Справа № 826/15229/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Іщук І.О.,
ознайомившись із позовною заявою і
доданими до неї матеріалами
за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_7,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_26доУповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію (тимчасового
адміністратора) Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика», Фонду гарантування вкладів
фізичних осібпровизнання дій та рішень
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії,В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (далі -
Позивачі- 1), ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_20
(далі - Позивачі-2), ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 (далі -
Позивачі-3) звернулись до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію (тимчасового
адміністратора) Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» (далі - Відповідач-1), Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
(далі - Відповідач-2), в якому просять:
1. Визнати дії тимчасового
адміністратора ПАТ «Банк «Таврика»
ОСОБА_27, в частині відмови Позивачам-2 у
поверненні суми вкладу, при умові
закінчення строку зберігання вкладу в
період з 21.12.2013 р. по 20.03.2013 р., -
2. Визнати недійсною письмову заяву
Позивачів-1, -2, -3 щодо укладених ними
банківських договорів, стосовно
включення до реєстру акцептованих
вимог кредиторів ПАТ «Банк «Таврика»
та зобов'язати Відповідача-1 внести
зміни до реєстру вимог кредиторів ПАТ
«Банк «Таврика» та виключити
зазначених Позивачів із черги
задоволення вимог кредиторів ПАТ «Банк
«Таврика», у частині сум договорів
банківського вкладу, загальна сума
яких менше 200 000грн., - як такі, що
підпадають під право на відшкодування
коштів за вкладами Фондом гарантування
вкладів фізичних осіб до 200 000грн.;
3. Визнати рішення Відповідача-1 щодо не
включення Позивачів-1, -2, -3 до списку
вкладників ПАТ «Банк «Таврика», які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами Відповідачем-2 в межах
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами (до 200 000, грн.)
4. Поновити строк на внесення
відповідних змін стосовно включення
Позивачів-1, -2, -3 до списку вкладників
ПАТ «Банк «Таврика», які мають право на
відшкодування коштів за вкладами
Відповідачем-2 в межах граничного
розміру відшкодування коштів за
вкладами (до 200 000грн.) та виплатити
вклади з визначеною сумою у розмірі 200
000 грн., вважаючи його не пропущеним;
5. Зобов'язати Відповідача-1 внести
відповідні зміни стосовно включення
Позивачів-1, -2, -3 до списку вкладників
ПАТ «Банк «Таврика», які мають право на
відшкодування коштів за вкладами
Відповідачем-2 в межах граничного
розміру відшкодування коштів за
вкладами (до 200 000грн.);
6. Зобов'язати Відповідача-1 передати до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб список з включенням Позивачів-1, -2,
-3, як вкладників ПАТ «Банк «Таврика»,
які мають право на відшкодування
коштів за вкладами Відповідачем-2, з
визначеною сумою у розмірі до 200 000,00
грн., про що письмово повідомити
Позивачів-1, -2, -3;
7. Зобов'язати Відповідача-2, як гаранта
ПАТ «Банк «Таврика», гаранта
вкладників ПАТ «Банк «Таврика»,
виплатити кошти як заборгованість
перед Позивачами-1, -2, -3 у межах
договірних відносин та з визначеною
сумою у розмірі до 200 000,00 грн., на
протязі семи днів після вступу рішення
суду по цьому позову в силу, - у
відповідності до вимоги ст. 530
Цивільного кодексу України;
8. Визнати неправомірними рішення
Відповідача-1 щодо переведення
Позивачів-1, -3 до сьомої черги
задоволення вимог, та зобов'язати
чинного ліквідатора ПАТ «Банк
«Таврика», внести зміни до реєстру
вимог, включивши зазначених Позивачів
до четвертої черги задоволення вимог, у
частині перевищення суми вкладів, а
саме їх перевищення над загальною
сумою понад 200 000,00 грн. - як такі, що не
підпадають під право на відшкодування
коштів за вкладами Відповідачем-2 до 200
Відповідно до статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, зокрема, чи відповідає
позовна заява вимогам, встановленим
статтею 106 цього Кодексу.
Ознайомившись з позовною заявою, є
наявним висновок, що вона не відповідає
вимогам статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.
У частині 4 статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що позовна заява
підписується позивачем або його
представником із зазначенням дати її
підписання. Одночасно з позовною
заявою подається довіреність чи інший
документ, що підтверджує повноваження
представника (частина 5).
Згідно з частинами 3 статті 56 Кодексу
адміністративного судочинства України
представники беруть участь в
адміністративному процесі на основі
договору або закону.
Частиною 5 статті 58 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що повноваження адвоката
як представника можуть також
посвідчуватися ордером, дорученням
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги, або договором про
надання правової допомоги. До ордера
обов'язково додається витяг із
договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін.
Так, даний позов підписаний ОСОБА_28 як
представником позивачів, який діє на
підставі договору від 22.10.2013 р. про
надання правової допомоги.
Водночас, до позовного матеріалу не
додано документу, який би свідчив про
наявність у ОСОБА_28 відповідних
повноважень як представника позивачів,
та завірених у встановленому законом
порядку копій такого документу у
відповідній кількості.
Наявна у позовному матеріалі
світлокопія договору від 22.10.2013 р. про
надання правової допомоги не завірена
у встановленому законом порядку, а тому
врахуванню не підлягає.
Крім того, за даним договором ОСОБА_28
надано повноваження, зокрема, скласти
та подати до відповідного суду
загальної юрисдикції, позовну заяву до
ПАТ «Банк Таврика», ліквідатора ПАТ
«Банк Таврика», ФГВФО, - з відповідними
додатками та екземплярами (у
відповідності до вимог ЦПК України) з
включенням у якості позивачів, осіб
згідно Додатку 2, - що не може вважатись
належним підтвердженням повноважень
останнього здійснювати представництво
позивачів в судах адміністративної
Разом з тим, договір від 22.10.2013 р.
укладений між адвокатом ОСОБА_28 та
ОСОБА_21, що діє як представник в
інтересах осіб відповідно до Додатку 2.
Однак до позовного матеріалу не додано
жодного документу, який би свідчив про
наявність у ОСОБА_21 повноважень
представляти інтереси інших осіб,
укладати будь-які договори від їх
імені, передоручати право підпису
документів, позовних заяв тощо.
Встановлене є недоліками заяви, які
підлягають усуненню.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 106
Кодексу адміністративного судочинства
України у позовній заяві зазначаються
зміст позовних вимог згідно з
частинами 4 і 5 статті 105 цього Кодексу і
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, а в разі
подання позову до декількох
відповідачів, - зміст позовних вимог
щодо кожного з відповідачів.
Частиною 2 статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що на підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, позивач надає докази, а
в разі неможливості - зазначає докази,
які не може самостійно надати, із
зазначенням причин неможливості
подання таких доказів.
З аналізу вищенаведеного вбачається,
що позивачами некоректно зазначено
позовні вимоги. Зокрема, пункт 2
прохальної частини викладено всупереч
законодавству, тому що до юрисдикції
адміністративних судів не належить
право визнання недійсними письмових
заяв щодо укладених банківських
договорів, стосовно включення до
реєстру акцептованих вимог кредиторів
Крім того, позивачі в заяві просять
визнати рішення Відповідача-1 щодо не
включення Позивачів-1, -2, -3 до списку
вкладників ПАТ «Банк «Таврика», які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами, визнати неправомірними
рішення Відповідача-1 щодо переведення
Позивачів-1, -3 до сьомої черги
задоволення вимог, однак із
зазначеного є незрозумілим, про які
рішення йде мова, не вказано номерів,
відповідних дат прийняття
оскаржуваних рішень, що унеможливлює
їх ідентифікацію.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує чи подано адміністративний
позов у строк, встановлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Крім того, у частині 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що адміністративний позов
може бути поданий в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства України
або іншим законом.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

З обґрунтування позову та наданих
документів вбачається, що позивачі,
зокрема, звертались до ПАТ «Банк
Таврика» із заявами про виплати
банківських вкладів, поверненням
депозитів та відсотків за ними
протягом листопада 2012 року по січень 2013
року, на які отримували відповіді
протягом грудня 2012 року по лютий 2013
року. Також в позовному матеріалі
наявні відповіді Національного банку
України за грудень 2012 року - березень 2013
року та Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб за лютий - березень 2013
року про розгляд звернень позивачів та
лист Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ «Банк «Таврика» Н.А.
Соловйової від 11.07.2013 р. з повідомленням
про затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів та включення
відповідних вимог до реєстру. З
наведеного можна зробити висновок, що
про виникнення спірних правовідносин
позивачам стало відомо ще півтора роки
тому.

Разом з тим, як вбачається з позовного
матеріалу, до Окружного
адміністративного суду міста Києва
позивачі звернулись лише 03 жовтня 2014
року, тобто з порушенням встановленого
законом шестимісячного терміну.

З вимог Кодексу адміністративного
судочинства України вбачається, що суд,
оцінюючи обставини, що перешкоджали
особі здійсненню права на своєчасне
оскарження відповідних дій,
бездіяльності та рішень органів
владних повноважень (або його
посадових, службових осіб) у
публічно-правових відносинах, повинен
виходити з оцінки та аналізу всіх
наведених особою доводів.

Водночас, позивачами не наведено
жодних доводів, з яких би вбачалось, що
останніми саме з поважних причин
порушено встановлений Кодексом
адміністративного судочинства України
строк звернення до суду, а також - не
надано письмових доказів на
підтвердження відповідних обставин.

Встановлене також є недоліками заяви,
які підлягають усуненню.

Відповідно до частини третьої статті 106
Кодексу адміністративного судочинства
України до позовної заяви додається
документ про сплату судового збору,
крім випадків, коли його не належить
сплачувати.

Відповідно до вимог статті 4 Закону
України «Про судовий збір» від 08.07.2011
року №3674-VI, який набрав чинності 01
листопада 2011 року (з відповідними
змінами на момент звернення до суду
(останні зміни чинні з 23 жовтня 2013 року);
далі - Закон України №3674), а також -
статті 10 Прикінцевих та перехідних
положень, судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому заява або
скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

З адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати, тоді як з позову
немайнового характеру - 0,06 розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 6
Закону України №3674 судовий збір
перераховується у безготівковій або
готівковій формі виключно через
установи банків чи відділення зв'язку.

Частиною 6 статті 6 Закону України №3674
передбачено, що у разі якщо позов
подається одночасно кількома
позивачами до одного або кількох
відповідачів, судовий збір
обчислюється з урахуванням загальної
суми позову і сплачується кожним
позивачем пропорційно долі поданих
кожним з них вимог окремим платіжним
документом.

Підстави звільнення осіб від сплати
судових витрат або зменшення їх
розміру передбачені у статті 88 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, позивачі в заяві просять суд
звільнити їх від сплати судового збору
на підставі частини 3 статті 22 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Однак дане прохання не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 частини першої
статті 5 Закону України №3674 від сплати
судового збору звільняються державні
органи, підприємства, установи,
організації, громадські організації та
громадяни, які звернулися у випадках,
передбачених законодавством, із
заявами до суду щодо захисту прав та
інтересів інших осіб, а також споживачі
- за позовами, що пов'язані з порушенням
їхніх прав.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що споживачі звільняються від сплати
судового збору за позовами, що
пов'язані з порушенням їх прав.

Разом з тим суд зазначає, що на спірні
правовідносини не поширюються
положення пункту 7 частини 1 статті 5
Закону України «Про судовий збір» та
частини 3 статті 22 Закону України «Про
захист прав споживачів», оскільки
правові, фінансові та організаційні
засади функціонування системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами
регулює Закон України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».
При цьому, чинним законодавством
України не встановлені пільги по
сплаті судового збору за звернення до
суду у разі оскарження рішень, дій чи
бездіяльності Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб та його
уповноважених органів.

Таким чином позивачам необхідно надати
суду докази сплати судового збору за
подання даного позову.

Беручи до уваги викладене вище,
позивачам, на усунення недоліків
позовної заяви, необхідно надати суду
наступне:

- позовну заяву, приведену у
відповідність статтям 105, 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
в частині коректного зазначення
позовних вимог, обґрунтування обставин
щодо наявності поважних причин
порушення встановленого Кодексом
адміністративного судочинства України
строку звернення до суду, і доказів на
підтвердження відповідних обставин;

- документу, який би свідчив про
наявність у ОСОБА_28. відповідних
повноважень як представника усіх осіб,
визначених позивачами за даною заявою,
та завірених у встановленому законом
порядку копій такого документу у
кількості, що відповідає кількості
відповідачів за даним позовом;

- доказів, які б свідчили про сплату
судового збору за подання даного
позову;

- копій позовної заяви (приведеної у
відповідність вимогам законодавства) у
кількості, відповідній кількості
відповідачів за даною заявою.

Відповідно до частини першої статті 108
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне залишити позовну заяву без
руху з наданням позивачам часу для
усунення недоліків позову.

Керуючись статтями 106, 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя Окружного
адміністративного суду міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху .

2.Встановити позивачам строк до 20
жовтня 2014 року для усунення недоліків
позовної заяви.

3. Попередити позивачів про
наслідки недотримання вимог ухвали про
залишення позовної заяви без руху,
передбачені пунктом 1 частини третьої
статті 108 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвала набирає законної сили,
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом п'яти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує ухвалу, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук