Справа № 1570/383/12
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
м. Київ К/800/53408/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Маринчак Н.Є.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року

у справі № 1570/383/2012

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.Одеси
Одеської області Державної податкової
служби про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.05.2012 року
у задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21.05.2012 року
скасовано, прийнято нову постанову,
якою адміністративний позов
задоволено, визнано неправомірним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 26.12.2011 року
№.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач з 2008 року
перебуває на спрощеній системі
оподаткування та є платником єдиного
податку.

За результатами проведеної
документальної планової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
позивача за період з 01.10.2008 року по
30.09.2011 року, відповідачем складено акт
від 08.12.2011 року №3605/17-01/НОМЕР_1/165, яким
встановлено порушення: - п. 4 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» та п. 5 Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269,
в результаті чого до книг обліку
доходів та витрат по формі № 10 від
30.11.2006 року № 1292, від 05.06.2008 року № 3540,
від 09.08.10 року № 424 не в повному обсязі
заносились дані по графі «сума виручки
(доходу)» у IV кварталі 2008 року, І
кварталі 2009 року, II кварталі 2009 року , а
саме: згідно звіту за IV квартал 2008 року
обсяг виручки склав 79 630, 00 грн.
(наростаючим підсумком 4350 418, 00 грн.), але
до книг обліку доходів та витрат по
формі № 10 занесена лише сума - 76 250, 00
грн.; згідно звіту за I квартал 2009 року
обсяг виручки склав 122 180, 50 грн., але до
книг обліку доходів та витрат по формі
№ 10 занесена лише сума - 122 100, 50 грн.;
згідно звіту за II квартал 2009 року обсяг
виручки склав 92 033, 50 грн. (наростаючим
підсумком з початку року - 214 214, 00 грн..),
але до книг обліку доходів та витрат по
формі № 10 занесена лише сума - 91 924, 00
грн.; - п. 2.6. ст. 2, враховуючи вимоги п. 1.2.
ст.1 Положення про ведення касових
операцій у Національній валюті в
Україні, затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року №637 «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні», в
результаті чого позивачем не
оприбутковано готівкові кошти в книзі
обліку доходів та витрат по формі №10,
отримані як виручку від 55.30.1 -
діяльність ресторанів, 55.10.0 -
діяльність готелів, діяльність у сфері
відпочинку та розваг на загальну суму
340 136, 50 грн., в т.ч. в IV кварталі 2008 року у
сумі - 3 380, 00 грн., I квартал 2009 року у сумі
- 80, 00 грн., II квартал 2009 року у сумі - 109, 50
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 26.12.2011 року
№, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) у розмірі 17 847, 50 грн.

Суд першої інстанції при ухваленні
постанови про відмову у задоволенні
позову прийшов до висновку про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства та правомірності
прийнятого податкового
повідомленні-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є неправомірним
та підлягає скасуванню у зв'язку з
недоведеністю податковим органом
вчинення порушення позивачем.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Відповідно до ст. 4 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» форма
Книги обліку доходів і витрат, які
підлягають оподаткуванню відповідно
до цього Указу, а також порядок її
ведення суб'єктами малого
підприємництва, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, встановлюється Державною
податковою адміністрацією України.

Для платника єдиного податку - фізичної
особи порядок ведення Книги обліку
доходів і витрат затверджено наказом
ДПАУ від 29.10.1999 року №599 «Про
затвердження Свідоцтва про сплату
єдиного податку та Порядку його
видачі».

Відповідно до п. 5 Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1269 від 26.09.2001 року, суб'єктом
підприємницької діяльності до книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Відповідно до пп. 2.6 ст. 2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637, уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Відповідно до Указу Президента України
від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Судами першої та апеляційної інстанції
вставлено, що позивачем до ДПІ в
Київському районі міста Одеси були
подані звіти суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку: за IV квартал
2008 року, в якому зазначено, що обсяг
виручки від реалізації товарів (робіт,
послуг) за звітний квартал наростаючим
підсумком склав 435 418, 00 грн., за I
квартал 2009 року - 122 180, 50 грн., за II
квартал 2009 року - 214 214, 00 грн., III квартал
2009 року - 313 295, 00 грн., IV квартал 2009 року -
379 780, 00 грн., I квартал 2010 року -132 350, 00
грн., II квартал 2010 року - 258 650, 00 грн., III
квартал 2010 року -374 954, 00 грн., IV квартал
2010 року - 492 169, 00 грн., I квартал 2011 року - 73
620, 00 грн., II квартал 2011 року - 147 270, 00 грн.,
III квартал 2011 року - 187 729, 00 грн.

Звіти платника єдиного податку
позивачем надавалися до ДПІ в
Київському районі м. Одеси своєчасно та
перевіркою правильності визначення
обсягу виручки за IV квартал 2008 року - III
квартал 2011 року, відображеного у звітах
платника єдиного податку, з даними про
суми обсягу виручки, встановленими в
ході перевірки, розбіжності не
виявлені.

Разом з тим, в акті зазначено, що під час
проведення перевірки посадовими
особами ДПІ в Київському районі м.
Одеси встановлено, що в книгах обліку
доходів та витрат по формі № 10 не в
повному обсязі відображені суми
фактичних надходжень готівкових
коштів, а саме: згідно звіту за IV
квартал 2008 року обсяг виручки склав 79
630, 00 грн. (наростаючим підсумком 435 418, 00
грн.), але до книг обліку доходів та
витрат по формі № 10 занесена лише сума -
76 250, 00 грн.; згідно до звіту за I квартал
2009 року обсяг виручки склав 122 180, 50 грн.,
але до книг обліку доходів та витрат по
формі № 10 занесена лише сума - 122 100, 50
грн.; згідно до звіту за II квартал 2009
року обсяг виручки склав 92 033, 50 грн.
(наростаючим підсумком з початку року -
214 214, 00 грн.), але до книг обліку доходів
та витрат по формі № 10 занесена лише
сума - 91 924, 00 грн.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
повернення вилучених під час перевірки
книг обліку доходів та витрат позивача.

Отже, відповідачем документально не
підтверджено, на підставі чого він
дійшов такого висновку, оскільки ним
надано лише копії вибіркових аркушів
Книги обліку доходів і витрат від 30.11.2006
року №1292.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, оцінка яким
дана з дотриманням ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зроблений правильний висновок
про недоведеність відповідачем, на
якого в силу норми частини 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України покладається обов'язок
доказування, правомірності прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного судом
апеляційної інстанції ухвалене
обґрунтоване рішення, яке постановлене
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
у справі № 1570/383/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Н.Є.Маринчак

Н.Г.Пилипчук