Справа № 159/5719/14-а
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5719/14-а
Провадження № 2-а/159/222/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
10 жовтня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
Волинської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора з технагляду В ДАІ м.
Нововолинська Волинської області Гули
Олександра Степановича про визнання
дій неправомірними та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження у
праві про адміністративне
правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 19.09.14 р. звернувся до суду із
вказаним адміністративним позовом,
мотивуючи тим, що 01.08.14 р. відповідачем
було складено щодо нього протокол про
адмінправопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП,
на підставі якого тоді ж було винесено
оскаржувану постанову серії ПС1 № 600 808,
якою його було піддано адмінстягненню
у виді арешту в розмірі 260 грн..
Зазначає, що, як вбачається з
оскаржуваної постанови, суть
правопорушення полягає у тому, що він
01.08.14 р. о 17 год. 05 хв. по вул.
Панасівській у м. Нововолинську
керував автомобілем марки «Рено», д. н.
зн. НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію
проїжджої розмітки та виїхав на
зустрічну смугу руху. Однак, він не
погоджується з оскаржуваною
постановою, вважає її незаконною, так
як, він, дійсно, керуючи вказаним
автомобілем у зазначений вище день та
час, рухався з м. Нововолинська у м.
Ковель і був зупинений відповідачем.
Останній заявив, що він ніби - то
перетнув суцільну лінію дорожньої
розмітки і виїхав на зустрічну смугу
руху; склав адмінпротокол і виніс
оскаржувану постанову, копії яких йому
не вручив. На його прохання
представитись і пред»явити службове
посвідчення, відповідач заявив, що
такого не має так як щойно
працевлаштований. Старший зміни своє
посвідчення пред»явив, однак, воно було
прострочене. Вважає, що його права та
інтереси було порушено неправомірними
діями відповідача, просить визнати дії
відповідача, що полягають у складенні
щодо нього адмінпротоколу та
притягнення його до
адмінвідповідальності,
неправомірними, оскаржувану постанову
скасувати як незаконну і закрити
провадження у справі.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, обґрунтувавши його
вищенаведеними доводами, суду
додатково пояснив, що, дійсно, він їхав
по вул. Панасівській у м. Нововолинську
керував вказаним вище автомобілем,
однак, не перетинав суцільної лінії і
не виїжджав на зустрічну смугу руху, а
лише наїхав двома лівими колесами на цю
смугу, так як за автотранспортом, що
рухався попереду нього з невеликою
швидкістю - не більше 40 км/год - не було
видно ситуації на дорозі. Здійснювати
маневру обгону наміру не мав і такого
не здійснював. Відповідачем було
складено щодо нього протокол про
адмінправопорушення, у якому він будь -
яких письмових пояснень не надав,
вважає, що доказів його винуватості
немає. Вважає, що неправомірність дій
відповідача полягає у тому, що останній
зупинив його без причини, не
представився по формі, а тому і
подальші протокол та постанова -
незаконні. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, хоча належно оповіщений, про
причини неявки суду не повідомив,
письмового заперечення проти позову до
суду не подав.

На думку суду, розгляд справи можливий
у відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази у справі,
з'ясувавши обставини справи, приходить
до висновку, що позов підставний та
підлягає до часткового задоволення із
наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд
справ про правопорушення, передбачене
ч. 1 ст. 122 КУпАП, покладено на органи
внутрішніх справ (міліцію).

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає
адміністративну відповідальність
водіїв транспортних засобів за, серед
іншого, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг.

Згідно з положеннями ПДР України, лінія
горизонтальної розмітки 1.1 (вузька
суцільна лінія) має наступне значення:
вона поділяє транспортні потоки
протилежних напрямків і позначає межі
смуг руху на дорогах; позначає межі
проїзної частини, на які в'їзд
заборонено; позначає межі місць
стоянки транспортних засобів,
майданчиків для паркування і край
проїзної частини доріг, не віднесених
за умовами руху до автомагістралей, має
білий колір.

Як слідує із змісту п. 1.3 ПДР України,
учасники дорожнього руху зобов'язані
неухильно виконувати вимоги цих
Правил.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь - які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Як встановлено судом, щодо позивача
07.08.14 р. о 17 год. 10 хв. по вул.
Панасівській у м. Нововолинську
Волинської області відповідачем було
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 553 090 за
перетин суцільної лінії дорожньої
розмітки 1.1 та виїзд на зустрічну
смугу. Зазначено, що позивач цим
порушив п. 34 ПДР України,
відповідальність за що передбачена ч. 1
ст. 122 КУпАП. Позивач письмового
пояснення не надавав, будь - яких
клопотань позивачем також не
зазначено. У протоколі вказано, що до
нього додатків немає, хоча вказані
прізвища двох свідків. Позивачеві
роз»яснено його права та обов»язки,
передбачені ст. 63 Конституції України,
ст. 268 КУпАП, та його повідомлено, що
розгляд адмінсправи відбудеться 07.08.14
р. о 17 год. 20 хв. на місці зупинення.

Однак, відповідачем як інспектором з
технагляду В ДАІ м. Нововолинська, на
вул. Панасівській у м. Нововолинську
було винесено щодо позивача постанову
у справі про адмінправопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ПС1 №
600 808, датовану, однак, не 07.08.14 р., а 01.08.14
р., у якій зазначено, що 07.08.14 р. о 17 год. 05
хв. на вул. Панасівській у м.
Нововолинську, керуючи автомобілем
марки «Рено», н. зн. НОМЕР_1, перетнув
суцільну лінію дорожньої розмітки та
виїхав на зустрічну смугу, тим самим
вчинив правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.
1 ст. 122 КУпАП. Позивачеві копію
оскаржуваної постанови надіслано по
пошті 09.08.14 р. рекомендованою
кореспонденцією. Будь - яких доказів
винуватості позивача у постанові не
наведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, приймаючи до уваги пояснення
позивача в тій їх частині, що
відповідач неправомірно зупинив
автомобіль під його керуванням та не
представився, так як позивач не довів
цих обставин жодним доказом. Разом з
тим, суд вважає, що судом не здобуто, а
відповідачем не представлено належних
доказів на підтвердження того, що
позивач не виконав вимоги дорожньої
розмітки, перетнув вузьку суцільну
лінію, так як протокол про
адмінправопорушення будь - яких
додатків не містить, посилання на
вчинення позивачем будь - якого
маневрую немає.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Таким чином, посилання позивача,
зазначене ним у позовній заяві на те, що
відповідач протокол у справі про
адмінправопорушення склав без
дотримання вимог КУпАП, знайшло своє
ствердження в судовому засіданні.

Крім того, суд враховує, що
відповідачем у протоколі про
адмінправопорушення зазначено про
порушення позивачем п. 34 ПДР України,
тоді як п. 34 - це є назва розділу ПДР
України під назвою «Дорожня розмітка».

За змістом п. 1. 3 ПДР України, учасники
дорожнього руху зобов'язані знати й
неухильно виконувати вимоги цих
Правил.

А у оскаржуваній постанові
відповідачем взагалі не зазначено, яки
саме пункт ПДР України порушив позивач.
Крім того, оскаржувану постанову
датовано 01.08.14 р., хоча протокол про
адмінправопорушення датовано 07.0814 р., а,
згідно із змістом ст. 277 КУпАП, справа
про адміністративне правопорушення за
ч. 1 ст. 122 КУпАП розглядається у
п'ятнадцятиденний строк з дня
одержання органом (посадовою особою),
правомочним розглядати справу,
протоколу про адміністративне
правопорушення та інших матеріалів
справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позов слід задовольнити частково, саме
- в частині скасування оскаржуваної
постанови, в решті позову - відмовити.

З даних поштового конверта,
заадресованого ДАІ Нововолинського МВ
позивачеві № 454 070 142 144 1, позивачеві
адресувалась рекомендована
кореспонденція.

Згідно з довідкою поштової установи
від 16.09.14 р., рекомендований лист від
04.09.14 р. за № 454 070 142 144 1 було вручено
позивачеві особисто 5.09.14 р..

З огляду на це, суд вважає, що позивач не
пропустив строк на оскарження
постанови.

Таким чином, суд вважає, що
скаржувана постанова винесена
відповідачем з порушенням вимог
закону, а саме: ст. ст. 251, 252, 276 КУпАП.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП,
завданнями провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне
з»ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності із
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобіганню правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади, їх
посадові особи зобов"язані діяли лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може
бути підданий заходу впливу в зв»язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом.

Провадження у справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності із законом.

При розгляді даної справи суд
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови
на момент її винесення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при прийнятті оскаржуваного рішення
відповідачем було допущено порушення
вимог закону, а тому є підстави для
визнання оскаржуваної постанови -
нечинною та такою, що підлягає до
скасування. Інші доводи позивача
стосовно неправомірності поведінки
відповідача не знайшли свого
ствердження в судовому засіданні.
Підстав для закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, з огляду на положення
ст. 38 КУпАП, суд також не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України,
ст. ст. 8 -11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72,
ст. ст. 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України,
ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256,
268, 272, 278 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 600 808,
винесену 01.09.14 р. інспектора з
технагляду В ДАІ м. Нововолинська
Волинської області Гулою Олександром
Степановичем про визнання позивача у
справі - ОСОБА_1 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП на накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 260 грн., скасувати.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду остаточна та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:І. М. Логвинюк