Справа № 2а-1270/4496/12
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/58301/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Винокурова
К.С.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Відділу державної виконавчої служби
Лисичанського міського управління
юстиції, третя особа - Відкрите
акціонерне товариство
«Лисичанськвугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
Привільнянська» про зобов'язання
вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня
2012 року, -

в с т а н о в и л
а:

У червні 2012 року Луганське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів (далі - Відділення
Фонду) пред'явило у суді позов до
Відділу державної виконавчої служби
Лисичанського міського управління
юстиції (далі - Відділ ДВС), в якому
просило зобов'язати його прийняти
постанови про поновлення та зупинення
виконавчого провадження ВП № 14001870, з
урахуванням змін до Закону України від
23 червня 2005 року № 2711-IV «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» (далі
- Закон № 2711-IV).

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 2
грудня 2008 року на його користь з
Відкритого акціонерного товариства
«Лисичанськвугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
Привільнянська» (далі - Товариство)
стягнуто адміністративно-господарські
санкції та пеню за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2007 році у
розмірі 713049, 47 гривень. 29 липня 2009 року
Відділ ДВС відкрив виконавче
провадження з примусового виконання
цього судового рішення та того ж дня
зупинив його, у зв'язку із внесенням
Товариства до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону №
2711-IV. Пунктом 3.4. статті 3 цього Закону №
2711-IV (у редакції від 26 грудня 2008 року)
передбачено що підприємства беруть
участь у зазначеній процедурі до 1
січня 2011 року. Зміни до цього пункту,
якими строк процедури продовжено до 1
січня 2013 року, внесені лише 29 січня 2011
року Законом України від 13 січня
2011 № 2940-VI «Про внесення змін до
Закону України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" щодо
порядку погашення заборгованості»
(далі - Закон № 2940-VI). Отже, на думку
позивача, відповідач 1 січня 2011 року
повинен був поновити виконавче
провадження, та зупинити його вже після
набрання чинності Законом № 2940-VI, тобто
29 січня 2011 року. Посилаючись на те, що
бездіяльністю Відділу ДВС порушені
права та інтереси Відділення Фонду, як
сторони у виконавчому провадженні,
просив позовні вимоги задовольнити.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
позивач посилається на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, у зв'язку з чим ставить питання
про скасування прийнятих ними рішень
та ухвалення нової постанови про
задоволення позову.

В своєму запереченні на касаційну
скаргу відповідач зазначає, що суди
ухвалили законні та обґрунтовані
рішення, а тому підстави для їх
скасування відсутні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суди виходили з того, що позивачем
обрано неналежний спосіб захисту своїх
прав.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до вказаного
Кодексу, і не може виходити за межі
позовних вимог.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 39
Закону України від 21 квітня 1999 року №
606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтями 37 і 38 цього Закону, яка
затверджується начальником або
заступником начальника відділу, якому
підпорядкований державний виконавець.

Постанова про зупинення
виконавчого провадження може бути
оскаржена у десятиденний строк в
порядку, встановленому цим Законом
(частина третя статті 39 Закону № 606-XIV).

Частиною п'ятою статті 39 Закону №
606-XIV встановлено, що після усунення
обставин, які стали підставою для
зупинення виконавчого провадження,
державний виконавець протягом трьох
днів з моменту, коли йому стало про це
відомо, зобов'язаний своєю постановою
поновити виконавче провадження за
власною ініціативою або за заявою
стягувача.

У своїй позовній заяві Відділення
Фонду просить зобов'язати Відділ ДВС
прийняти нові постанови про поновлення
та зупинення виконавчого провадження
ВП № 14001870.

На час звернення до суду із даним
позовом строк дії процедури погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу не
закінчився і сплине лише 1 січня 2013
року, тож підстави для поновлення
Відділом ДВС виконавчого провадження
до цієї дати відсутні.

Суд своїм рішенням може
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії тільки
якщо їх вчинення прямо передбачено
нормами чинного законодавства, а
суб'єкт владних повноважень від їх
вчинення ухиляється.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
належним способом захисту прав
позивача у цій справі може бути лише
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця про
зупинення виконавчого провадження.

Оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанції відповідають
правильному застосуванню норм
матеріального та процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків
судів та встановлені ними обставини
справи не спростовують.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Касаційну скаргу Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф.Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко