Справа № 461/5950/14-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/5950/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді - Романюка В.Ф.,

при секретарі - Куц Н.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_1 до Галицького
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
Департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про визнання
неправомірними дій щодо виплати
щорічної грошової допомоги, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Галицького відділу
соціального захисту управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради (надалі Галицький відділ
соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР) про
визнання неправомірними дій щодо
виплати щорічної грошової допомоги.

В обгрунтування позову, покликається
на те, що ОСОБА_1 є пенсіонером,
ліквідатором аварії на Чорнобильській
АЕС першої категорії, інвалід війни
другої групи (захворювання пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС), вважає, що має
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни. Відповідно до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 05 травня Галицький відділ
соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР
повинен був нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 разову щорічну допомогу у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. 30
квітня 2014 р. ОСОБА_1 отримав від
відповідача щорічну допомогу до 05
травня за 2014 р. у сумі 2250,00 грн., що
значно менше чим передбачено законом. З
урахуванням зазначеного, ОСОБА_1
повинно було бути нараховано і
виплачено до 05.05.2014 р. кошти в сумі 5350,00
грн.

З приводу даних не нарахувань та не
доплат, ОСОБА_1 08.05.2014 р. звернувся до
Галицький відділ соціального захисту
УСЗ ДГП ЛМР, із вимогою провести
перерахунок та виплатити йому
недораховані кошти. 24.05.2014 р. на його
звернення, було надано відповідь проте,
що відповідач відмовив ОСОБА_1 у
перерахунку та доплаті вищезазначеної
допомоги, а також, що 30.04.2014 р.
вищевказана допомога йому була
перерахована. Враховуючи вищенаведене,
просить позов задоволити.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак подав заяву про розгляд справи у
його відсутності та про підтримання
позову в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, однак подав
заперечення, з яких вбачається, що з
даним позовом не погоджується,
оскільки відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічної
разової грошової допомоги до 05 травня,
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України. Встановлено, що у 2014 р.
норми і положення окремих статей його
Закону застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2014 р. З метою
реалізації даної норми Закону Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
«Деякі питання виплати у 2014 р. разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 16.04.2014 р. №102.
Відповідно до п.1 постанови, інвалідам
війни 2-ї групи виплачується - 2250,00 грн.
Оскільки, Галицьким відділом
соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР 30.04.2014
р. виплачено ОСОБА_1 допомогу у розмірі
2250,00 грн., тобто у розмірі встановленому
чинним законодавством. Враховуючи
вищенаведене, просить у задоволенні
позову відмовити та про розгляд справи
у відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
їх в сукупності, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити повністю, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.1, 2 ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
пенсіонером, ліквідатором аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії,
інвалід війни другої групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням /а.с.3/ та має право на
щорічну одноразову допомогу до 5
травня.

Відповідно до ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», щорічно до 5
травня інвалідам війни 2-ї групи
виплачується разова грошова допомога в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається із відповіді Галицького
відділу соціального населення ДГП УСЗ
ЛМР від 14.05.2014 р. №2605/07-2043, ОСОБА_1
виплачено разову грошову допомогу, як
інваліду війни ІІ групи в сумі 2250,00
грн./а.с.4,5/.

У ст.87 Бюджетного Кодексу України
зазначається, що до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України, належать видатки на державні
соціальні програми, в тому числі на
щорічну разову грошову допомогу
ветеранам війни. Оскільки надання
разової грошової допомоги потребує
фінансування за рахунок коштів
Державного бюджету, обсяги видатків на
зазначену мету не можуть визначатися
будь-яким іншим Законом, крім Закону
про Державний бюджет України.

Таким чином, з урахуванням
можливостей бюджету, ст. 1 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014рік", постановою КМ України №102
від 16.04.2014 року було визначено розмір
щорічної разової допомоги до 5 травня
інвалідам 2 групи за 2014 рік в сумі 2250
грн.

Частина 2 ст.67 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
визначає, що рішення органів державної
влади, які призводять до додаткових
видатків органів місцевого
самоврядування, обов'язково
супроводжуються передачею їм
необхідних фінансових ресурсів.
Вказані рішення виконуються органами
місцевого самоврядування в межах
переданих їм фінансових ресурсів».

Відповідно до Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», органи
місцевого самоврядування не можуть
нести відповідальність за грошові
зобов'язання держави. Крім цього,
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.02.2004р. №177 «Про забезпечення
щорічної виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» передбачено,
що Міністерство фінансів і Державне
казначейство забезпечують виділення
коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати
разової грошової допомоги для
подальшого перерахування їх місцевим
органам праці та соціального захисту
населення.

У рішенні Конституційного суду України
від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 зазначено,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально-економічних можливостей
держави.

Таким чином, соціальний захист
державою осіб, які мають право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом,
охоплює комплекс заходів, які здійснює
держава в межах її
соціально-економічних можливостей.

У рішеннях від 2 листопада 2004 року N
15-рп/2004, від 24 березня 2005 року N 2-рп/2005,
від 20 червня 2007 року N 5-рп/2007
Конституційний Суд України
сформулював правові позиції стосовно
такого елемента принципу верховенства
права, як пропорційність (розмірність).
Крім того, згідно з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною у Рішенні від 17 березня 2005
року N 1-рп/2005 у справі про надання
допомоги по тимчасовій
непрацездатності, держава зобов'язана
відповідним чином регулювати
економічні процеси, встановлювати і
застосовувати справедливі та
ефективні форми перерозподілу
суспільного доходу з метою
забезпечення добробуту всіх громадян.

Відповідно до норм Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених
Конституцією України межах і
відповідно до законів України та
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України (частина друга статті 6, частина
друга статті 19); Кабінет Міністрів
України у своїй діяльності керується
Конституцією та законами України,
здійснює визначені Конституцією та
законами України повноваження, видає
постанови і розпорядження в межах
своєї компетенції (ч. 3 ст.113, п.10 ст.116, ч. 1
ст. 117).

Таким чином, рішенням Конституційного
Суду України від 25.01.2012 N 3- рп/2012
вирішено, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів

України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Враховуючи вищенаведене, та те, що на
момент виплати ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги за 2014 р. Галицьким
відділом соціального захисту УСЗ ДГП
ЛМР, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
діяв в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України, а тому в суду не має жодних
підстав для визнання дій незаконними.

Таким чином, суд проходить до висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163
КАС України, Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії
соціального захисту», суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Галицького відділу соціального
захисту управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання неправомірними дій щодо
виплати щорічної грошової допомоги -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк