Справа № 2а-1155/09/2470
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/19893/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів
Вербицької О.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Снятинському районі
Івано-Франківської області

на постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2009

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011

у справі № 2а-1155/09/2470 (17296/10/9104)

за позовом Державної податкової
інспекції у Снятинському районі
Івано-Франківської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу за
рахунок активів платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Снятинському районі
Івано-Франківської області звернулася
до суду з позовом про стягнення
податкового боргу в сумі 3501,15 грн. за
рахунок активів Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2009,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.03.2011, у задоволенні позову
відмовлено.

ДПІ у Снятинському районі подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права: ст.ст. 5, 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у
письмових запереченнях на касаційну
скаргу просить залишити оскаржувані
судові рішення без змін, а скаргу - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Податковою інспекцією здійснено
нарахування з плати за 5 торгових
патентів на здійснення діяльності з
надання послуг у сфері грального
бізнесу за ІІ квартал 2009 року, у зв'язку
з чим у відповідача обліковується
податковий борг в сумі 3501,42 грн.,
стягнення якого є предметом позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що несплачена вартість торгових
патентів не є узгодженим податковим
зобов'язанням, оскільки податковий
орган не прийняв рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, а тому не може бути примусово
стягнута за рахунок активів платника
податків.

Позиція податкового органу полягає в
тому, що плата за торговий патент, в
разі її несплати в установленому
законом розмірі, є податковим боргом в
силу закону, що виключає необхідність
узгодження такого податкового
зобов'язання у порядку, визначеному
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 N 2181-III (далі - Закон №
2181-ІІІ).

При перевірці правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального і
процесуального права, повноти
встановлення обставин та їх правової
оцінки суд касаційної інстанції
виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» від 23.03.1996
№ 98/96 ВР (далі - Закон № 98/96 ВР)
патентуванню підлягають операції з
надання послуг у сфері грального
бізнесу, які здійснюються суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами.

Статтею 5 Закону № 98/96 ВР передбачено,
що вартість торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу
встановлюється у фіксованому розмірі
(за рік).

При цьому частиною 5 ст. 5 Закону № 98/96
ВР передбачено, що оплата вартості
торгового патенту на здійснення
операцій з надання послуг у сфері
грального бізнесу провадиться
щоквартально до 15 числа місяця, що
передує звітному кварталу. Під час
придбання торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу, суб'єкт
підприємницької діяльності вносить
одноразову плату у розмірі вартості
торгового патенту за три місяці.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 № 1251-ХІІ плата за торговий
патент на деякі види підприємницької
діяльності належить до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Виходячи з того, що торгові патенти на
деякі види підприємницької діяльності
видаються у визначеному спеціальним
законом порядку, яким також
передбачено порядок, розмір та строк
плати за торговий патент, а остання
законом з питань оподаткування
віднесена до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкових
платежів), то в разі несплати платежу -
плати за торговий патент у встановлені
спеціальним законом строк та розмірі, є
податковим боргом в силу закону, що
виключає необхідність узгодження
такого податкового зобов'язання у
порядку, визначеному Законом України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 N 2181-III (далі - Закон № 2181-ІІІ).

З дня придбання суб'єктом
господарювання торгового патенту
плата за торговий патент, який
видається на рік, однак оплата якого
провадиться щоквартально до 15 числа
місяця, що передує звітному кварталу, з
внесенням під час придбання торгового
патенту на здійснення операцій з
надання послуг у сфері грального
бізнесу одноразової плати у розмірі
вартості торгового патенту за три
місяці, є узгодженим податковим
зобов'язанням в силу закону, а не
сплачене у встановлений законом строк -
податковим боргом.

Порядок стягнення податкового боргу
визначено Законом № 2181-ІІІ.

Відповідно до п.п. 6.2.1. п. 6.2 ст. 6 Закону №
2181-ІІІ у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Таким чином, право на примусове
стягнення податкового боргу у
контролюючого органу виникає після
надіслання (вручення) останнім
платникові податків першої та другої
податкових вимог.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що
незастосування судами попередніх
інстанцій наведених норм
матеріального права фактично не
призвело до неправильного вирішення
справи, суд касаційної інстанції
вважає за правильне касаційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Снятинському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
О.В. Вербицька

Ю.І. Цвіркун