Справа № 2а-1299/11/0970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.
Справа № 50306/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Андрушківа І.Я.,

прокурора
Турчин І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства фірми
«ДВД» на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2011 року у справі за позовом
заступника прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
в м. Івано-Франківську до Приватного
підприємства фірми «ДВД» про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2011 року заступник прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
в м. Івано-Франківську звернувся до
суду з позовом до Приватного
підприємства фірми «ДВД» в якому
просив стягнути з відповідача
податковий борг за рахунок коштів в
сумі 59 743, 21 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2011 року адміністративний позов
задоволено повністю. Стягнуто з
Приватного підприємства фірми «ДВД» в
дохід бюджету податковий борг в сумі 59
743, 21 грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що загальна сума
заборгованості відповідача перед
бюджетом із сплати орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності за 2010 рік станом
на 17.11.2010 року становила 59 743, 21 грн., з
яких 58 105, 39 грн. заборгованість з
орендної плати і 1637, 82 грн. пеня. Крім
того, ДПІ у м. Івано-Франківську
відповідачу надсилалися перша та друга
податкові вимоги, які відповідачем не
оскаржені та не задоволені. Тому суд
дійшов висновку, що відповідач
зобов'язаний погасити податковий борг.
Наявність такого обов'язку є
визначальною для вирішення спору і
даний обов'язок забезпечується
Конституцією України, відповідно до ст.
67 якої кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Приватне підприємство
фірма «ДВД» подало апеляційну скаргу, в
якій просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що постанова прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд неповно з'ясував,
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення прокурора, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ПП Фірма «ДВД» зареєстроване як
юридична особа і перебуває на обліку
платників податків.

Станом на день подання позову у
відповідача був наявний податковий
борг на загальну суму 59 743, 21 грн., який
виник внаслідок несплати самостійно
задекларованих сум орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності та нарахованої в
зв'язку з їх несвоєчасною сплатою пені.

З податкової декларації орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності слідує, що ПП
Фірма «ДВД» самостійно визначило
розмір орендної плати за 2010 рік - 116 727, 21
грн.(а.с.7), однак сплатило її лише
частково, сума заборгованості
становить 58 105, 39 грн., на яку також
нарахована пеня в зв'язку з порушенням
строків сплати в розмірі 1637, 82 грн., що
підтверджується довідкою ДПІ в
м.Івано-Франківську за №681 від 27.12.2010
року(а.с.4).

Колегія суддів вважає безпідставними
та не бере до уваги доводи відповідача,
зазначені в апеляційній скарзі про те,
що у випадку невиконання ним
зобов'язань за договором оренди
земельної ділянки, укладеним з
Івано-Франківською міською радою, в
тому числі несплати орендних платежів,
позов про їх стягнення може пред'являти
лише міська рада, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
плату за землю" використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом.

Згідно з ст. 14 цього Закону платники
земельного податку, а також орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності (крім
громадян) самостійно обчислюють суму
земельного податку та орендної плати
щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій.

Статтею 27 цього Закону передбачено, що
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку, а також
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
здійснюється органами державної
податкової служби.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації, і зазначене
податкове зобов'язання не може бути
оскаржене платником податків в
адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок.

Відповідно до п. п. 1.2-1.5 ст. 1 цього
Закону податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - це
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Пеня - це плата у вигляді процентів,
нарахованих на суму податкового боргу
(без урахування пені), що справляється з
платника податків у зв'язку з
несвоєчасним погашенням податкового
зобов'язання.

Штрафна санкція (штраф) - це плата у
фіксованій сумі або у вигляді
відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та
штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним правил оподаткування,
визначених відповідними законами.

Пунктом 5.1 та пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 даного
Закону передбачено, що податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з
дня подання такої податкової
декларації, а податкове зобов'язання
платника податків, нараховане
контролюючим органом відповідно до
пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону - у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту (у випадку
адміністративного чи судового
оскарження рішень податкового органу).

Відповідно до пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 цього
Закону платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 цього Закону
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Підпунктом 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 даного Закону
передбачено, що у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені
строки, податковий орган надсилає
такому платнику податків податкові
вимоги.

Згідно з абз. 2 пп. 6.2.2 п. 6.2 ст. 6 цього
Закону податкові вимоги також
надсилаються платникам податків, які
самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суму
податкових зобов'язань у встановлені
законом строки, без попереднього
направлення (вручення) податкового
повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державна податкова інспекція в м.
Івано-Франківську на підставі пп. 6.2.1 п.
6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" вручила відповідачу
першу податкову вимогу від 02.07.2010 року
№ 1/1349/17750/10/24-150/4507. У зв'язку з
непогашенням податкового боргу
боржнику вручено другу податкову
вимогу від 04.08.2010 року № 2/1606/20226/10/24-150/5374,
факт отримання яких підтверджується
розписками головного бухгалтера ПП
Фірми «ДВД» на корінцях вимог(а.с.9-10).

Відповідач не оскаржив зазначених
вимог та не погасив податкового боргу.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" стягнення коштів та продаж
інших активів платника податків
провадяться не раніше тридцятого
календарного дня з моменту надіслання
йому другої податкової вимоги.

Отже, після настання зазначених у п. 6.2.4
п. 6.2 ст. 6 цього Закону обставин та з
урахуванням строку, передбаченого пп.
10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону, виникає право на
звернення контролюючого органу із
позовом про стягнення податкового
боргу.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач зобов'язаний
погасити податковий борг.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства фірми «ДВД» залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2011
року у справі № 2а-1299/11/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
О.Б.Заверуха

Судді
О.М. Гінда

В.В. Ніколін