Справа № К/9991/52429/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/52429/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Луганській
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 липня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся із
зазначеним позовом в якому просив
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок його пенсії, призначеної
відповідно до Закону України від 9
квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), виходячи з
розміру додаткових видів грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

Позивач, посилаючись на те, що Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Луганській області (далі ГУПФ) розмір
його пенсії неправомірно обчислено
виходячи з розміру додаткових видів
грошового забезпечення за 24 останні
календарні місяці служби підряд перед
звільненням у середній сумі, що
призвело до порушення його прав, просив
задовольнити позовні вимоги.

Постановою Станично - Луганського
районного суду Луганської області від 4
квітня 2011 року позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
та зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок і виплату пенсії позивачу,
виходячи з розміру його грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням починаючи з
24 грудня 2010 року. В іншій частині
позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 1 липня 2011 року рішення суду першої
інстанції скасовано та у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалене
ним судове рішення скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
починаючи з 24 грудня 2010 року
призначена пенсія за вислугу років
згідно Закону № 2262-ХІІ, яка обчислена
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням та
додаткових видів грошового
забезпечення за останні 24 місяці перед
звільненням в середньому розмірі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що розмір
пенсії позивача при її призначенні
обчислений відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому підстави для її
перерахунку відсутні.

Так, у відповідності до частини 3 статті
43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції,
яка діяла на момент призначення пенсії
позивачу) пенсії особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

На виконання вищезазначеної норми
Закону № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову від 17 липня
1992 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» (далі Постанова КМУ №393).

Пунктом 6 та абзацами 1-3 пункту 7 цієї
постанови установлено, що пенсії, які
призначаються особам, зазначеним в
абзаці першому пункту 1 цієї постанови,
обчислюються із суми грошового
забезпечення, що виплачується цим
військовослужбовцям, особам
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ на день
звільнення зі служби, а звільненим зі
служби до введення в дію Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» - із суми
грошового забезпечення, встановленого
для відповідних категорій
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ на день
введення в дію цього Закону.

Пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: відповідних
окладів за посадою, військовим
(спеціальним) званням (для осіб
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної
суми цих видів грошового забезпечення
за 24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

1 січня 2008 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу» (далі Постанова
КМУ №1294), згідно з пунктом 2 якої
виплата грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується
Міністерством оборони, Міністерством
внутрішніх справ, Міністерством
транспорту та зв'язку, Міністерством з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
Службою безпеки, Адміністрацією
Державної прикордонної служби,
Управлінням державної охорони, Службою
зовнішньої розвідки, Державним
департаментом з питань виконання
покарань (далі - державні органи).

Підпунктом 2 пункту 5 цієї постанови
надано право керівникам державних
органів у межах асигнувань, що
виділяються на їх утримання
здійснювати преміювання
військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), осіб рядового і
начальницького складу відповідно до їх
особистого вкладу в загальний
результат служби у межах фонду
преміювання, утвореного у розмірі не
менш як 10 відсотків посадових окладів
та економії фонду грошового
забезпечення.

На виконання Постанови КМУ № 1294 та з
метою впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 31 грудня
2007 року № 499 (далі наказ 499),
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 березня 2008 року за №
205/14896, затверджено Інструкцію про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ (далі Інструкція).

Як встановлено судами, у період за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням, позивачу
виплачувались додаткові види
грошового забезпечення відповідно до
вимог Постанови КМУ № 1294 та наказу 499,
зокрема, щомісячна премія у розмірі 95 %
у листопаді 2010 року та надбавка за
виконання особливо важливих завдань, у
розмірі 45 % з червня по листопад 2010 року,
які враховані відповідачем при
обчисленні розміру пенсії згідно вимог
Порядку.

Враховуючи викладе, апеляційний суд
дійшов правильного висновку, що
призначаючи пенсію, відповідач
обчислив її розмір у відповідності до
вимог чинного (в період спірних
правовідносин) законодавства, а відтак
діяв правомірно і підстав для
задоволення позову у суду першої
інстанції не було.

За таких обставин, рішення суду
апеляційної інстанції відповідає
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги його
висновків не спростовують, а тому
підстав для скасування такого колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало