Справа № 2а/1570/4324/11
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/62288/13

Вищий адміністративний суд України
у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Головного
управління Міндоходів в Одеській
області

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2013 року

у справі № 2а/1570/4324/2011

за позовом Державної податкової служби
в Одеській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екс-Промт»,

Приватного підприємства «Аванта-Мів»

про стягнення коштів,

встановив:

Державна податкова адміністрація в
Одеській області звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екс-Промт»,
Приватного підприємства «Аванта-Мів»
про стягнення коштів за нікчемним
правочином.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012 року
у справі № 2а/1570/4324/2011, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2013 року,
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Запереченнях на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
документальної невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екс-Промт» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків Приватним
підприємством «Аванта-Мів» за період з
01.01.2008 року по 31.12.2008 року, відповідачем
складено акт від 28.12.2010 року №
377/35-0112/32184429, яким встановлено порушення
пп. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 22 439, 00 грн., пп. 7.4.1, пп. 7.4.5
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 17 950, 80 грн.

В акті перевірки податковим органом
зроблено висновок, що правочин між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Екс-Промт» та
Приватним підприємством «Аванта-Мів» є
таким, що не спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлений ним, суперечить моральним
засадам суспільства та порушує
публічний порядок, та відповідно є
нікчемним.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що судовими рішеннями у справі №
2а-1570/1732/2011 встановлено реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом, правомірного
віднесення позивачем до складу валових
витрат - витрат, пов'язаних з оплатою
вартості придбаних у Приватного
підприємства «Аванта-Мів» товарів та
правомірного віднесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, сплачених у зв'язку з
придбанням товарів у Приватного
підприємства «Аванта-Мів»

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
враховуючи наступне.

Статтею 208 Господарського кодексу
України передбачено, що якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.11.2011 року
у справі № 2а-1570/1732/2011, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2012 року,
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екс-Промт»
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси від 31.12.2010 року № /0
та № /0.

Вказані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі акта перевірки від 28.12.2010 року
№ 377/35-0112/32184429, в якому податковим
органом зроблено висновок, що
господарські відносини між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Екс-Промт» та
Приватним підприємством «Аванта-Мів»
щодо поставки товарно-матеріальних
цінностей не спрямований на реальне
настання правових наслідків, тобто є
нікчемним, отримані за його наслідками
грошові кошти на підставі ст. 208
Господарського кодексу України
підлягають стягненню в дохід держави.

Оскільки судами попередніх інстанцій
встановлено, що судовими рішеннями у
справі № 2а-1570/1732/2011 встановлено
правомірність дій Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Екс-Промт» та Приватного підприємства
«Аванта-Мів» при взаємовідносинах щодо
поставки товарно-матеріальних
цінностей та неправомірність
висновків Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси,
викладених у акті перевірки від 28.12.2010
року № 377/35-0112/32184429, тому вірним є
висновок судів першої та апеляційної
інстанції про відмову в позові.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави
вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій ухвалено
обґрунтовані рішення, які постановлені
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного
управління Міндоходів в Одеській
області відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.11.2012 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2013 року
у справі № 2а/1570/4324/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, та на неї може
бути подана заява про перегляд судових
рішень Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук