Справа № 2а/2570/2570/2012
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а/2570/2570/2012 (2-х томах) Головуючий у 1-й
інстанції: Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Карпушової О.В.,

при секретарі Авраменко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася в
Чернігівський окружний
адміністративний суд з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року у задоволенні позову
відмовлено (том 2 а.с. 31-36). Ухвалою
Київського апеляційного
адімінстративного суду від 15 жовтня 2012
року зазначена постанова залишена без
змін (том 2 а.с. 60-61). Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 11
березня 2014 року вищезазначені
постанову та ухвалу скасовано та
направлено справу до Чернігівського
окружного адміністративного суду на
новий розгляд. Постановою
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року позов задоволено, визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби від 16
березня 2012 року № та № .

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. На думку апелянта, підприємцем
було перевищено встановлене
законодавством для обсягу виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) для платника єдиного податку
обмеження в розмірі 500 тис. грн.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову - залишити
без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20. п.п.78.1.7 п.78.1
ст.78, ст.82 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 № 2755-VІ, відповідно до
направлення від 15.02.2012 № 949 та наказу
від 15.02.2012 № 864 (том № 2 а.с.146) та згідно
відомостей з Єдиного державного
реєстру про припинення платника
податків проведена документальна
позапланова виїзна перевірка з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009 по
15.02.2012.

За результатами перевірки, складено
акт від 28.02.2012 № 853/17/НОМЕР_3 (том № 1 ас.
7-16).

Як вбачається з акта податковий орган
дійшов висновку про порушення
позивачем вимог:

- п. 9 Порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом ДПАУ від 29.10.1999 № 599 «Про
затвердження Свідоцтва про сплату
єдиного податку та Порядку його
видачі», а саме: ФОП ОСОБА_2 несвоєчасно
подала звіт платника єдиного податку
за 2009 рік;

- п. 4 ст. 14 Декрету, а саме ФОП ОСОБА_2 не
подала до ДПІ у м. Чернігові декларації
про доходи за 2009 рік, за 1 квартал 2010
року, за 1 півріччя 2010 року, за 9 місяців
2010 року та за 2010 рік;

- пункту 1 Указу Президента України від 3
липня 1998 року №> 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», в результаті чого в
період з 01.01.2009 по 31.12.2009 занижено обсяг
виручки від реалізації послуг на 1 038
527,63 грн;

- пункту 1 Указу Президента України від 3
липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», а саме: станом на
01.10.2009 відбулося перевищення
граничного рівня (500 тис. грн.) обсягу
виручки на загальну суму 897 113, 63 грн.,
який дозволяє платнику застосовувати
спрощену систему оподаткування;

- ст. 1 Указу Президента від 3 липня 1998
року № 727/98 ст. 13, ст. 14 Декрету та
підпункту 4.2.8 пункту 4.2 статті 4, п. 5.2 ст.
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» якими
передбачено порядок визначення суми
оподаткованого доходу та необхідність
документального підтвердження витрат
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходу.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 16 березня 2012
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб за
основним платежем на 157 006, 66 грн., та №
, яким збільшено податок на додану
вартість за основним платежем на 223 684, 00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (том 1 а.с. 17-18).

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
позивачем 23.03.2012 подано до ДІІС у
Чернігівській області скарги (том 1 а.с.
19-20), однак 08.05.2012 ДІІС у Чернігівській
області рішенням № 139/Б/10-215 залишено
без змін оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, а скарги - без
задоволення (том 1а.с.21-23).

Не погоджуючись з даним рішенням
позивачем 17.05.2012 подано повторні скарги
до ДПС України (том № 1 а.с.24-25), однак
18.07.2012 ДПС України рішенням № 15905/Б/10-2315
залишено без змін оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, а
скарги - без задоволення ( том № 1
а.с.26-28).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість зазначених
висновків відповідача та
протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень,
виходячи з наступного.

Згідно п. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується, зокрема,
для фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до п. 5 вказаного Указу у
разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу
України за договором комісії одна
сторона (комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Згідно з п. 7.9 ст. 7 Закону України від
28.12.1904 «Про оподаткування прибутку
підприємств» кошти, залучені платником
податку на підставі договору комісії
та інших цивільно-правових договорів,
що не передбачають передачі права
власності на такі кошти, не включаються
до валового доходу і не підлягають
оподаткуванню.

Таким чином, виручкою від реалізації
послуг та відповідно, об'єктом
оподаткування єдиним податком може
бути лише та сума коштів, яка надійшла
на розрахунковий рахунок суб'єкта
підприємницької діяльності платника
єдиного податку, як плата за надані
послуги (в даному випадку 25% від
договірної вартості реалізованого
товар) за укладеними договорами
комісії), а не вся сума транзитних
коштів, які підлягають обов'язковій
передачі третій особі.

Згідно свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
ОСОБА_2 зареєстрована як ФОП з 13.03.2008
року (т. 1, а.с. 64).

З матеріалів справи вбачається, що
протягом періоду з 01.01.2009 по 31.12.2010 ФОН
ОСОБА_2 здійснювала господарську
діяльність із застосуванням спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, яка регулювалась Указом
Президента України від 03.07.1998 № 727/98
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва».

01.01.2009 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «НЕП» ЛГД (комітент)
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(комісіонер) було укладено договір
комісії па продаж товару, відповідно до
якого комісіонер зобов'язується за
дорученням комітента здійснити в
інтересах останнього від свого імені
угоду з продажу товару (том № 1 а.с.29-30).

01.01.2009 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фабрика «Аврора» та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(комісіонер) було укладено договір
комісії на продаж товару, відповідно
до якого комісіонер зобов'язується за
дорученням" комітента здійснити в
інтересах останнього (від свого імені
угоду) з продажу товару (том № 1 а.с.31-32).

На підтвердження факту витрат, які
пов'язані з отриманням доходів,
позивачем надано звіти суб'єкта малого
підприємства - фізичної особи -
платника єдиного податку за перший,
другий, третій, четвертий квартал 2009
року, перший, другий, третій, четвертий
квартал 2010 року (том 2 а.с. 140-143);
декларації про доходи від 10.05.2011 та від
06.10.2011 року (том 2 а.с. 144-145), тому
позивачем не перевищено граничний
розмір ручної виручки (500 000, 00 грн.)

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що оскаржувані повідомлення-рішення
прийняті з порушенням норм чинного
законодавства, суд першої інстанції
дійшов до обгрунтованого висновку про
задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 1
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

О.В. Карпушова

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Карпушова О.В.