Справа № 448/1418/14-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1418/14-а
Провадження № 2-а/448/68/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко
В.В.

при секретарі - Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мостиська
справу за адміністративним позовом
Мостиського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до громадянина Російської Федерації
ОСОБА_2 про примусове видворення за
межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

15.10.2014 року представник Мостиського
прикордонного загону ЗРУ Державної
прикордонної служби України звернувся
до суду із зазначеним позовом, в якому
просив видворити за межі України
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Російської Федерації м. Улан-Уде та
жителя АДРЕСА_1, покликаючись на те, що
останній був затриманий 30.09.2014 року о 19
год. 55 хв. прикордонним нарядом
«Прикордонний патруль» від ВПС
«Шегині», територія Мостиського району
Львівської області, на напрямку 510
прикордонного знаку, 15 м від лінії
державного кордону України, який
намагався незаконно поза пунктом
пропуску перетнути державний кордон з
України в Республіку Польщу, так як
своїми діями вчинив правопорушення
передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Крім того вказав, що при вивченні особи
ОСОБА_2, встановлено, що останній
потрапив на територію України законним
шляхом, та 30.09.2014 року з метою пошуку
працевлаштування намагався незаконно
перетнути державний кордон України до
Республіки Польщі, однак був
затриманий, так як своїми діями міг
завдати шкоди міжнародному іміджу
України та національним інтересам
безпеки України, в частині
недоторканості її кордонів.

Зазначав, що законних підстав для
перебування й надалі на території
України у ОСОБА_2 немає (відсутні кошти),
з огляду на що 13.10.2014 року відносно
нього було прийнято рішення про
примусове повернення за межі території
України та зобов'язано залишити
територію України до 15.10.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечив та пояснив, що
самостійно не має змоги залишити
територію України та повернутися в
Російську Федерацію, оскільки у нього
відсутні кошти на дорогу. Крім того
вказав, що в Росії його було засуджено
за політичні погляди, а тому
повертатися в країну походження не
хоче.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, повно та
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Іноземці та особи без громадянства, які
вчинили злочин, адміністративні або
інші правопорушення, несуть
відповідальність на загальних
підставах.

Згідно з ч.4 ст.50 КАС України іноземці чи
особи без громадянства можуть бути
відповідачами за адміністративним
позовом суб'єкта владних повноважень
про примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин
Російської Федерації ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Російської
Федерації м. Улан-Уде та житель АДРЕСА_1,
був затриманий 30.09.2014 року біля 19 год. 55
хв. прикордонним нарядом «Прикордонний
патруль» від відділу прикордонної
служби «Шегині» на відстані 15 м від
лінії державного кордону в районі 510
прикордонного знаку, що на території
Мостиського району Львівської області,
за спробу незаконного перетинання
державного кордону України з
Республікою Польща. Такими своїми
діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення
передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП за що його
Мостиським районним судом Львівської
області притягнуто до
адміністративної відповідальності у
виді 15 діб адмінарешту.

На підставі ч.14 ст.20 Закону України «Про
Державну прикордонну службу України»,
ст.263 КУпАП, до відповідача застосовано
адміністративне затримання на термін
до трьох годин з метою встановлення
особи, на підставі чого складено
протокол про адміністративне
затримання від 30.09.2014 року.

Представлені позивачем докази та
пояснення відповідача свідчать про те,
що реалізуючи свої права та свободи,
відповідач міг у встановленому порядку
іммігрувати в Україну або іншу
Європейську країну на постійне місце
проживання, не завдавши шкоди
національним інтересам України. Проте,
знаючи про можливість легального
в'їзду до Європейський країн,
відповідач намагався незаконно
перетнути державний кордон, у зв'язку з
чим порушив чинне законодавство
України та міг завдати шкоди
національним інтересам держави.

Законом України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
від 22.09.2011 року № 3773-VI визначені
загальні питання правового статусу
іноземців та осіб без громадянства, які
перебувають в Україні, порядок їх
в'їзду в Україну та виїзду з України.

Як вбачається із положень ст.26
вищезазначеного Закону, іноземець або
особа без громадянства можуть бути
примусово повернуті в країну
походження або третю країну, якщо їх
дії порушують законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства або суперечать інтересам
забезпечення національної безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або якщо це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України за
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

З огляду на вищенаведене позивачем
прийнято рішення про примусове
повернення відповідача за межі України
від 13.10.2014 року (а.с. 12).

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

В судовому засіданні встановлено, що
вказане вище рішення відповідач не має
змоги виконати, оскільки у нього
відсутні кошти для того аби самостійно
повернутися в Російську Федерацію.

Ст.19 Конституції України встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що існують підстави
для примусового видворення
відповідача за межі території України,
а тому позовні вимоги щодо примусового
видворення ОСОБА_2 підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» іноземці та особи
без громадянства перебувають у пунктах
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства, які незаконно
перебувають на території України,
протягом строку, необхідного для
виконання рішення суду про примусове
видворення, але не більш як дванадцять
місяців.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.256 КАС
України суд вважає за необхідне
звернути до негайного виконання
постанову про примусове видворення.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163, 183-5, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задоволити.

Примусово видворити за межі території
України громадянина Російської
Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Російської Федерації м.
Улан-Уде та жителя АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
(м. Львів, вул. Саксаганського, 13)
через Мостиський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження, а в разі її оскарження - з
моменту проголошення судового рішення
суду апеляційної інстанції.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

СуддяВ.В. Борисенко