Справа № 813/5278/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5278/14
о 17 год., 24 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд,
головуючий суддя Гавдик З.В., секретар
судового засідання Саковець Б.П.,
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2до
Львівського обласного центру медико -
соціальної експертизи Обласна МСЕК № 3,
представники - Головацький В.В., Гута
О.М.про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Львівського обласного центру медико -
соціальної експертизи Обласна МСЕК № 3,
в якому просив визнати протиправними
дії відповідача, скасувати частково
акт огляду, зобов'язати відповідача
переглянути рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
28.08.2013 року обласною МСЕК №2 позивачу
вперше встановлено третю групу
інвалідності загального захворювання
на строк до 01.08.2014 року з черговою датою
переогляду 05.07.2014 року. 11.06.2014 року для
продовження групи інвалідності
позивач звернувся із заявою в
Франківський МСЕК та надав направлення
на медико-експертну комісію (МСЕК) від
10.06.2014 року за формою № 088/0. Позивач
просив встановити йому ІІ групу
інвалідності з дитинства без строку
переогляду - по-життєво. 01.07.2014
позивачем подано відповідачу
доповнення до заяви, в якій позивач
просив врахувати обставини викладені в
доповнені та встановити позивачу II
групу інвалідності з дитинства без
строку переогляду - по-життєво.
09.07.2014 року на розширеному засіданні,
крім лікарів комісії були присутні,
лікуючий лікар позивача з Львівської
обласної клінічної лікарні
кардіохірургічного відділення ОСОБА_5.,
яка підтверджувала витяг з історії
проводив обстеження завідуючий
інфарктного відділення ЛОДКЛ-ДКЦ лікар
ОСОБА_6 При обстеженні позивача
відповідач скерував його для
підтвердження діагнозу, уточнення
діагнозу та функціональних змін
мітрального клапану в ЛОДКЛ-ДКЦ
інфарктне відділення. Згідно витягу з
медичної карти №3265 від 11.07.2014 року,
витягу з медичної карти №3316 від 16.07.2014
року з ЛОДКЛ-ДКЦ інфарктного
відділення, діагноз позивача
підтверджений первинному діагнозу з
кардіохірургічного відділення та
додатково встановлено відрив хорди
задньої стулки мітрального клапана.
17.07.2014 року відповідачем згідно довідки
довідки 1ОААВ №705700 задоволено заявлені
вимоги частково, а саме встановлено
позивачу другу групу інвалідності на
строк до 01 липня 2016 року з причиною
інвалідності загальне захворювання.
Відповідачем не враховано, що у
позивача вроджена вада серця, хвороба
позивача не носить загальне
захворювання серця, а міксоматозна
дегенерація мітрального клапана, яка в
цілому відноситься до вродженої вади
Позивач, представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, надали пояснення по суті
позову додаткові докази, просили позов
задоволити повністю.
Відповідач проти позову заперечив з
підстав, що позивач був оглянутий
Міжрайонною спеціалізованою
кардіологічною МСЕК №2, яка скерувала
його на консультацію в Обласну МСЕК №2.
15.08.2013 року Обласна МСЕК №2 провела
огляд позивача та скерувала його у
Львівський обласний кардіологічний
центр на додаткові обстеження, з метою
встановлення ступеня функціональних
порушень з боку серцево-судинної
системи та уточнення діагнозу.
28.08.2013 року Обласна МСЕК №2 повторно
провела огляд позивача і встановила
йому третю групу інвалідності від
загального захворювання строком на
один рік до 01 серпня 2014 року.
Рішення Обласної МСЕК №2 про
встановлення позивачу третьої групи
інвалідності строком на один рік
винесені після вивчення поданих на
комісію медичних документів, медичного
огляду.

Згідно п. 14 «Положення про порядок,
умови та критерії встановлення
інвалідності» причинний зв'язок
інвалідності з хворобами, перенесеними
у дитинстві, встановлюється за
наявності документів
лікувально-профілактичних закладів, що
свідчать про початок захворювання або
травму, перенесену до 18-річного віку.

