Справа № 815/3469/14
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3469/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання -
Гур`єва К.І.

за участю сторін: представника
позивача - Чебаненко Є.Б. (за
довіреністю)

представника
відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Одеській області до
Приморської сільської ради
Кілійського району про зобов'язання
виконати пункти 2-14 вимоги від 12 грудня
2013 року №15-07-23-14/13250, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в
Одеській області звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Приморської сільської ради
Кілійського району про зобов'язання
виконати пункти 2-14 вимоги від 12 грудня
2013 року №15-07-23-14/13250.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що за результатами
ревізії сільського бюджету,
фінансово-господарської діяльності
Приморської сільської ради
Кілійського району встановлено ряд
порушень та недоліків, що відображені в
акті ревізії від 25 жовтня 2013 року №07-76/39
на підставі якого винесено вимогу від 12
грудня 2013 року №15-07-23-14/13250. Позивач
зазначає, що про стан вжитих заходів і
виконання обов'язкових приписів вимоги
від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250
відповідач був зобов'язаний повідомити
Державну фінансову інспекцію в
Одеській області до 13 січня 2014 року.
Проте, відповідач обов'язкові для
виконання приписи вимоги Державної
фінансової інспекції в Одеській
області не виконав, що стало підставою
звернення позивача до суду із
зазначеним позовом.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судові
засідання не з'являвся, про дату час і
місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином та
своєчасно. Жодних клопотань чи заяв про
відкладення розгляду справи чи розгляд
справи за його відсутності, а також
заперечень на адміністративний позов
Державної фінансової інспекції в
Одеській області від нього не
надходило.

Вислухавши представників позивача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

У період з 27 серпня 2013 року по 18 жовтня
2013 року на виконання п.1.4 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Одеській області на III квартал 2013 року
та на підставі направлень від 23.08.2013
року №1112, №1113, №1114, №1174 посадовими
особами Держфінінспекції в Одеській
області проведено ревізію сільського
бюджету, фінансово-господарської
діяльності Приморської сільської ради
Кілійського району за період з 01.03.2010
року по 01.08.2013 року.

За результатами ревізії відповідачем
складено акт ревізії сільського
бюджету, фінансово-господарської
діяльності Приморської сільської ради
Кілійського району за період з 01.03.2010
року по 01.08.2013 року №07-76/39 від 25 жовтня
2013 року, яким зафіксовано виявлені під
час ревізії недоліки та порушення (а.с.
29-77).

На підставі зазначеного акту ревізії,
керуючись п. 7 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»,
відповідачем винесено Вимогу щодо
усунення порушень законодавства
виявлених в ході проведення ревізії
сільського бюджету,
фінансово-господарської діяльності
Приморської сільської ради
Кілійського району від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250 (а.с. 26-28).

Відповідно до пунктів 2-14 вимоги від 12
грудня 2013 року, Державна фінансова
інспекція в Одеській області зазначає
наступне.

Згідно пункту 2 вимоги, ревізією
встановлено, що в порушення вимог ст. 14,
274.1, 288.5.1 Податкового кодексу України,
ч.4 ст.21 Закону України «Про оренду
землі» з урахуванням ст.7 Закону
України «Про плату за землю» (в період
дії), ст. 206 Земельного кодексу України,
ст. 526, п. 1 ст. 530, ст. 629 Цивільного
кодексу України, п. 1 ст.193
Господарського кодексу України в
результаті не перегляду укладених
договорів оренди земельних ділянок та
сплатою орендної плати у заниженому
розмірі, сільським бюджетом в період з
01 січня 2012 року по 01 серпня 2013 року
недоотримано доходів в загальній сумі
950,88 тис, у зв'язку із чим: - привести у
відповідність до вимог ст. 14, 274.1, 288.5.1 ПК
України укладені договори оренди
земельних ділянок в частині визначення
розміру орендної плати за землю.

В пункті 3 вимоги зазначається, що в
порушення вимог ст.7, пп.7 п.5 ст.22
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010
№2456-VI (із змінами та доповненнями), п.5
Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог щодо
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.02.2002
№228, Інструкції щодо застосування
економічної класифікації видатків
бюджету, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
12.03.2012 року №333 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.03.2012
року за №456/20769, протягом березня -
червня 2012 за рахунок асигнувань КЕКВ 2133
«Капітальний ремонт інших об'єктів»,
виділених на капітальний ремонт
очисних споруд проведено
реконструкцію очисних споруд с.
Приморське Кілійського району
Одеської області, що призвело до
нецільового використання коштів на
загальну суму 610,36 тис. грн., у зв'язку з
чим: - прийняти до відома факт
застосування фінансової санкції у
вигляді зменшення бюджетних
асигнувань.

