Справа № 2а/1770/550/2011
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року
м. Київ К/9991/85039/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємства «Інком»

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 липня
2011 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року

у справі № 2а/1770/550/2011

за позовом Приватного підприємства
«Інком»

до Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської
області

про визнання дій неправомірними та
податкового повідомлення-рішення
нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Інком»
(далі - ПП «Інком»; позивач) звернулось
до суду з позовом до Кузнецовської
об'єднаної державної податкової
інспекції Рівненської області (далі -
Кузнецовська ОДПІ Рівненської області;
відповідач) про визнання дій
відповідача неправомірними та
податкового повідомлення-рішення
№ /0/5476 від 13 жовтня 2010
року нечинним.

Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 18
липня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2011 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2011
року, ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2011 року та прийняти
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що податковим
органом проведено документальну
невиїзну (камеральну) перевірку
податкової декларації ПП
«Інком» з податку на додану вартість за
липень 2010 року з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
визначенні податкового зобов'язання,
за результатами якої складено акт №
412/141/15-135/30896634 від 30 вересня 2010 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0/5476 від 13 жовтня 2010 року, яким
позивачу визначено штраф у розмірі 956,00
грн.

За результатами
адміністративного оскарження, скарги
підприємства залишено без задоволення.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту «а» пункту 17.2
статті 17 Закону України від 21 грудня 2000
року № 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III) з огляду на
ненарахування штрафу в розмірі п'яти
відсотків при заповненні уточнюючого
розрахунку в зв'язку з виправленням
самостійно виявленої помилки, що
призвела до заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за липень 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог повністю, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 17.2 статті 17 Закону № 2181-III
передбачено, що платник податків, який
до початку його перевірки контролюючим
органом самостійно виявляє факт
заниження податкового зобов'язання
минулих податкових періодів,
зобов'язаний: а) або надіслати
уточнюючий розрахунок і сплатити суму
такої недоплати та штраф у розмірі
п'яти відсотків від такої суми до
подання такого уточнюючого розрахунку,
б) або відобразити суму такої
недоплати у складі декларації з цього
податку, що подається за наступний
податковий період, збільшену на суму
штрафу у розмірі п'яти відсотків від
такої суми, з відповідним збільшенням
загальної суми податкового
зобов'язання з цього податку.

В розглядуваній ситуації судовими
інстанціями з'ясовано, що 19 серпня
2010 року ПП «Інком» подано до
контролюючого органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2010 року, в усіх
рядках кожного з розділу якої
проставлено прочерки, що свідчить про
відсутність здійснення господарських
операцій за вказаний період.

30 серпня 2010 року позивачем подано до
Кузнецовської ОДПІ Рівненської
області уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за липень 2010 року, яким
збільшено суму податкових зобов'язань
на 64 885,00 грн. та суму податкового
кредиту на 45 771,00 грн. Тобто в результаті
виправлення помилки збільшено суму,
яка підлягає сплаті до бюджету, на 19 114,00
грн. В той же час, підприємством
всупереч правилам пункту 17.2 статті 17
Закону № 2181-III не нараховано суму
штрафу в розмірі п'яти відсотків від
суми заниження (19 114,00 грн.) та не
заповнено рядок 9 уточнюючого
розрахунку.

З огляду на викладене,
контролюючий орган цілком
обґрунтовано визначив ПП «Інком»
штраф у розмірі 956,00 грн. за
результатами проведеної перевірки та
прийняв оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги про наявність
у позивача станом на подання
уточнюючого розрахунку переплати з
податку на додану вартість (бюджетного
відшкодування, зарахованого у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
податкових періодів), що, на його думку,
виключає недоплату до бюджету, колегія
суддів відхиляє, оскільки це не
звільняє підприємство від обов'язку
нарахувати штраф у розмірі п'яти
відсотків при самостійному виявленні
заниження податкового зобов'язання
минулого податкового періоду, що,
зокрема, самостійно визначено
платником у рядках 5 та 8.1 поданого
уточнюючого розрахунку.

Також, не заслуговують на увагу
твердження позивача про задоволення
Державною податковою адміністрацією в
Рівненській області його скарги на
податкове повідомлення-рішення №
/0/5476 від 13 жовтня 2010 року з огляду
на те, що рішення № 1506/25-16/472 від 26 січня
2011 року про результати розгляду
повторної скарги не завірено печаткою
контролюючого органу.

Так, за змістом частини 2 пункту 56.9
статті 56 Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - ПК
України) якщо вмотивоване рішення за
скаргою платника податків не
надсилається платнику податків
протягом 20-денного строку або протягом
строку, продовженого за рішенням
керівника контролюючого органу (або
його заступника), така скарга
вважається повністю задоволеною на
користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначених
строків.

В даному випадку рішення ДПА в
Рівненській області № 1506/25-16/472 від
26 січня 2011 року про результати
розгляду повторної скарги надіслано на
адресу ПП «Інком» в межах строку,
визначеного частиною 2 пункту 56.9 статті
56 ПК України, що останнім не
заперечується. При цьому відсутність
на вказаному рішенні печатки органу
державної податкової служби не може
слугувати підставою для висновку про
задоволення поданої скарги.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Інком» відхилити, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Острович С.Е.

Федоров М.О.