Документів лікувально-профілактичних
закладів, що свідчать про початок
захворювання або травму, перенесену до
18-річного віку позивач на комісію МСЕК
не надав. Окрім цього, позивач два роки
проходив строкову службу в Збройних
силах та в період з 26.03.2001 року по 06.02.2006
рік службу в правоохоронних органах. Ці
факти свідчать, що позивач проходив
медичну комісію, був здоровий та
придатний за станом здоров'я до служби
в Збройних силах та правоохоронних
органах. Тому підстав для встановлення
інвалідності з дитинства комісія МСЕК
не має.

Висновком Науково-дослідного
інституту реабілітації інвалідів м.
Вінниці від 18.03.2014 року № 266
підтверджено рішення Обласної МСЕК- №
2. «Функціональні зміни з боку даної
патології оцінені лікарями-експертами
та вони підстав для встановлення групи
інвалідності не дають. Медичних
документів, які б підтверджували
наявність даної патології у віці до 18
років в медсправі не має».

09.07.2014 року проведено розширене
засідання по розгляду питання щодо
становлення групи інвалідності
позивачу. Комісією вирішено скерувати
позивача на додаткове обстеження у
Львівський обласний кардіологічний
центр.

17.07.2014 року позивач проходив чергову
медико-соціальну експертизу. Рішенням
обласної МСЕК № 3 його визнано
інвалідом II групи загального
захворювання терміном на 2 роки
(довідка МСЕК 10 ДАВ №705700).

Представники відповідача, вказані
заперечення підтримали, просили в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представників
відповідача, безпосередньо, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши наявні у
справі докази, давши їм оцінку, суд
встановив:

10.06.2014 року позивач звернувся із заявою
за вхідним № 36 від 11.06.2014 року про
встановлення групи інвалідності без
строку переогляду та освідчення на
інваліда з дитинства на з підстав що у
нього міксоматозна дегенерація
мітралього клапана (вроджена). Позивач
просив врахувати викладені в цій же
заяві та встановити йому ІІ групу
інвалідності з дитинства без строку
переогляду - по-життєво.

01.07.2014 року позивачем відповідачу
надано доповнення до заяви (за вхідним
№ 36 від 11.06.2014 року), в якому також
просив встановити йому ІІ групу
інвалідності з дитинства без строку
переогляду - по-життєво.

17.07.2014 року рішенням обласної МСЕК № 3
за результатами акту огляду
медико-соціальною експертною комісією
(довідка МСЕК 10 ДАВ №705700) відповідача
визнано інвалідом II групи загального
захворювання терміном на 2 роки
(довідка Серії 10 ААВ №705700).

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Положенням про
медико-соціальну експертизу,
Положенням про порядок, умови та
критерії встановлення інвалідності,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 0312.2009 року за N 1317,
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Згідно п. 3 Положення про
медико-соціальну експертизу,
медико-соціальна експертиза
проводиться особам, що звертаються для
встановлення інвалідності, за
направленням
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після проведення
діагностичних, лікувальних і
реабілітаційних заходів за наявності
відомостей, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Згідно п. 17 цього ж Положення,
медико-соціальна експертиза
проводиться після повного медичного
обстеження, проведення необхідних
досліджень, оцінювання соціальних
потреб інваліда, визначення
клініко-функціонального діагнозу,
професійного, трудового прогнозу,
одержання результатів відповідного
лікування, реабілітації за наявності
даних, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Згідно п. 3 Положення про порядок, умови
та критерії встановлення інвалідності,
медико-соціальна експертиза
проводиться з метою встановлення
інвалідності хворим, що досягли
повноліття, потерпілим від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, інвалідам (далі - особи,
що звертаються для встановлення
інвалідності) за направленням
відповідного
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після проведення
діагностичних, лікувальних і
реабілітаційних заходів за наявності
документів, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлене захворюваннями, наслідками
травм або вродженими вадами, які
спричиняють обмеження нормальної
життєдіяльності особи.

Згідно п. 14 цього ж Положення, причинний
зв'язок інвалідності з хворобами,
перенесеними у дитинстві,
встановлюється за наявності
документів лікувально-профілактичних
закладів, що свідчать про початок
захворювання або травму, перенесену до
18-річного віку.

