Справа № 810/3481/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3481/14
інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про изнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року, позивач звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про изнання протиправними і
скасування податкових
повідомлень-рішень. Свої позовні
вимоги мотивувала тим, що пірні
податкові повідомлення-рішення є
неправомірними, оскільки прийняті на
підставі Акта перевірки, в якому
відображено безпідставні і
необґрунтовані висновки про порушення
вимог чинного законодавства. Як
стверджував позивач, відсутність у
місці реалізації первинних облікових
документів не може кваліфікуватись
відповідачем як підстава для
притягнення суб'єкта господарювання до
відповідальності в порядку статті 21
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», якою
встановлено фінансову санкцію у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації. Відносно твердження
податкового органу в Акті перевірки
про неоприбуткування готівки, позивач
зазначив, що у період з 02.02.2014 по 06.02.2014
магазин - кафе не працював у зв'язку з
проведенням санітарних заходів і
технічним переобладнанням магазину -
кафе, тому торгівельна діяльність не
проводилась, що підтверджується даними
книги обліку розрахункових операцій.
Крім того, зазначила, що в Акті
перевірки встановлено відсутність РРО
в магазині - кафе, тому не зрозуміло
яким чином посадові особи податкового
органу зробили висновок і на підставі
яких саме чеків позивачем не здійснено
записи у книгу обліку розрахункових
операцій.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано
податкові повідомлення-рішення
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 11.02.2014 № і від 11.02.2014
№ в частині застосування
штрафної (фінансової) санкції у сумі
4982,00 грн

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
посадовими особами Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
проведено фактичну перевірку кафе по
вул. Запорізька, 79, за результатами якої
складено Акт від 07.02.2014.

В пункті 2.2.14 даного Акта перевірки
зазначено, що перевіркою встановлено
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, розрахунки з
покупцями здійснюються без
використання розрахункових операцій,
неоприбуткування готівкових коштів в
книзі обліку розрахункових операцій з
02.02.2014 по 06.02.2014 - не здійснено записи в
книгу обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків
(даних розрахункової книжки) на суму
862,00 грн.

Відповідно до пункту 3.1 Акта
встановлено порушення пункту 2.6
Постанови Правління НБУ від 15.12.2004 № 637
«Про затвердження Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні», пункту
1, пункту 5 пункту 12 статті 3, статті 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг», підпункту 267.6.7,
підпункту 267.6.3 пункту 267.6 статті 267
Податкового кодексу України

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11.02.2014 №
, згідно з яким позивачу визначено
суму штрафних (фінансових) санкцій 4319,00
грн. і податкове повідомлення-рішення
від 11.02.2014 № , згідно з яким
позивачу визначено суму штрафних
(фінансових) санкцій 5323,00 грн.

Непогоджуючись із прийнятими
відповідачем податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
оскаржив їх в адміністративному
порядку.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Київській області від
24.04.2014 №533/К/10-36-10-01-206/173 скаргу
задоволено частково, скасовано
податкове повідомлення-рішення від
11.02.2014 № в частині 340,00 грн. За
результатами подальшого оскарження,
рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 22.05.2014 №3300/К/99-99-10-01-01-15 від
11.02.2014 № і від 11.02.2014 №,
скаргу позивача залишено без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення з врахуванням
рішення Головного управління
Міндохоідв у Київській області, без
змін.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій»,
книга обліку розрахункових операцій -
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах доходів і
зборів книга, що містить щоденні звіти,
які складаються на підставі
відповідних розрахункових документів
щодо руху готівкових коштів, товарів
(послуг).

Згідно з пунктами 1, 2, 5, 12 частини першої
статті 3 Закону України від 06.07.1995
№265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій»,
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: -
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; -
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції; - у разі
незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів; - вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою регулюється
Положенням про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, яке затверджено постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637 (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 1.2 Положення, каса
- приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків, а також
приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів; касова книга -
документ установленої форми, що
застосовується для здійснення
первинного обліку готівки в касі;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 2.1 Положення,
підприємства (підприємці), які відкрили
поточні рахунки в банках і зберігають
на цих рахунках свої кошти, здійснюють
розрахунки за своїми грошовими
зобов'язаннями, що виникають у
господарських відносинах, пріоритетно
в безготівковій формі, а також у
готівковій формі (з дотриманням чинних
обмежень) у порядку, установленому
законодавством України.

Відповідно до пункту 2.2 Положення,
підприємства (підприємці) здійснюють
розрахунки готівкою між собою і з
фізичними особами (громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства, які не здійснюють
підприємницької діяльності) через касу
як за рахунок готівкової виручки, так і
за рахунок коштів, одержаних із банків.
Зазначені розрахунки проводяться
також шляхом переказу готівки для
сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

Згідно з пунктом 2.6 Положення, вся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента
України від 12.06.1995 №436/95 «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» у разі порушення юридичними
особами всіх форм власності, фізичними
особами - громадянами України,
іноземними громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Як було зазначено і вбачається з Акта
перевірки, особами, які здійснили
перевірку, зазначено, що у кафе не
здійснено записи в Книгу обліку
розрахункових операцій записів за
період з 03.02.2014 по 06.02.2014 фіскальних
звітних чеків (даних розрахункової
книжки) у зв'язку з чим порушено вимоги
пункту 2.6 Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, яке затверджено постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 №637.

