Справа № 804/11284/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання -
представників позивача - Шахматової
представника відповідача - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рітейл-Девелопмент»
до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 24.02.14 №000132204, -
Позивач, ТОВ «Рітейл-Девелопмент»,
звернувся до суду з позовом до
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.02.14 №000132204. На обґрунтування позовних
вимог позивачем зазначено, що
позивачем до перевірки, за
результатами якої прийнято спірне
рішення, надані всі первинні документи
на підтвердження взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «ХБСП МЕГАБУД ЛТД»,
які оформлені належним чином у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Також позивачем
зазначено, що висновки перевірки
зроблені відповідачем виключно на
підставі акту перевірки відносно
контрагента позивача, складеного
Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області від
27.12.13 №2593/20-38-22-03-08 про результати
позапланової виїзної перевірки
взаємовідносин ТОВ «ХБСП МЕГАБУД ЛТД»
з ТОВ «Вістол» за вересень 2011 року, який
в свою чергу складений виключно на
підставі акту ГУ Міндоходів у
Луганській області про результати
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Вістол». На думку позивача,
обґрунтування висновків щодо
завищення податкового кредиту з боку
ТОВ «Рітейл- Девелопмент» в серпні -
жовтні 2011 р. Акт перевірки взагалі не
містить. В судовому засіданні
представники позивача позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач, Дніпропетровська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області, проти задоволення позову
заперечував, зазначивши, що від
Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
отримано матеріали перевірки ТОВ «ХБСП
МЕГАБУД ЛТД» (код 35072409) акт № 2593/20-38-22-03-08
від 27.12.13 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «ХБСП МЕГАБУД ЛТД» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків «Вістол», згідно якого
становлено відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій за період серпень - жовтень 2011
року. Крім того, відповідачем
зазначено, що в акті перевірки відносно
позивача зазначено про не надання
актів прийому - виконання будівельних
робіт за м. Суходольськ, вул. Леніна,27,
яка вказана у податкових накладних, та
відсутня будь-яка інформація стосовно
наявності ліцензій у підрядника ТОВ
«ХБСП Мегабуд ЛТД» на відповідний вид
діяльності. В судовому засіданні
представник відповідача просив
відмовити в задоволені позову з
підстав, наведених в акті перевірки та
в запереченнях проти позову (том 1 а.с.36).
В судове засідання 07.10.14 представник
відповідача не прибув, про поважність
причин неявки не повідомив.

Вивчивши доводи позову та заперечень,
заслухавши пояснення представників
сторін та свідка ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд при
винесені постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.

З оскарженого податкового
повідомлення-рішення від 24.02.14 № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 300 174 грн. та
визначені штрафні санкції - 150 087 грн.,
вбачається, що воно винесено
відповідачем з посиланням на акт
перевірки від 12.02.14 №88/2204/34735704 за
встановлені порушення п.198.6 ст.198 ПКУ
(а.с.20).

За змістом вказаного акту перевірки
(далі - Акт) він складений про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства України при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «ХБСП Мегабуд
ЛТД» згідно договору №11-08/3 від 11.08.11 за
період серпень-жовтень 2011р.

Як вбачається з висновків Акту,
проведеною перевіркою не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин із контрагентом ТОВ «ХБСП
Мегабуд ЛТД» згідно договору №11-08/3 від
11.08.11 за період серпень-жовтень 2011р., їх
вид, обсяг, якість та розрахунки, а
також встановлено порушення позивачем
в 198.3, п.198.6 ст.198 ПКУ та завищення
податкового кредиту за означеними
взаємовідносинами всього на суму 300 174,20
грн., в т.ч. за серпень 2011р. - 44 375 грн., за
вересень 2011р. - 120 536 грн., за жовтень 2011р.
- 105 813 грн., за грудень 2011р. на суму 9 073
грн., за червень 2012р. на суму 20 377 грн.

За змістом акту перевірки підставою
для таких висновків слугували судження
посадової особи відповідача щодо не
підтвердження позивачем реальності
здійснення операцій з ТОВ «ХБСП
Мегабуд ЛТД» згідно договору №11-08/3 від
11.08.11 за період серпень-жовтень 2011р. у
зв'язку із ненаданням позивачем до
перевірки актів прийому - виконання
будівельних робіт за м. Суходольськ,
вул. Леніна,27, яка вказана у податкових
накладних, а також судження посадових
осіб Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області,
викладені в акті перевірки відносно
контрагента позивача - ТОВ «ХБСП
МЕГАБУД ЛТД» (код 35072409) № 2593/20-38-22-03-08 від
27.12.13 «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«ХБСП МЕГАБУД ЛТД» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків «Вістол», згідно якого
становлено відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій за період серпень - жовтень 2011
року.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188 ПК України, об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
окрім іншого, з постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України. Датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності)податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один із способів,
визначених в п.201.1. ст.201 ПКУ; податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця; податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу
встановлено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.1 ст.
198 виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198 ПК України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за встановленою
ставкою, протягом такого звітного
періоду, окрім іншого, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
Кодексу).

Аналіз наведених законодавчих
положень дозволяє дійти висновку, що
законодавцем визначено єдину підставу
виникнення права у платника податку на
отримання податкового кредиту,
пов'язану з отриманням таким платником
податку податкової накладної,
оформленої належним чином із
зазначенням усіх обов'язкових
реквізитів, визначених Податковим
кодексом України, та видану суб'єктом
підприємницької діяльності,
зареєстрованим платником податку на
додану вартість.

Судовим розглядом справи встановлено,
що спірна сума податкового кредиту в
розмірі 300 174,20 грн. сформована
позивачем на підставі податкових
накладних від 17.08.11 №3, від 19.09.11 №5, від
19.09.11 №6, від 30.09.11 №11, від 21.10.11 №4, від
31.10.11 №9, складених ТОВ «ХБСП МЕГАБУД
ЛТД» на ім'я за позивача за договором
про виконання роботи від 11.08.11 №11-08/3
(том 2 а.с.31-36). На підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, за якими складені такі
податкові накладні, та правомірності
формування спірної суми податкового
кредиту позивачем також надані до суду
такі первинні документи: - договір про
виконання роботи від 11.08.11 №11-08/3
(Договор подряда), додатки №1,2,6,7 до
Договору, Акти КБ-2в (акти прийому
виконаних будівельних робіт за
адресою: м. Суходольськ, вул. Леніна,27),
Довідки КБ-3, акти приймання-передачі
змонтованого обладнання (з додатками),
платіжні доручення, декларація про
готовність об'єкту до експлуатації. За
змістом Акту перевірки та листа
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 17.09.14
№16716/8/04-17-22-04 (том 2 а.с.105) вказані
документи також були надані позивачем
під час перевірки та досліджені
відповідачем, окрім актів
приймання-виконання будівельних робіт,
про що зазначено в Акті (аркуш акту 5) та
у зв'язку з чим відповідачем
здійснений висновок про не
підтвердження фактичного виконання
робіт. З означеного питання судом в
ході розгляду справи був допитаний в
якості свідка головний бухгалтер
ОСОБА_4, відповідно до пояснень якої до
перевірки були надані всі документи, в
тому числі і акти прийому виконаних
будівельних робіт за адресою: м.
Суходольськ, вул. Леніна, 27, підстави
неврахування таких актів відповідачем
свідку не відомі. Відповідачем не
спростовані належними доказами такі
пояснення позивача, причини
неприйняття таких актів до уваги
відповідачем не зазначені. Не наведено
відповідачем зауважень і щодо
оформлення інших документів, наведених
вище. Факт того, що податкові накладні,
спірні суми податкового кредиту за
якими віднесені позивачем до
податкового кредиту, виписані його
контрагентом, який на час їх оформлення
знаходився в Єдиному державному
реєстрі, а також мав свідоцтво про
реєстрацію платниками податку на
додану вартість, відповідачем не
заперечується.

Суд зазначає, що зміст перелічених
первинних документів, що виступили
підставою внесення відповідних
записів до документів бухгалтерського
та податкового обліку, в повній мірі
відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а саме,
містять назву документа, дату і місце
складання, назви підприємств, від імені
яких складено документи, відомості про
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції,
особисті підписи або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Також, судом, як і відповідачем під час
перевірки, встановлено, що придбані
позивачем послуги використання
останнім в подальшому в своїй
господарській діяльності, що
підтверджується договором доручення
від 01.08.11 №12-452/0108, укладеного між ТОВ
«АТБ-маркет» (довіритель) та позивачем
(повірений), за яким позивач для
проведення будівельно-ремонтних робіт
на об'єкті за адресою м. Суходольськ,
вул. Леніна, 27, зобов'язується
виконувати певні дії від імені та на
користь ТОВ «АТБ-Маркет», звітом
повіреного за вказаним договором,
первинні документи на підтвердження
розрахунків між довірителем - ТОВ
«АТБ-Маркет» та повіреним - позивачем,
документи на підтвердження оплати
послуги повіреного.

Стосовно доводів відповідача щодо
відсутності будь-якої інформації
стосовно наявності ліцензії у
підрядника ТОВ «ХБСП Мегабуд ЛТД» на
вказаний вид діяльності суд зазначає,
що законодавцем не ставиться в
залежність право платника податків на
податковий кредит від наявності
дозвільних документів у його
контрагента, та правилами ведення
податкового обліку не передбачено
обов'язку платника податків
підтверджувати право на формування
податкового кредиту дозвільними
документами на певний вид діяльності
контрагента такого платника податків.

Отже твердження відповідача про те, що
внаслідок відсутності у позивача актів
прийому-передачі виконання
будівельних робіт та ліцензії у
підрядника ТОВ «ХБСП Мегабуд ЛТД» на
вказаний певний вид діяльності,
господарські операції з надання
останнім послуг позивачу не мали місце
(не здійснювались), є безпідставними.

Стосовно доводів відповідача щодо
наявності акту перевірки відносно
контрагента позивача - ТОВ «ХБСП
МЕГАБУД ЛТД» (код 35072409) № 2593/20-38-22-03-08 від
27.12.13 «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«ХБСП МЕГАБУД ЛТД» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків «Вістол», згідно якого
становлено відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій за період серпень - жовтень 2011
року, суд зазначає таке.

Податковий кодекс України не ставить
право платника ПДВ на податковий
кредит в залежність від дій або
бездіяльності його контрагентів. Якщо
контрагенти не виконали свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.
Також суд зазначає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» позивач та
контрагенти позивача є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка відповідно до
ст. 61 Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, є неможливим, за
винятком встановлених ст. 228 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 207 і 208
Господарського кодексу України
випадків свідомого укладення таким
суб'єктом права нікчемного правочину з
метою відображення певних первинних
документів в податковому обліку без
фактичного проведення господарських
операцій.

Саме така правова позиція викладена
Європейським Судом з прав людини
(рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також
Верховним Судом України (постанова від
09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від
01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
"Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської ОДПІ про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма
"ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень).

Зазначаючи про відсутність факту
реального здійснення господарської
діяльності з означеним контрагентом,
податковим органом не враховано, що
правочини, які вчинені без наміру
створення правових наслідків, що
обумовлені ними, визначаються законом
як фіктивні (ст.234 ЦК України).
Недійсність фіктивних правочинів,
тобто встановлення факту відсутності
наміру створити правові насідки, а отже
реально здійснити господарську
діяльність, визначається тільки судом.
Рішення суду про визнання правочинів
між позивачем та його контрагентом
недійсними ОДПІ до суду не надано.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаним судом
недійсним (презумпція правомірності).
Єдиною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність,
встановлена законом, саме законом, а не
актами, в тому числі актами перевірок
податкових органів, які б факти в таких
актах не були відображені. Вказані в
Акті перевірки відносно контрагента
позивача - ТОВ «ХБСП МЕГАБУД ЛТД» (код
35072409) № 2593/20-38-22-03-08 від 27.12.13 висновки є
суто суб'єктивною думкою посадових
осіб ОДПІ, що проводили перевірку.

Також суд зважує, що акт перевірки
відносно ТОВ «ХБСП МЕГАБУД ЛТД», на
який посилається відповідач, складений
стосовно взаємовідносин ТОВ «ХБСП
МЕГАБУД ЛТД» з ТОВ «Вістол», а не
позивачем, за період - вересень 2011р., а
не серпень - жовтень2011р.

За викладених обставин, суд констатує,
що факт придбання позивачем послуг від
ТОВ «ХБСП МЕГАБУД ЛТД» та їх
використання в послідуючому у власній
господарській діяльності
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинним документами, які
оформлені відповідно до вимог чинного
законодавства України і містять усі
необхідні реквізити.

На підставі викладеного суд доходить
до висновку, що позивачем в
серпні-жовтні 2011р. правомірно
сформована спірна сума податкового
кредиту в розмірі 300 174,20 грн., а доводи
та позиція податкового органу стосовно
протиправності її включення позивачем
до складу податкового кредиту не
ґрунтуються на вимогах закону, а отже і
спірне податкове повідомлення-рішення
не узгоджується з вимогами ПКУ, у
зв'язку з чим підлягає скасуванню як
протиправне.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 24.02.14 №000132204.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рітейл-Девелопмент»
() витрати по сплаті
судового збору в сумі 487,20 грн.
(чотириста вісімдесят сім гривень 20
коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами,
визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 13.10.14.

Суддя А.О.
Коренев