Згідно п. 22 цього ж Положення, особам, що
звертаються для встановлення
інвалідності, група інвалідності
встановлюється без зазначення строку
повторного огляду у разі наявності
вроджених вад розумового чи фізичного
розвитку, анатомічних дефектів,
стійких необоротних морфологічних
змін та розладу функцій органів і
систем організму, неефективності
реабілітаційних заходів, неможливості
відновлення соціальної адаптації,
несприятливого прогнозу відновлення
працездатності з урахуванням реальних
соціально-економічних обставин у місці
проживання інваліда, а також інвалідам,
у яких строк переогляду настає після
досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Згідно п. 26 цього ж Порядку, особі, що
визнана інвалідом, залежно від ступеня
розладу функцій органів і систем
організму та обмеження її
життєдіяльності встановлюється I, II чи
III група інвалідності. I група
інвалідності поділяється на підгрупи А
і Б залежно від ступеня втрати здоров'я
інваліда та обсягу потреби в
постійному сторонньому догляді,
допомозі або нагляді.

Згідно п. 27 цього ж Порядку, підставою
для встановлення II групи інвалідності
є стійкі, вираженої важкості
функціональні порушення в організмі,
зумовлені захворюванням, травмою або
вродженою вадою, що призводять до
значного обмеження життєдіяльності
особи, при збереженій здатності до
самообслуговування та не спричиняють
потреби в постійному сторонньому
нагляді, догляді або допомозі.

До II групи інвалідності можуть
належати також особи, які мають дві
хвороби або більше, що призводять до
інвалідності, наслідки травми або
вроджені вади та їх комбінації, які в
сукупності спричиняють значне
обмеження життєдіяльності особи та її
працездатності.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Судом не враховуються обґрунтування
позовних вимог позивача в частині
визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови в задоволені
заявлених вимог в частині
перекваліфікації (переосвідчення)
захворювання позивача із інваліда
загального захворювання на інваліда з
дитинства, оскільки по суті таких дій
відповідачем складний акт огляду
медико-соціальної експертної комісії,
який також в спірній частині є
предметом розгляду, відтак визнання
протиправними дій відповідача не
призведе до захисту прав позивача,
тобто позивач в цій частині позовних
вимог помилився в обраному способі
захисту, що є підставою для відмови в
задоволенні таких позовних вимог.

Судом не враховуються заперечення
позовних вимог в частині визнання
протиправним і скасування акту
медико-соціальної експертизи
відповідача щодо предмету спору,
оскільки заперечення відповідача
ґрунтуються лише на змісті п. 14
Положення про порядок, умови та
критерії встановлення інвалідності,
однак відсутність документів
лікувально-профілактичних закладів, що
свідчать про початок захворювання або
травму, перенесену до 18-річного віку не
може буди безумовною підставою для
висновку відповідача про те, що вада
серця позивача не є вродженою.

На думку суду обставини, що позивач
служив в збройних сила та в органах
внутрішніх справ, не спростовують
факту того, що у позивача вроджена вада
серця. Наявними у справі доказами а
саме: направленням на медико-соціальну
експертну комісію, витягом з історії
хвороби, витягами з медичної карти,
консультацією кардіохірурга,
роз'ясненням повністю підтверджується
що вада серця позивача є вродженою.

Справедливе застосування норм права - є
передусім неупередженість, яка полягає
у відсутності у суб'єкта владних
повноважень наперед сформованої думки
щодо вирішення в даному випадку
спірного питання. Позивач, як суб'єкта
владних повноважень повинен
вирішувати питання за наслідками
урахування усіх обставин розгляду, і
лише після з'ясування усіх обставин
справи та їх оцінки, приймати
відповідне розсудливе рішення. У разі
відхилення певних обставин висновки
відповідача повинні бути мотивованими.
Лише відсутність у позивача документів
лікувально-профілактичних закладів, що
свідчать про початок захворювання або
травму, перенесену до 18-річного віку не
є справедливим застосування норми
права, оскільки підставою для
встановлення II групи інвалідності є
стійкі, вираженої важкості
функціональні порушення в організмі,
зумовлені захворюванням, травмою або
вродженою вадою. Обставина щодо
вродженої вади серця позивача
відповідачем не досліджувалась.

Рішення відповідача в частині щодо
предмету спору також не відповідає
вимогам, Інструкції про встановлення
груп інвалідності, затвердженої
Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 05.09.2011 року за № 561,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 14.11.2011 року за N 1295/20033, яка
встановлює:

п. 1.4. Медико-соціальна експертиза
проводиться після повного медичного
обстеження, здійснення необхідних
досліджень, оцінювання соціальних
потреб інваліда, визначення
клініко-функціонального діагнозу,
професійного, трудового прогнозу,
одержання результатів відповідного
лікування, реабілітації за наявності
даних, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

1.10. При огляді у МСЕК проводяться:
вивчення документів, що підтверджують
стійке порушення функцій організму,
обумовлене захворюваннями, наслідками
травм або вродженими вадами, які
спричиняють обмеження нормальної
життєдіяльності особи; опитування
хворого; об'єктивне обстеження та
оцінка стану всіх систем організму,
необхідних лабораторних,
функціональних та інших методів
дослідження усіма членами комісії.

Відповідачем не надано суду мотивації
відхилення вищевказаних обставин щодо
вродженої вади серця, а також не надано
суду жодних належних та допустимих
доказів, вивчення документів,
здійснення необхідних досліджень,
оцінювання одержаних результатів та
наявних даних, що підтверджують
вроджену ваду серця позивача,
об'єктивного обстеження та оцінки
стану всіх систем організму позивача,
необхідних лабораторних,
функціональних та інших методів
дослідження усіма членами комісії.

Таким чином, позовні вимоги щодо
визнання протиправним і скасування
акту огляду Львівської обласної
медико-соціальної експертизи Обласної
МСЕК № 3 серії 10ААВ № 705700 від 17.07.2014 року
в частині причини інвалідності -
загальне захворювання та встановлення
інвалідності позивачу на строк до 1
липня 2016 року з датою чергового
переогляду - 11.06.2016 року, підлягають
задоволенню.

Відповідно і підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача переглянути рішення в
частині причини інвалідності позивачу
та в частині встановлення строку
інвалідності, шляхом перегляду
позивачу групи інвалідності без строку
переогляду.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем не переконують у
обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, чого відповідачем зроблено
не було.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до
Львівського обласного центру медико -
соціальної експертизи Обласна МСЕК № 3
про визнання протиправними дій
відповідача, скасування частково акт
огляду, зобов'язання відповідача
переглянути рішення, підлягають
задоволенню частково.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір», від сплати судового
збору звільняються інваліди І та ІІ
груп.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити
частково.

2. Визнати протиправним і скасувати акт
огляду Львівської обласної
медико-соціальної експертизи Обласної
МСЕК № 3 серії 10ААВ № 705700 від 17.07.2014 року
в частині причини інвалідності -
загальне захворювання.

3. Зобов'язати Львівський обласний
центр медико-соціальної експертизи
Обласну МСЕК № 3 переглянути рішення в
частині причини інвалідності ОСОБА_1.

4. Визнати протиправним і скасувати акт
огляду Львівської обласної
медико-соціальної експертизи Обласної
МСЕК № 3 серії 10ААВ № 705700 від 17.07.2014 року
в частині встановлення інвалідності
ОСОБА_1 на строк до 1 липня 2016 року з
датою чергового переогляду - 11.06.2016
року.

5. Зобов'язати Львівський обласний
центр медико-соціальної експертизи
Обласну МСЕК № 3 переглянути рішення в
частині встановлення строку
інвалідності, шляхом перегляду ОСОБА_1
групи інвалідності без строку
переогляду.

6. В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

7. Зобов'язати Львівський обласний
центр медико - соціальної експертизи
Обласну МСЕК № 3 подати суду у місячний
строк звіт про виконання даної
постанови суду після набрання такою
законної сили.

Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному
обсязі 13.10.2014 року.

Суддя
Гавдик
З.В.