Проте, як вбачається з даних Книги
обліку розрахункових операцій №
зареєстрованої в Іванківській МДПІ
20.05.2013, копії якої наявні в матеріалах
справи, позивачем внесено номери
X-звітів за 01.02.2014, 07.02.2014 і 09.02.2014. При
цьому, у вказаній книзі позивачем
підклеєно нефіскальні чеки за 01.02.2014,
07.02.2014 і 09.02.2014.

Таким чином, позивачем надано докази,
які підтверджують факт внесення до
Книги обліку розрахункових операцій,
яка зареєстрована у податковому
органі, даних фіскальних звітних чеків
за 01.02.2014, 07.02.2014 і 09.02.2014.

При цьому, позивачем надано суду копію
наказу від 01.02.2014 №1 «Щодо зміни роботи
магазину-кафе» відповідно до якого у
зв'язку з проведення санітарних
заходів і технічним переобладнанням
магазину-кафе за адресою АДРЕСА_1
встановлено не робочі дні терміном з
02.02.2014 по 06.02.2014. Торгівельну діяльність
протягом зазначеного терміну не
проводити.

Тобто, у період з 02.02.2014 по 06.02.2014
магазин-кафе не працював, позивач
торгівельну діяльність не здійснював,
а тому в Книзі обліку розрахункових
операцій відображено записи і
підклеєні чеки за 01.02.2014, 07.02.2014 і 09.02.2014.

У свою чергу, відповідач не надав суду
будь-яких доказів, які спростовують
зазначені записи, а також
підтверджують відсутність даних
записів під час перевірки, не дивлячись
на вимоги ухвали суду від 26.06.2014.

Відносно твердження податкового орану
про реалізацію позивачем товару, які
необліковані у встановленому порядку,
відсутність податкових видаткових і
товарно-транспортних накладних слід
зазначити наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України
від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій»
облік товарних запасів фізичною особою
- підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Згідно зі статтею 3 Закону України від
16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік
і фінансову звітність», метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
грунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Господарські операції відображаються
у бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення
(пункт 1.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінстерства юстиції України
від 24.05.1995 № 88).

Відповідно до пункту 6.2 Положення,
первинні документи та облікові
регістри, що пройшли обробку,
бухгалтерські звіти і баланси до
передачі їх до архіву підприємства,
установи повинні зберігатися в
бухгалтерії у спеціальних приміщеннях
або зачинених шафах під
відповідальністю осіб, уповноважених
головним бухгалтером.

Видача первинних документів, облікових
регістрів, бухгалтерських звітів і
балансів з бухгалтерії і з архіву
підприємства, установи працівникам
інших структурних підрозділів може
провадитися тільки за рішенням
головного бухгалтера (пункт 6.8
Положення).

Таким чином, діючим законодавством
передбачено обов'язок суб'єктів
господарювання зберігати первинні
документи у бухгалтерії підприємств
під відповідальність осіб,
уповноважених на ведення
бухгалтерського обліку на
підприємстві.

Позивачем надано суду копію договору
поставки від 16.03.2012 №244ф/12, який
укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Торговий
Дім - «Фрегат», предметом якого є
поставка алкогольних напоїв.

Також позивачем надано суду копію
свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ
«Торговий Дім - «Фрегат» № 754628, копію
ліцензії на право оптової торгівлі
алкогольними напоями №152031 термін дії
02.11.2009 по 02.11.2014, копію податкової
накладної від 06.02.2013 №557, копію
накладної від 06.02.2014 і копію видаткової
накладної від 06.02.2014 №ф-00003410.

Позивачем надано суду копію Книги
обліку доходів і витрат № 3, в якій
відображено записи про надходження
алкогольних напоїв за 06.02.2014. Зазначена
книга зареєстрована в Іванківській
МДПІ.

Таким чином, позивачем надано суду
первинні бухгалтерські документи, які
підтверджують прийняття і облік
надходження товару у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Відповідачем не доведено суду факт
того, що позивачем не здійснено або
здійснено несвоєчасно записи в Книгу
обліку розрахункових операцій, а також
порушення порядку обліку товару, а тому
висновки податкового органу викладені
в Акті перевірки є безпідставними.

Також, відповідач не надав суду
належних і допустимих доказів, які б
свідчили про порушення позивачем вимог
пункту 2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, яке затверджено постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 і пункту 1, пункту 2,
пункту 5, пункту 12 статті 3 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

З огляду на викладене, вищевказані
податкові повідомлення-рішення
прийняті необґрунтовано.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не
доведено правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 14
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.