судочинства України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведені норми
матеріального і процесуального права,
взаємний та достатній зв'язок зібраних
по справі доказів у їх сукупності та
зважаючи на те, що позивачем в ході
розгляду справи не було доведено факту
організації і проведення відповідачем
азартних ігор, не доведено отримання
безпосередньо ним доходу від
організації і проведення азартних
ігор, при цьому не надано беззаперечних
відомостей, які б характеризували
надані послуги як проведення азартних
ігор, суд приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог про
застосування до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 санкції,
пов'язаної із забороною організації і
проведення азартних ігор на території
України.

Крім цього, суд зазначає про те, що з
часу набрання чинності Закону України
«Про заборону грального бізнесу в
Україні» гральний бізнес є видом
господарської діяльності, відносно
якої встановлена спеціальна заборона.
На час виникнення спірних
правовідносин між сторонами за
зайняття видами господарської
діяльності, щодо яких є спеціальна
заборона, була передбачена кримінальна
відповідальність за статтею 203
Кримінального кодексу України.

Позивачем не було надано
обвинувального вироку суду чи
постанови про порушення кримінальної
справи відносно фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за статтею 203
Кримінального кодексу України як на
підтвердження додаткового факту
організації та проведення ним азартних
ігор.

Поряд з цим в матеріалах даної справи
міститься постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи від 11
березня 2011 року, прийнята відносно
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 по
матеріалам, які надійшли з ВПМ
Новоселицької МДПІ, по факту виявлення
надання останнім послуг у сфері
грального бізнесу.

З огляду на викладене, заявлені позовні
вимоги є безпідставними й
необґрунтованими, а тому задоволенню
не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 86, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 14
жовтня 2014 року.