Справа № 2а-492/10/1470
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/51792/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2011 по справі №2а-492/10/1470 за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва, Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області,
головних державних податкових
ревізорів-інспекторів Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області Замниборщ В.Б.,
Долгошеї Ю.Я. про визнання дій
протиправними, скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва, Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області, головних
державних податкових
ревізорів-інспекторів Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області Замниборщ В.Б.,
Долгошеї Ю.Я. про визнання дій
протиправними, скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій задоволено частково. Визнано
дії Державної податкової
адміністрації у Миколаївський області
щодо призначення перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 протиправними.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 14.08.2009 № в
частині стягнення 4560,00грн. В іншій
частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2011
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано рішення Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 14.08.2009 № в частині
стягнення 4560,00грн. В іншій частині
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція у Центральному
районі міста Миколаєва 11.08.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 14.09.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.07.2011, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у Центральному
районі міста Миколаєва посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права, зокрема,
пункту 4 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємства» від 03.07.1998 №727/98, пункту 12
статті 3, статті 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 04.08.2009 посадовими
особами Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області
Замниборщ В.Б. та Долгошея Ю.Я. на
підставі направлень від 03.08.2009
здійснено перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, про що
складено акт від 04.08.2009 №0825/14/00/23/НОМЕР_1.

Проведеною перевіркою виявлені факти
непроведення розрахункової операції
через РРО на повну суму покупки (35,00грн.)
та невидача відповідного
розрахункового документу (сума санкції
- 175,00грн.); не забезпечення
відповідності суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів яка зазначена в денному звіті
РРО на суму 436,00грн. (сума санкції -
2180,00грн.); неведення обліку товарних
запасів у встановленому порядку за
місцем реалізації (сума санкції -
4560,00грн.).

На підставі акту перевірки від 04.08.2009
№0825/14/00/23/НОМЕР_1 Державною податковою
інспекцією у Центральному районі міста
Миколаєва районі прийнято рішення від
14.08.2009 № про застосування до
позивача штрафних санкцій в розмірі
6915,00грн.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичних
осіб-підприємців, які здійснювали
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(чинного на час виникнення спірних
відносин).

Натомість, фізичні особи-підприємці,
які перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог
пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» були зобов'язані
вести облік товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Положення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» чітко не визначають самого
порядку ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, лише вказує на обов'язок
суб'єктів підприємницької діяльності
на ведення такого обліку.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні, податкові накладні
та товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
запасів до облікових бухгалтерських
реєстрів.

Однак порядок обліку товарних запасів
на законодавчому рівні встановлено
виключно для юридичних осіб, оскільки
відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством.

В свою чергу фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності ведуть
Книгу обліку доходів і витрат, форма
якої визначена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 №12, а
порядок ведення - у листі Державної
податкової адміністрації України від
05.11.1997 №17-0117/10-8886 - через відсутність у
зазначеній Інструкції положень
стосовно правил заповнення Книги.

Таким чином, для правильного вирішення
питання щодо наявності чи відсутності
у позивача обов'язку вести облік
товарних запасів необхідним є
встановлення системи оподаткування, на
якій перебував ОСОБА_1 на час
виникнення спірних правовідносин.

В той же час, у випадку перебування
позивача на загальній системі
оподаткування встановленню підлягає
наявність чи відсутність первинних
бухгалтерських документів на товар,
стосовно якого відповідачами зроблено
висновок про відсутність облікових
документів.

Разом з тим, в порушення вимоги
процесуального законодавства,
зазначені обставини залишені судами
попередніх інстанцій поза увагою.

Відповідно до частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
постанова суду апеляційної інстанції у
справі підлягає скасуванню в частині
задоволення позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
рішення Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва від 14.08.2009 № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 4560,00грн. з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 160, 210, 222, 223, 227, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2011 по
справі №2а-492/10/1470 скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
рішення Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва від 14.08.2009 № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 4560,00грн., справу в цій
частині направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В решті судове рішення залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв