Справа № 524/4396/14-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3967/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Тракало В.В.,

Штульман І.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 31 липня 2014 року у справі за її
позовом до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради міста
Кременчука Полтавської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

16 травня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із зазначеним позовом, в якому
просила суд визнати протиправною
бездіяльність відповідача
протиправною та зобов'язання
нарахувати та виплатити за 2009 рік
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати.

Ухвалою судді Автозаводського
районного суду міста Кременчука
Полтавської області від 21 травня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 8 липня 2014
року, позовні вимоги ОСОБА_6 залишено
без розгляду, у зв'язку з пропущенням
строку звернення до суду.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 31
липня 2014 року у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на зазначені
судові рішення відмовлено, у зв'язку з
необґрунтованістю касаційної скарги,
оскільки заявник не навів підстав, які
б дозволили вважати, що суди під час
ухвалення рішень порушили норми
процесуального права.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
касаційної інстанції, позивач подала
заяву про його перегляд Верховним
Судом України, з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло за
собою ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, а саме частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України (далі - КЗпП України),
відповідно до якої у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Фактично ж позивач у своїй заяві вказує
на поширення положень частини другої
статті 233 КЗпП України на певні
правовідносини в одних випадках і не
застосування цієї самої норми до
аналогічних правовідносин в інших
випадках.

На підтвердження неоднакового
правозастосування ОСОБА_6 надала
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року, 29
липня 2014 року, 28 листопада 2013 року, 27
березня 2014 року, 12 червня 2014 року та 27
травня 2014 року, в яких, на її думку, має
місце ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до положень статті 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який
згідно зі статтями 239-2 та 240 КАС України,
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Статтею 235 КАС України передбачено, що
Верховний Суд України переглядає
судові рішення в адміністративних
справах виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 236 КАС України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 237
КАС України заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як слідує з ухвали судді Вищого
адміністративного суду України від
31 липня 2014 року, про перегляд якої
ставиться питання, суддя суду
касаційної інстанції, погодившись з
висновком попередніх судів про
залишення позовних вимог ОСОБА_6 без
розгляду, у зв'язку з пропущенням
строку звернення до суду на підставі
статей 99, 100 КАС України, відмовив у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у справі.

Між тим, слід звернути увагу на те, що
при постановленні ухвали про залишення
позовних вимог ОСОБА_6 без розгляду, не
відбулося застосування норм
матеріального права для розв'язання
спору по суті і спір по суті не
вирішено.

Зважаючи на те, що заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі подана ОСОБА_6 щодо усунення
розбіжностей у застосуванні виключно
норм процесуального права, тобто, з
інших, ніж передбачено статтею 237 КАС
України, мотивів, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду судового рішення.

Керуючись статтями 235 - 240 КАС України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради міста
Кременчука Полтавської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, для перегляду
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 31 липня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

О.Ф. Ситников

В.В. Тракало

І.В. Штульман

В.В. Юрченко