Справа № 813/203/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 4840/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
14.04.2014р. в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській обл. про скасування
наказів та поновлення на публічній
службі, -

В С Т А Н О В И Л А:

23.12.2013р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати п.1 наказу
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ /ГУ МВС/
України у Львівській обл. № 2350 від
23.11.2013р. про звільнення з органів
внутрішніх справ, а також поновити його
на посаді старшого оперуповноваженого
сектору карного розшуку /СКР/
Галицького районного відділу
Львівського міського управління /РВ
ЛМУ/ ГУ МВС України у Львівській обл.
(а.с.3-5).

Окрім цього, 13.01.2014р. позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив скасувати наказ
начальника ГУ МВС України у Львівській
обл. № 486 о/с від 13.12.2013р. про звільнення
з органів внутрішніх справ, а також
поновити його на посаді старшого
оперуповноваженого СКР Галицького РВ
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській обл.
(а.с.70-72).

Ухвалою суду від 24.01.2014р. позовну заяву
ОСОБА_1 в частині повторно заявлених
позовних вимог про поновлення на
посаді старшого оперуповноваженого
СКР Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській обл. повернуто позивачу
(а.с.77 і на звороті).

Також ухвалою суду від 26.02.2014р.
вищевказані позови об'єднані для
спільного розгляду і вирішення в одне
провадження, об'єднаній справі
присвоєно номер № 813/203/14 (а.с.96 і на
звороті).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.150-156).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ОСОБА_1, який покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким заявлений
позов задоволити (а.с.166-171).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що відповідачем неправомірно
проведено його звільнення зі служби в
органах внутрішніх справ на підставі
ст.12 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, оскільки службове
розслідування проведено за один день;
стан сп'яніння позивача визначений
лише на підставі показань свідків;
посадовими особами відповідача не
встановлена дійсна причина залишення
ним місця дорожньо-транспортної
пригоди. Також відповідачем жодним
чином не обґрунтовано застосування
такого виду дисциплінарного стягнення
як звільнення з органів внутрішніх
справ, хоча позивач неодноразово
заохочувався по службі.

Наголошує на тому, що з висновками
службового розслідування відповідач
його не ознайомлював, а тому покликання
суду першої інстанції на ту обставину,
що він не оскаржував висновок
службового розслідування, слід вважати
безпідставними. Його відмова від дачі
пояснень під час службового
розслідування в порядку ст.63
Конституції України невірно
розтлумачена судом, оскільки на момент
їх відібрання від перебував в
приміщенні прокуратури у зв'язку із
проведенням слідчих дій, а поспішне
закінчення розслідування позбавило
його можливості у подальшому надати
будь-які пояснення.

Окрім цього, 23.11.2013р. йому було
оголошено підозру у порушенні правил
безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесні ушкодження, тобто, у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.286 КК України; у подальшому ухвалою
Галицького районного суду від 25.11.2013р.
він був відсторонений від посади під
час проведення досудового
розслідування, через що притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності та звільнення з
органів внутрішніх справ є передчасним
та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
позивача та його представника на
підтримання поданої скарги,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, з серпня
1996 року позивач проходив службу в
органах внутрішніх справ, в жовтні 2013
року ОСОБА_1, який на той час перебував у
званні майора міліції, призначено на
посаду старшого оперуповноваженого
СКР Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській обл.

23.11.2013р. начальником ГУ МВС України у
Львівській обл. затверджено висновок
службового розслідування за фактом
дорожньо-транспортної пригоди за
участю старшого оперуповноваженого
СКР Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській обл. майора міліції ОСОБА_1
та відкриття з даного приводу
кримінального провадження (а.с.51-65);
підставою для проведення цього
розслідування слугував наказ
начальника ГУ МВС України у Львівській
обл. № 2342 від 22.11.2013р. (а.с.35).

Згідно вказаного висновку 21.11.2013р.
близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1, керуючи
автомобілем «Хюндай-Елантра»,
державний номерний знак НОМЕР_1, на 11 км
+ 173 м автодороги Львів-Краківець у
с.Підрясне Яворівського району,
здійснив зіткнення з автомобілем марки
«ВАЗ 21091», державний номерний знак
НОМЕР_2, унаслідок чого три пасажири
вказаного автомобіля отримали тілесні
ушкодження. Після
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1
самовільно залишив місце події, не
надавши допомоги потерпілим особам, не
сприяв фіксації дорожньо-транспортної
пригоди.

Вказані дії кваліфіковані
відповідачем як грубе порушення
обов'язків рядового та начальницького
складу органів внутрішніх справ щодо
дотримання дисципліни, неухильне
виконання яких передбачено ст.7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, зокрема
дотримання норм професійної та
службової етики, положення Закону
України «Про міліцію»; також своїми
діями позивач підірвав авторитет
правоохоронних органів, що проявилось
у формуванні негативної думки
громадськості про безкарність
працівників органів внутрішніх справ.

За результатами проведеного
службового розслідування
рекомендовано на позивача накласти
дисциплінарне стягнення у формі
звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.1 наказу начальника ГУ
МВС України у Львівській обл. № 2350 від
23.11.2013р. «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників підрозділів Головного
управління» за грубі порушення Закону
України «Про міліції», Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, наказів МВС України № 81 від
16.03.2007р. та № 157 від 15.05.2007р., що
виразилося в управлінні транспортним
засобом в стані алкогольного сп'яніння,
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, внаслідок якої потерпіли
громадяни, та у подальшому
самовільному залишенні місця пригоди
та надання допомоги, у відповідності до
ст.12 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, на старшого
оперуповноваженого СКР Галицького РВ
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській обл.
майора міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення - звільнення з
органів внутрішніх справ (а.с.6-7).

У зв'язку з викладеними обставинами
начальником Галицького РВ ЛМУ ГУМВС
України у Львівській обл. скеровано
05.12.2013р. начальнику ГУ МВС України у
Львівській обл. подання про звільнення
майора міліції ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ (а.с.117-118).

Окрім цього, у відповідності до ст.48
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ була
проведена атестація ОСОБА_1, що
стверджується атестаційним листом, з
яким позивач не погодився (а.с.119, 120).

На підставі наведеного 13.12.2013р.
начальником ГУ МВС України у
Львівській обл. винесено наказ № 486 о/с
«По особовому складу», відповідно до
якого майора міліції ОСОБА_1, старшого
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Галицького районного відділу
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській обл.
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас за п.64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, з 16.12.2013р.
(а.с.74).

На підставі вказаних наказів в
Послужному списку позивача здійснено
запис про накладення дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ (з
покликанням на наказ № 2350 від 23.11.2013р.),
а в трудові книжці останнього - запис
про звільнення з органів внутрішніх
справ з 16.12.2013р. (з покликанням на наказ
№ 486 о/с від 13.12.2013р.) (а.с.190-191).

Приймаючи рішення у даній справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
службове розслідування відповідачем
проведено у строк, визначений законом;
в ході проведення цього розслідування
від позивача були відібрані пояснення
щодо обставин, які стали підставою для
його проведення, його було ознайомлено
із висновками такого службового
розслідування, права позивача, як
особи, щодо якої проводилось службове
розслідування, порушені не були. Окрім
того, Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України передбачено
оскарження дисциплінарного стягнення,
при цьому визначено чітку
послідовність дій при такому
оскарженні. Однак, позивач не
оскаржував висновок службового
розслідування, яким були встановлені
факт та обставини порушення ним
службової дисципліни. Відсутність
мотивованого рапорту про незгоду із
висновком службового розслідування та
неоскарження його до вищестоящого
начальника (органу) чи до суду, лише
підтверджує згоду позивача з
висновками такого службового
розслідування.

Згідно атестаційного листа від 05.12.2013р.
за період з червня 2009 року до грудня 2013
року ОСОБА_1 займаній посаді не
відповідає та підлягає звільненню з
органів внутрішніх справ України за
порушення службової дисципліни.
Позивач ознайомився із вказаним
атестаційним листом, висловив свою
незгоду із висновками атестаційної
комісії, проте мотивованого рапорту на
ім'я начальника не подав.

Між тим, приймаючи рішення по справі,
судом першої інстанції допущено
неповноту дослідження доказів по
справі, неправильне застосування норм
матеріального права, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення слід скасувати та
прийняти нове рішення по справі.

При цьому, вирішуючи заявлені позовні
вимоги колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до роз'яснень,
наведених у п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р.
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» при розгляді справ про
поновлення на роботі судам необхідно
з'ясувати, з яких підстав проведено
звільнення працівника згідно з наказом
(розпорядженням) і перевіряти їх
відповідність законові.

Як слідує з висновків службового
розслідування та спірних наказів
підставою для звільнення позивача з
органів внутрішніх справ наведено п.64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, оскільки останній,
21.11.2013р. близько 21 год. 00 хв., перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, керуючи
автомобілем «Хюндай-Елантра»,
державний номерний знак НОМЕР_1, на 11 км
+ 173 м автодороги Львів-Краківець у
с.Підрясне Яворівського району
здійснив зіткнення з автомобілем марки
«ВАЗ 21091», державний номерний знак
НОМЕР_2, унаслідок чого три пасажири
вказаного автомобіля отримали тілесні
ушкодження. Після
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1
самовільно залишив місце події, не
надавши допомоги потерпілим особам, не
сприяв фіксації дорожньо-транспортної
пригоди.

Вказані дії кваліфіковані
відповідачем як грубе порушення
обов'язків рядового та начальницького
складу органів внутрішніх справ щодо
дотримання дисципліни, неухильне
виконання яких передбачено ст.7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, зокрема
дотримання норм професійної та
службової етики, положення Закону
України «Про міліцію»; також своїми
діями позивач підірвав авторитет
правоохоронних органів, що проявилось
у формуванні негативної думки
громадськості про безкарність
працівників органів внутрішніх справ.

Разом з тим, вказані висновки
відповідача слід вважати передчасними
та поверхневими, а звільнення позивача
з органів внутрішніх справ - таким, як
здійснене з порушенням встановленого
порядку звільнення.

Зокрема, 23.11.2013р. позивачу було
повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення, згідно
якого він підозрювався у порушенні
правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесні ушкодження, тобто, у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.286 КК України (а.с.44-45).

Згідно ухвали Галицького
районного суду м.Львова від 25.11.2013р.
позивача був відсторонений від посади
старшого оперуповноваженого СКР
Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській обл. строком на два місці
(а.с.13).

25.04.2014р. слідчим прокуратури у
Львівській обл. скеровано до суду
клопотання про звільнення ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності в
порядку ст.46 КК України, ст.ст.285, 286 КПК
України у зв'язку із примиренням з
потерпілими (а.с.202-205).

Ухвалою Яворівського районного
суду Львівської обл. від 23.05.2014р.
клопотання прокуратури Львівської обл.
задоволено; звільнено обвинуваченого
ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності за скоєння ним
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України у зв'язку з примиренням
винного з потерпілими; кримінальне
провадження про обвинувачення ОСОБА_1
за ч.1 ст.286 КК України закрито;
запобіжний захід скасовано (а.с.184).

Згідно ст.1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
службова дисципліна - це дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - це
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни (ст.2 цього
статуту).

Статтею 5 вказаного статуту
передбачено, що особи рядового і
начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку
притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної
відповідальності, водночас можуть
нести і дисциплінарну
відповідальність згідно з цим
Статутом.

Відповідно до ст.12 цього статуту на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст.16 цього статуту
дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику. У
разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування,
провадження в кримінальній справі або
справі про адміністративне
правопорушення на осіб рядового і
начальницького складу дисциплінарне
стягнення може бути накладено не
пізніше одного місяця з дня закінчення
службового розслідування, провадження
в кримінальній справі чи справі про
адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

Також відповідно до п.1.3
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затв. наказом
МВС України № 230 від 12.03.2013р., у разі якщо
під час службового розслідування буде
встановлено, що вчинений особою РНС
дисциплінарний проступок містить
ознаки кримінального правопорушення,
виконавець вносить начальнику, яким
призначено службове розслідування,
пропозицію щодо вжиття заходів у
порядку, передбаченому Кримінальним
процесуальним кодексом України.

У разі якщо під час службового
розслідування буде встановлено, що
вчинений особою РНС дисциплінарний
проступок містить ознаки
адміністративного правопорушення,
виконавець вносить начальнику, яким
призначено службове розслідування,
пропозицію щодо вжиття заходів у
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Отже, із матеріалів справи слідує, що на
час притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення його з органів внутрішніх
справ тривало досудове розслідування у
кримінальному провадженні (із
відстороненням позивача від посади),
під час якого досліджувалися всі
обставини скоєння ОСОБА_1
дорожньо-транспортної пригоди, при
цьому така обставина як вчинення
злочину особою, що перебуває в стані
алкогольного сп'яніння, підлягала
обов'язковій оцінці зі сторони органу
досудового розслідування.

Зазначаючи у висновку службового
розслідування про вчинення позивачем
дорожньо-транспортної пригоди,
спричинення тілесних ушкоджень
потерпілим особам, а також про
перебування позивача в стані
алкогольного сп'яніння, відповідач не
врахував, що такі обставини вважаються
доведеними (а саме чи мало місце діяння
та чи вчинено воно цією особою), якщо
вони встановлені обвинувальним
вироком суду в кримінальній справі,
постановою про закриття справи з
нереабілітуючих підстав або
постановою суду в адміністративній
справі (за умови набрання ними законної
сили). Проте, такі процесуальні
документи на момент звільнення
позивача були відсутніми.

За наведених обставин перебіг
строку для застосування
дисциплінарного стягнення до позивача
не розпочався, що свідчить про
передчасне притягнення його до
дисциплінарної відповідальності та
необґрунтоване звільнення за п.64 «є»
(за порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Додатково колегія суддів підкреслює,
що факт перебування ОСОБА_1 під час
скоєння розглядуваної
дорожньо-транспортної пригоди у стані
алкогольного сп'яніння не
підтверджується належними доказами.

Із змісту п.1.6. Інструкції про виявлення
у водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, затв.
наказом Міністерства внутрішніх справ
України, Міністерства охорони здоров'я
України № 400/666 від 09.09.2009р., огляд на
стан алкогольного сп'яніння
проводиться уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС на місці зупинки
транспортного засобу з використанням
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування МОЗ та
Держспоживстандартом, результат якого
вноситься в протокол про
адміністративне правопорушення, або
лікарем закладу охорони здоров'я, який
видає висновок щодо результатів
медичного огляду осіб на стан
сп'яніння.

Таким чином, перебування особи у стані
алкогольного сп'яніння може бути
підтверджене лише протоколом про
адміністративне правопорушення із
вказівкою про огляд спеціальними
засобами, а також висновком закладу
охорони здоров'я щодо результатів
медичного огляду.

Як убачається з матеріалів справи,
вищевказаних доказів щодо перебування
позивача в стані алкогольного
сп'яніння не здобуто, при цьому колегія
суддів критично оцінює зазначені у
висновку службового розслідування
пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
частині перебування позивача 21.11.2013р. в
стані алкогольного сп'яніння, оскільки
доказів наявності в таких спеціальних
медичних знань для визначення стану
алкогольного (наркотичного) сп'яніння
не надано.

З огляду на викладене, не можуть бути
застосовані в даному випадку до
позивача приписи наказу МВС України №
81 від 16.03.2007р. «Про заходи щодо
зміцнення дисципліни і законності в
органах внутрішніх справ та
попередження надзвичайних подій,
пов'язаних із загибеллю й травмуванням
особового складу», відповідно до п.3.17
якого вирішено до працівників, які
керують транспортними засобами в стані
алкогольного сп'яніння, незалежно від
наслідків, приймати безальтернативне
рішення - звільнення з органів
внутрішніх справ, а керівників, які
приховують такі факти, понижувати в
посаді.

Стосовно поведінки позивача після
скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
а саме залишення місця пригоди, колегія
суддів виходить з того, що згідно з ст.7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу, в
тому числі, з гідністю і честю
поводитися в позаслужбовий час, бути
прикладом у дотриманні громадського
порядку, припиняти протиправні дії
осіб, які їх учиняють.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що змушений був 21.11.2013р. покинути місце
події через невідомих агресивно
налаштованих людей, які також
знаходилися на місці аварії.

Про аналогічні обставини у своїх
поясненнях ствердив ОСОБА_3, який
зазначив, що на місці ДТП почали
збиратися місцеві жителі, які
перебували в нетверезому стані та
висловлювалися нецензурними словами у
бік працівників ДАІ (а.с.53).

Також із клопотання прокуратури
Львівської обл. про звільнення ОСОБА_1
від кримінальної відповідальності
вбачається, що обставини самовільного
залишення ОСОБА_1 місця вчинення
дорожньо-транспортної пригоди та
перебування його у стані алкогольного
сп'яніння не знайшли свого
підтвердження (а.с.202-205).

З урахуванням наведеного, приймаючи до
уваги попередню поведінки позивача,
його ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо,
колегія суддів не розцінює таку
поведінку ОСОБА_1 як переконливу та
достатню підставу для застосування до
нього такого дисциплінарного
стягнення як звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до приписів ст.ст.10 та 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватись
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації, тощо.

Також звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ відповідно до ч.15 ст.14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, є крайнім
заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення з органів внутрішніх справ
за порушення дисципліни як крайній
захід впливу до осіб начальницького
складу повинен застосовуватись з
урахуванням усіх обставин скоєння
порушення, коли інші заходи
дисциплінарного впливу виявились
безрезультатними або коли працівник
міліції скоїв проступок, несумісний з
перебуванням на службі в органах
внутрішніх справ.

З урахуванням наведеного слідує, що
розглядуваний висновок службового
розслідування, яке тривало лише один
день, зроблений без врахування
обставин, за яких його скоєно, без
врахування попередньої поведінки
позивача, його ставлення до виконання
службових обов'язків.

Також такі обставини як неподання
мотивованого рапорту на ім'я
начальника після ознайомлення з
висновками атестаційної комісії,
недотримання порядку оскарження дій
посадових осіб, який визначений
Законом України «Про міліцію» та
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, неоскарження
висновку службового розслідування не
може свідчити, за умов звернення ОСОБА_1
до із розглядуваним позовом, про
фактичну згоду останнього із
об'єктивністю викладених у висновку
службового розслідування обставин та,
відповідно, прийнятого відносного
нього рішення про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення з органів внутрішніх справ.

Окрім цього, відповідно до п.24
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ в разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді). У разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Визначення обсягу вимог, що підлягають
судовому захисту, є диспозитивним
правом позивача.

Оскільки позивачем в суді першої
інстанції вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу не заявлялися, тому із
врахуванням приписів ч.4 ст.195 КАС
України суд апеляційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги, що не
були заявлені в суді першої інстанції.

По причині того, що грошове
забезпечення (заробітна плата) є
складовою умов проходження публічної
служби, то вимоги про такі стягнення за
час вимушеного прогулу можуть бути як
предметом окремого позову, так і
об'єднуватися з вимогою про визнання
незаконним правового акту щодо
звільнення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що заявлені позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення,
при цьому належить визнати
протиправним і скасувати п.1 наказу ГУ
МВС України у Львівській обл. № 2350 від
23.11.2013р. «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників підрозділів Головного
управління» в частині накладення на
ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення -
звільнення з органів внутрішніх справ;
визнати протиправним і скасувати наказ
ГУ МВС України у Львівській обл. № 486 о/с
від 13.12.2013р. «По особовому складу» в
частині звільнення ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ у запас за п.64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, затв.
постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р.,
з 16.12.2013р.; поновити ОСОБА_1 в органах
внутрішніх справ на посаді старшого
оперуповноваженого СКР Галицького РВ
ЛМУ ГУ МВС України у Львівській обл.,
починаючи з 16.12.2013р.; решта позовних
вимог задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити
частково.

Визнати протиправним і скасувати п.1
наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській обл. № 2350 від 23.11.2013р. «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
підрозділів Головного управління» в
частині накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним і скасувати наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
обл. № 486 о/с від 13.12.2013р. «По особовому
складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ у запас за п.64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, затв.
постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р.,
з 16.12.2013р.

Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх
справ на посаді старшого
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Галицького районного відділу
Львівського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
обл., починаючи з 16.12.2013р.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька