Справа № 809/2718/14
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" вересня 2014 р.
Справа № 809/2718/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Боброва Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання
Дмитрашко О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Пилип’як
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до управління Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області

про визнання протиправною та
скасування постанови від 24.07.2014 року за
№025240,-

ВСТАНОВИВ:

15.08.2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління
Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області (надалі -
відповідач) про визнання протиправною
та скасування постанови від 24.07.2014 року
за №025240.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
08.07.2014 року на ділянці 66+635 км.
автомобільної дороги Н-10
Стрий-Чернівці відповідачем за
результатами габаритно-вагової
перевірки складено акт №001968 про
перевищення належним йому автомобілем
марки МАЗ, державний номер НОМЕР_1 з
причепом державний номер НОМЕР_2,
вагових параметрів - навантаження на
здвоєну (третю і четверту) вісь на 1,85
тони. У зв'язку з цим, через відсутність
дозволу, який дає право на рух
автомобільними дорогами України з
перевищенням вагових параметрів
відповідачем безпідставно, на думку
позивача, та у порушення норм абзацу 3
частини 1 статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» 24.07.2014 року
винесена постанова №025240 про
застосування
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 1700,00 грн. Вважає оскаржувану
постанову протиправною з наступних
підстав. При перевірці було
встановлено, що нормативно допустима
маса вантажу транспортного засобу
складає 38 тон, а його автомобіль
перевозив 33,350 тони вантажу. В
зазначених вище акті та постанові
вказано навантаження на осі
автомобіля: на першу - 5,2 тони, другу - 10,3
тони, третю - 8,15 тони, четверту - 9,7 тони.
На підставі акта відповідачем
здійснено розрахунок плати за проїзд
великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування від 08.07.2014 року за №16, яка
складає 24,30 євро. При цьому, у
розрахунку вказано перевищення
навантаження на здвоєну вісь на 1,85
тони, хоча в акті такого показника не
зазначено. Перевищення навантаження на
другу вісь на 0,3 тони, не виходить за
межі семи відсотків від допустимого
показника - 10 тон. Окрім того,
інспектором відповідача виявлено
порушення, яке допущене водієм ОСОБА_3,
а штрафні санкції застосовано до нього,
ОСОБА_1 Управлінням Укртрансінспекції
не взято до уваги той факт, що на час
проведення перевірки, послуги з
перевезення вантажу надавав сам водій
без його відома. Також, при прийнятті
оскаржуваного рішення участі при
розгляді справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт він не брав.

Позивач вважає, що ним не порушені
вимоги законодавства про
автомобільний транспорт, тому
фінансові санкції згідно постанови
управління Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області від 24.07.2014
року за №025240 до нього застосовані
безпідставно.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги в
повному обсязі та просив задовольнити
адміністративний позов. При цьому, він
пояснив суду, що надання послуг з
перевезення вантажу згідно
товарно-транспортної накладної від
08.07.2014 року за №790113 здійснював він як
фізична особа-підприємець. Дозволу на
проїзд автомобільними дорогами
України великовагового транспорту він
не мав та рух такого транспорту з
органами державтоінспекції не
погоджував.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила, з
підстав викладених у письмовому
запереченні від 01.09.2014 року (вхідний
№8484). Просила в задоволенні позову
відмовити повністю.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення позивача та представника
відповідача, показання свідка,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши і
оцінивши докази в їх сукупності, суд
установив наступне.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований
фізичною особою-підприємцем та
здійснює свою господарську діяльність
у галузі надання послуг з перевезення
вантажів автомобільним транспортом.

08.07.2014 року на ділянці 66+635 км.
автомобільної дороги Н-10
Стрий-Чернівці на підставі завдання на
перевірку за №005494 та графіка щоденної
роботи пересувного пункту
габаритно-вагового контролю на липень
2014 року, державними інспекторами
управління Уктрансінспекції в
Івано-Франківській області
здійснювалася перевірка вагових та
габаритних параметрів транспортних
засобів, що рухалися вказаною
автодорогою. У ході перевірки цього ж
числа складено акт №001968 про
перевищення автомобілем марки МАЗ,
державний номер НОМЕР_1 з причепом
державний номер НОМЕР_2, який належить
на праві власності фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, нормативних
вагових параметрів - навантаження на
здвоєну (третю і четверту) вісь на 1,85
тони. При цьому, інспекторами виявлено,
що у водія автомобіля ОСОБА_3 відсутній
дозвіл, який дає право на рух
транспортного засобу автомобільними
дорогами з перевищенням вагових
обмежень або документ про внесення
плати за проїзд великовагових
транспортних засобів (а.с. 25-27).

Відповідно до акта №097057 від 08.07.2014 року
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом та вказаного вище акта за
№001968 про перевищення транспортним
засобом нормативних вагових
параметрів установлено фактичні
вагові параметри навантаження на осі
автомобіля марки МАЗ-9397/54341, державний
номер НОМЕР_1 з причепом марки МАЗ-9397,
державний номер НОМЕР_2: першу - 5,2 тони,
другу - 10,3 тони, третю - 8,15 тони, четверту
- 9,7 тони. Відстань між осями
транспортного засобу становить: 4,0 м., 7,0
м., 2,4 м. Фактична повна маса автомобіля
становить 33,350 тони, нормативно
допустима - 38,0 тон. В актах зазначено
власника транспортного засобу -
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та
дані щодо вантажу - «ліс», згідно
товарно-транспортної накладної від
08.07.2014 року за №790113, відправник - ДП
«Івано-Франквіське лісове
господарство», одержувач вантажу - ТОВ
«Кроно-Україна» (а.с. 27-28).

Зазначені вище фактичні обставини та
встановлені при зважуванні параметри
транспортного засобу підтвердив у
судовому засіданні допитаний в якості
свідка старший державний інспектор
Петрунів Мирон Романович.

Окрім вказаного, суд звертає увагу на
те, що вказані вище акти від 08.07.2014 року
за №№097057 та 001968 без зауважень та
заперечень були підписані водієм
транспортного засобу ОСОБА_3 З
вказаними в актах ваговими параметрами
та параметрами автомобіля МАЗ щодо
відстані між осями погодився в
судовому засіданні й сам позивач.

Тому, у суду не виникає сумнівів щодо
достовірності встановлених
відповідачем фактичної ваги
автомобіля марки МАЗ-9397/54341, державний
номер НОМЕР_1 з причепом марки МАЗ-9397,
державний номер НОМЕР_2 та його
технічних параметрів, зокрема,
відстані між осями.

Судом також установлено, що зважування
транспортного засобу проводилося
вагою пересувною автомобільною марки
«CHEKLODE FREEWEIGHT» заводський номер НОМЕР_3,
фірми виробника CENTRAL WEIGHING LTD.

Матеріалами справи підтверджується, що
21.07.2007 року Державним комітетом України
з питань технічного регулювання та
споживчої політики виданий Сертифікат
затвердження типу засобів
вимірювальної техніки №UА-МІ/1-2195-2007
Серія А №004666, згідно якого на підставі
позитивних результатів державних
приймальних випробувань Державним
комітетом України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
затверджено тип вимірювальної техніки
«Ваги пересувні автомобільні CHEKLODE
FREEWEIGHT». Дані ваги зареєстровано в
Державному реєстрі засобів
вимірювальної техніки за номером У2570-07.
У сертифікаті зазначено, що
міжповірочний інтервал, встановлений
під час затвердження типу ваг, - не
більше одного року, рекомендований
міжкалібрувальний інтервал - 1 рік.

Згідно відомостей Технічного паспорту
по експлуатації «Ваги пересувні
автомобільні CHEKLODE FREEWEIGHT» із заводським
серійним №008238 в розділі результати
періодичної повірки, їх повірка
вимірювального і зважувального
обладнання проводиться кожного року
(а.с. 22-24).

Крім того, Сертифікат затвердження
типу засобів вимірювальної техніки
№UА-МІ/1-2195-2007 Серія А №004666, згідно якого
на підставі позитивних результатів
державних приймальних випробувань
Державним комітетом України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики затверджено тип
вимірювальної техніки «Ваги пересувні
автомобільні CHEKLODE FREEWEIGHT» не встановлює
обмежень на використання даних ваг для
зважування в русі чи в статичному
режимі.

Ураховуючи зазначені вище фактичні
обставини даної адміністративної
справи, підтверджені дослідженими в
судовому засіданні належними та
допустимими доказами, суд дійшов
висновку про те, що оскаржуване рішення
прийняте відповідачем обґрунтовано і
правомірно, з огляду на наступне.

Цивільний кодексу України від 16.01.2003
року за №435-IV (надалі - Кодекс)
відповідно до частини 1 статті 1 регулює
особисті немайнові та майнові
відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників.

Відповідно до частини 1 статті 316
Кодексу правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 статті 319 Кодексу
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Статтею 320 Кодексу встановлено, що
власник має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом. Законом можуть
бути встановлені умови використання
власником свого майна для здійснення
підприємницької діяльності.

У відповідності до частин 1 та 2 статті
1187 Кодексу джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

У зв'язку з вказаними нормами
Цивільного кодексу України, суд не бере
до уваги посилання позивача на те, що
правопорушення згідно актів від 08.07.2014
року за №№097057 та 001968 він не вчиняв,
оскільки водієм автомобіля, що
перевозив вантаж був ОСОБА_3

У зв'язку з вищевказаним, суд зазначає,
що позивач має право звернутися з
регресним позовом до ОСОБА_3 про
стягнення з нього на користь власника
транспортного засобу завданих збитків
у сумі 1700,00 грн. Тому, суд дійшов
висновку, що рішення про накладення
саме на позивача стягнення за
порушення вимог абзацу 3 частини 1
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» прийнято
правомірно, так як він є власником
транспортного засобу, на якому вчинене
правопорушення.

При цьому, суд застосував наступне
правове регулювання спірних
правовідносин.

Закон України «Про автомобільний
транспорт» від 05.04.2001 року за №2344-ІІІ,
зі змінами і доповненнями (надалі -
Закон №2344-ІІІ) визначає засади
організації та діяльності
автомобільного транспорту

Статтею 1 Закону №2344-ІІІ визначено, що
автомобільний перевізник - це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Відповідно до статті 3 Закону №2344-ІІІ
цей Закон регулює відносини між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень.

Згідно частини 1 статті 47 Закону
№2344-ІІІ до внутрішніх перевезень
вантажів відносяться перевезення
вантажів між пунктами відправлення та
призначення, розташованими в Україні,
та комплекс допоміжних операцій,
пов'язаних з цими перевезеннями, а
також технологічні перевезення
вантажів, що здійснюються в межах
одного виробничого об'єкта без виїзду
на автомобільні дороги загального
користування.

Частинами 1 та 2 статті 48 Закону №2344-ІІІ
встановлено, що автомобільні
перевізники, водії повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Згідно абзацу 3 частини 1 статті 60
Закону №2344-ІІІ за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

У відповідності до частини 6 статті 60
Закону №2344-ІІІ порядок стягнення у
вигляді штрафу за порушення, викладені
у цій статті, та порядок оскарження
постанови по справі про правопорушення
визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 6 Закону №2344-ІІІ визначено, що
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок (перевірок на
дорозі).

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 8 листопада 2006 року №1567
Про затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті (надалі - Порядок №1567)
встановлено, що органами державного
контролю на автомобільному транспорті
є Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Згідно пунктів 21, 27 та 28 Порядку №1567 у
разі виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт.

У разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів.

Адміністративно-господарський штраф
повинен бути перерахований суб'єктом
господарювання на зазначений у
постанові рахунок не пізніше ніж
протягом п'ятнадцяти днів після
отримання ним копії постанови про
застосування
адміністративно-господарських
штрафів, про що повідомляється орган
державного контролю, посадовою особою
якого винесено відповідну постанову.

У відповідності до пункту 22.1 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№1306 від 10.10.2001 року (надалі - Правила
дорожнього руху) маса вантажу, що
перевозиться, і розподіл навантаження
на осі не повинні перевищувати величин,
визначених технічною характеристикою
даного транспортного засобу.

В той же час, згідно пункту 22.5 Правил
дорожнього руху нормативно допустима
фактична загальна маса типу
транспортного засобу, який належить
позивачу, становить не більше 38 тон, а
осьове навантаження на вказаний у
постанові автомобіль, який належить
пощивачу не повинні перевищувати
вагових параметрів - 11/11/16 тон.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.06.2007 року №879 «Про заходи щодо
збереження автомобільних доріг
загального користування» затверджено
Порядок здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні (надалі -
Порядок №879).

Підпунктом 3 пункту 2 розділу «Загальні
питання» Порядку №879, визначено, що
великовагові транспортні засоби -
транспортні засоби, вагові параметри
яких перевищують нормативні
навантаження на вісь (осі) та загальна
маса яких перевищують один з
параметрів, що зазначені у пункті 22.5
Правил дорожнього руху. При цьому
транспортний засіб не може вважатися
великоваговим та/або великогабаритним,
якщо його параметри не перевищують
нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 3 вказаного
Порядку №879 габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів на автомобільних
дорогах загального користування
здійснюється Укртрансінспекцією, її
територіальними органами та
відповідними підрозділами
Міністерства внутрішніх справ, що
забезпечую безпеку дорожнього руху.

За змістом пункту 21 Порядку №879, у разі
виявлення факту перевищення хоча б
одного вагового нормативного
параметра більш як на 2 відсотки
подальший рух транспортного засобу
забороняється до внесення плати за
його проїзд автомобільними дорогами
загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №221 «Про утворення
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія»
Автомобільні дороги України» утворено
відкрите акціонерне товариство
«Державну акціонерну компанію
«Автомобільні дороги України».

Наказом Державної служби
автомобільних доріг України від 17.07.2007
року №377 «Про організацію та
забезпечення контролю за проїздом
великовагових та великогабаритних
транспортних засобів автомобільними
дорогами загального користування», з
метою збереження автомобільних доріг
та штучних споруд на них від руйнувань
при проїзді великогабаритних та
великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування та на виконання постанови
Кабінету Міністрів України №879 від
27.06.2007 року, передано ПАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України"
повноваження з організації та
проведення габаритно-вагового
контролю за проїздом автомобільними
дорогами загального користування
великогабаритних і великовагових
транспортних засобів, крім
великовагових транспортних засобів,
загальна вага яких перевищує 60 тонн та
(або) осьове навантаження перевищує 15
тон. Забезпечення організації та
виконання робіт з проведення
габаритно-вагового контролю за
автомобільних дорогах покладено на
Служби автомобільних доріг в областях
та дочірні підприємства ПАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України» спільно
з підрозділами Державтоінспекції.

Відповідно до пункту 15 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, контроль за
наявністю у водіїв великовагових та
великогабаритних транспортних засобів
дозволу на рух здійснюють відповідні
підрозділи МВС, що забезпечують
безпеку дорожнього руху, та
територіальні органи
Укртрансінспекції, які здійснюють
габаритно-ваговий контроль.

Згідно змісту частин 1, 2, 4, 5 і 10 пункту 4
спільного наказу Міністерства
інфраструктури України та
Міністерства внутрішніх справ України
від 10.12.2013 року №1007/1207 «Про
затвердження Порядку взаємодії
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті, Міністерства
внутрішніх справ України, Державного
агентства автомобільних доріг України
під час організації та проведення
робіт із зважування та здійснення
габаритно-вагового контролю
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів на
автомобільних дорогах загального
користування», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 04.02.2014
року за № 215/24992 (надалі - Порядок
№1007/1207), посадові особи
Укртрансінспекції під час здійснення
габаритно-вагового контролю:

- визначають місця проведення
габаритно-вагового контролю за
погодженням з відповідним підрозділом
МВС відповідно до вимог Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879;

- розробляють та погоджують з
відповідними підрозділами МВС,
службами автомобільних доріг графіки
роботи пунктів габаритно-вагового
контролю в частині організації та
проведення робіт зі зважування
транспортних засобів;

- видають довідку про результати
здійснення габаритно-вагового
контролю (додаток 1);

- складають акт про перевищення
транспортним засобом нормативних
габаритних або вагових параметрів та
визначають суму плати за проїзд за
формулою розрахунку відповідно до
пунктів 30-311 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879;

- у разі відсутності документів,
визначених статтею 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
застосовують до автомобільних
перевізників
адміністративно-господарські штрафи,
визначені статтею 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт».

Результати вимірювання вагових
параметрів транспортного засобу
розраховуються автоматично за
допомогою спеціального програмного
забезпечення, записуються до бази
даних вагового індикатору та
роздруковуються.

Судом установлено, що результати
вимірювання вагових параметрів
автомобіля марки МАЗ-9397/54341, державний
номер НОМЕР_1 з причепом марки МАЗ-9397,
державний номер НОМЕР_2 розраховані за
допомогою спеціального програмного
забезпечення, записані до бази даних
вагового індикатору та роздруковані
(а.с. 9).

Враховуючи це, розрахунок від 08.07.2014
року за №16 плати за проїзд
великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування - вказаного вище
автомобіля марки МАЗ-9397/54341 з причепом,
яка складає 24,30 євро, складений
правомірно (а.с. 8).

Також, суд установив, що позивач
належно повідомлявся про дату, час і
місце розгляду справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт і мав можливість прийняти
участь у її розгляді (а.с. 29).

Тому, суд не приймає до уваги посилання
позивача на протиправність
оскаржуваної постанови з тих підстав,
що він не приймав участі у розгляді
справи. Оскільки, відповідачем його
право на участь при прийняття рішення
не порушено.

Окрім того, суд зазначає, що
оскаржуване рішення своєчасно було
направлене на адресу позивача (а.с. 31).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
необґрунтовані та безпідставні, тому в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до управління
Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 24.07.2014 року за №025240 слід відмовити
повністю.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 про визнання
протиправною та скасування постанови
управління Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області від 24.07.2014
року за №025240 про застосування
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
- відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, установлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
/підпис/ Ю.О.
Бобров

Постанова в повному обсязі складена
17.09.2014 року.