В пункті 4 вимоги вказано, що в
порушення п.6 ст.78, п.1 ст.47 та п.1 ст.91
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010
№2456-УІ, п.29 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 № 228 встановлено
нарахування та сплату заробітної
плати за укладеними контрактами від
01.01.2010 рокук, від 04.01.2011 року, від 03.01.2012
року та від 29.12.2012 року з працівником
ОСОБА_2 за професією (посадою) оператор
водонапірних споруд, які перебувають
на балансі та обслуговуються КП
«Приморське». Вказане порушення
призвело до покриття витрат КП
«Приморське» протягом періоду з 01.03.2010
року по 01.08.2013 року на загальну суму 60,74
тис. грн.., у зв'язку з чим: - розірвати
контракт з ОСОБА_2 у зв'язку із
відсутністю на балансі сільської ради
водонапірних споруд; - стягнути з осіб
відповідальних в укладенні контрактів
зайві виплати.

За пунктом 6 вимоги, в порушення ст. 18
Кодексу законів про працю України, ст. 5,
15 Закону України «Про оплату праці», ст.
5 Закону України «Про колективні
договори і угоди» та п.2.8 «Положення про
порядок і критерії преміювання,
встановлення надбавок і доплат та
надання матеріальної допомоги
працівникам Приморської сільської
ради» (додаток до Колективного
договору №5), касиру ОСОБА_3 зайво
нараховано та сплачено коштів у сумі 1,33
тис. грн. та зайво проведено
відрахувань єдиного соціального
внеску на загальну суму 0,48 тис. гривень,
в зв'язку з чим: - стягнути 1,81 тис. грн.
зайво виплачених виплат з ОСОБА_3, яка
їх отримала безпідставному у разі
отримання заяви. В іншому випадку
стягнути з відповідальної особи зайві
грошові виплати у сумі 1,81 тис. грн.

Згідно пункту 7 вимоги, в порушення п. 7
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266,
в березні та липні 2011 року при
нарахуванні допомоги по вагітності та
пологам працівнику в розрахунок
середньоденної заробітної плати
враховано відпустку майбутнього
періоду, внаслідок невірного
визначеного середньоденного заробітку
зайво нараховано та сплачено коштів у
сумі 0,26 тис. грн., що призвело до
матеріальної шкоди (збитків) завданих
сільській раді на загальну суму 0,26 тис.
гривень, в зв'язку з чим: - стягнути 0,26
тис. грн. зайво виплачених виплат з
ОСОБА_4, яка їх отримала безпідставно, у
разі отримання заяви. В іншому випадку
стягнути з відповідальної особи зайві
грошові виплати у сумі 0,26 тис. грн.

Пункт 8 вимоги: в порушення п. 7 ст. 8
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.5 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 №1078,
бухгалтерією внаслідок невірного
визначення базового місяця для
нарахування індексації працівникам
ДДЗ та будинку культури, з 01.09.2011 року по
01.08.2013 року, необґрунтовано нараховано
та виплачено індексації працівникам у
загальній сумі 6, 09 тис. грн. та зайво
проведено відрахувань єдиного
соціального внеску у розмірі 36, 3 % на
загальну суму 2, 21 тис. грн., у зв'язку із
чим: стягнути 8, 3 тис. грн. зайво
виплачених виплат, з працівників ДДЗ та
будинку культури згідно реєстру
наведеного у Додатку №20 до акту, які їх
отримали безпідставно, у разі
отримання заяви. В іншому випадку
стягнути з відповідальної особи зайві
грошові виплати у сумі 8, 3 тис. грн.

В пункті 9 вимоги зазначається, в
порушення ст.7 Закону №2464, п. 2 Переліку
видів оплати праці та інших виплат, на
які не нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та які не враховуються при
обчисленні середньомісячної
заробітної плати для призначення
пенсій, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 18.05.1988
року № 697 (в період її дії), п. 4.3
Інструкції «Про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року № 21-5, п. 7 ст. 8
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» за II півріччя 2010 року, 2011-2012
роки до Управління Пенсійного фонду
України в Кілійському районі Одеської
області зайво перераховано єдиний
внесок на загальну суму 0,88 тис. гривень,
в зв'язку із чим: - провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум єдиного внеску
до Фонду та повернути зайво сплачені
кошти в сумі 0,88 тис. грн. або зарахувати
в рахунок майбутніх платежів.

За пунктом 10 вимоги, в порушення ст.4
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату

працездатності» від 22.02.2001 р. № 2272 - III
(із змінами) сільрадою зайво

нараховані та перераховані внески до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань загальній
сумі 0,15 тис. грн., в зв'язку з чим: -
провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум єдиного внеску
до Фонду та повернути зайво сплачені
кошти в сумі 0,15 тис. грн. або зарахувати
в рахунок майбутніх платежів.

У пункті 11 вимоги вказано, що в
порушення ст. 11 Цивільного кодексу
України, ст. 8, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» без укладання
договорів за період з 01.03.2010 р. по
01.08.2013 р. КП «Приморське» були надані
послуги та складені акти виконаних
робіт на загальну суму 24,47 тис. грн. та
надані послуги, які суперечать умовам
укладених договорів на загальну суму
12,41 тис. грн. Внаслідок чого, сільською
радою за період з 01.03.2010р. по 01.08.2013р.
необгрунтовано сплачене коштів КП
«Приморське» у загальній сумі 36,89 тис.
грн., в зв'язку з чим: - відобразити в
обліку дебіторську заборгованість за
КП «Приморське» на користь сільської
ради за не надані послуги у сумі 36,89 тис.
грн. Стягнути з КП «Приморське» зайві
виплати шляхом повернення коштів у
сумі 36,89 тис. грн. або надання
додаткового обсягу послуг. В іншому
випадку стягнути з особи
відповідальної у проведенні зайвих
виплат.

Пункт 12 вимоги: в порушення ст. 19 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», п. 11 Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року №786,
орендарями не відшкодовано видатки
Сільради на комунальні послуги
(опалення, електроенергія, охорона) на
загальну суму 24,33 тис. гривень, що
призвело до покриття Сільрадою витрат
орендарів у загальній сумі 24,33 тис. грн.,
в зв'язку з чим: - відобразити
дебіторську заборгованість за КП
«Приморське», ТВБВ № 10015/0446 Філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» згідно реєстру наведеного у
Додатку №39 до акту. Провести роботу
щодо стягнення з КП «Приморське»
коштів у сумі 20,28 тис. грн., ТВБВ №10015/0446
Філії Одеського обласного управління
АТ «Ощадбанк» коштів у сумі 4,06 тис. грн.
В іншому випадку стягнути з особи
відповідальної у безпідставному
покритті за рахунок бюджетних коштів
витрат сторонніх юридичний осіб на
суму 24,33 тис. грн.

Згідно з пунктом 13 вимоги, в порушення
п.13 Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995 р. №786 сільрадою не
проводилася індексація орендної плати,
внаслідок чого сільрадою недоотримано
доходів за період з 01.03.2010 року по 01.08.2013
року на загальну суму 0,95 тис. грн. в
зв'язку з чим: - відобразити в обліку
дебіторську заборгованість перед КП
«Приморське» за недоотриману орендну
плату, в тому числі по розрахунках з
бюджетом. Провести роботу щодо
стягнення з КП «Приморське» для
отримання несплачених коштів та
перерахувати кошти в сумі 0,95 тис. грн.
до відповідного бюджету. В іншому
випадку стягнути з особи
відповідальної у заниженні орендних
ставок.

Пункт 14 вимоги: в порушення п. 7 ст. 8
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п. 1 Постанови «Про
встановлення надбавки педагогічним
працівникам дошкільних, позашкільних,
загальноосвітніх,
професійно-технічних навчальних
закладів вищих навчальних закладів
І-ІІ рівня акредитації, інших установ і
закладів незалежно від їх
підпорядкування» від 23.03.2011 року №373,
музичному керівнику ОСОБА_5 не
нараховувалась та не сплачувалась
надбавка з метою підвищення
престижності праці як педагогічному
працівнику, внаслідок зазначеного
порушення музичним керівником ОСОБА_5
за період з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року
недоотримано коштів на загальну суму 0,
42 тис. грн., у зв'язку з чим: - провести
нарахування та виплату надбавки ОСОБА_5
за період з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року у
сумі 0, 42 тис. грн.

Про стан вжитих заходів і виконання
вищезазначених обов'язкових приписів
вимоги від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250
відповідача було зобов'язано
поінформувати Державну фінансову
інспекцію в Одеській області до 13 січня
2014 року.

Проте, позивач зазначає, що
вищезазначені пункти вимоги
відповідачем не виконані, що стало
підставою звернення позивача до суду з
даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», здійснення державного
фінансового контролю забезпечує
центральний орган виконавчої влади,
уповноважений Президентом України на
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю (далі -
орган державного фінансового
контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 липня 2011 року №765, утворено
територіальні органи Державної
фінансової інспекції.

Положеннями статті 10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» визначено права органу
державного фінансового контролю,
зокрема, пунктом 7 частини 1 органу
державного фінансового контролю
надано право пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства.

Отже, з огляду на положення
вищезазначених норм, судом встановлено
наявність у відповідача повноважень
щодо пред'явлення позивачу
обов'язкових до виконання вимог щодо
усунення виявлених порушень
законодавства.

Перевіривши законність та
обґрунтованість вимоги Державної
фінансової інспекції в Одеській
області від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250, суд дійшов наступного.

Так, щодо другого пункту вимоги про
приведення у відповідність до вимог ст.
14, 274.1, 288.5.1 ПК України укладені договори
оренди земельних ділянок в частині
визначення розміру орендної плати за
землю, суд вважає необхідним зазначити
наступне.

Відповідно п. 288.1 ст. 288 ПК України,
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п. 288.4 ст. 288 ПК України, розмір
та умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
При цьому, відповідно до пп. 288.5.1 п. 288.5
ст. 288 ПК України, розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою 3
відсотків нормативної грошової оцінки.

Натомість, ревізією встановлено, що
корегування умов договорів оренди у
відповідності до нормативно грошової
оцінки у період, що підлягав контролю,
сільською радою не проводилось, з
орендарями додаткові угоди про
перегляд ставки оренди не укладались.
За таких обставин деякі орендарі
сплачували оренду плату у розмірі
меншому ніж передбачено пп. 288.5.1 п. 288.5
ст. 288 ПК України (3 відсотки нормативної
грошової оцінки), що призвело до втрати
сільським бюджетом у період з 01.01.2012
року по 01.08.2013 року доходів в загальній
сумі 950 885, 07 грн.

При цьому, у своїх запереченнях до акту
ревізії відповідач з приводу
зазначеного жодних пояснень чи
заперечень на надав.

Таким чином, пункт 2 вимоги від 12 грудня
2013 року №15-07-23-14/13250 про приведення у
відповідність до вимог ст. 14, 274.1, 288.5.1 ПК
України укладених договорів оренди
земельних ділянок в частині визначення
розміру орендної плати за землю, є
обґрунтованим, а позовні вимоги в
частині зобов'язання відповідача
виконати вказаний пункт вимоги
підлягають задоволенню.

Розглянувши обґрунтованість пункту 3
вимоги від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250
про застосування фінансової санкції у
вигляді зменшення бюджетних
асигнувань, у зв'язку з нецільовим
використанням коштів на загальну суму
610, 36 тис. грн., судом встановлено
наступне.

19 березня 2012 року між Приморською
сільською радою Кілійського району та
ТОВ «Агрострой» укладено договір №1 на
предмет виконання капітального
ремонту «Водопровідні очисні споруди
с. Приморське Кілійського району
Одеської області. Технічне
обеззараження в існуючому приміщенні
хлораторної».

В акті ревізії позивачем зазначено, що
сільрадою у 2012 році відповідно до
договору від 19 березня 2012 року №1
здійснено реконструкцію існуючої
хлораторної (технічне переоснащення), а
не капітальний ремонт, що призвело до
нецільового використання бюджетних
коштів за КФК 100203 «Благоустрій міст,
сіл, селищ» КЕКВ 2133 «Капітальний ремонт
інших об'єктів» у сумі 610 359, 57 грн., що
суперечить вимогам ст. 7, пп. 7 п. 5 ст. 22
Бюджетного кодексу України, п. 5 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог щодо виконання
кошторисів бюджетних установ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.02.2002 №228,
Інструкції щодо застосування
економічної класифікації видатків
бюджету, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
12.03.2012 року №333, тоді як зазначені
видатки слід було провести за рахунок
КЕКВ 2143 «Реконструкція інших об'єктів».

Однак суд не погоджується з висновками
позивача щодо нецільового
використання Приморською сільською
радою Кілійського району коштів у
розмірі 610 359, 57 грн. з огляду на таке.

Згідно зі ст. 119 Бюджетного кодексу
України, нецільовим використанням
бюджетних коштів є їх витрачання на
цілі, що не відповідають: бюджетним
призначенням, встановленим законом про
Державний бюджет України (рішенням про
місцевий бюджет); напрямам
використання бюджетних коштів,
визначеним у паспорті бюджетної
програми (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі) або в порядку
використання бюджетних коштів;
бюджетним асигнуванням (розпису
бюджету, кошторису, плану використання
бюджетних коштів).

Як вбачається з матеріалів справи, до
висновку про нецільове використання
відповідачем коштів позивач дійшов
внаслідок здійснення останнім
видатків за іншим кодом економічної
класифікації видатків - КЕКВ 2133 замість
КЕКВ 2143.

Однак, здійснення видатків за
відповідним кодом економічної
класифікації не може бути ціллю, що
встановлюється бюджетним призначенням
або бюджетними асигнуваннями і
відповідно здійснення видатків за
кодом економічної класифікації, що не в
повній мірі відповідає економічній
сутності платежу, однак відповідає
цілям, визначеним у паспорті бюджетної
програми, не можна кваліфікувати як
нецільове використання бюджетних
коштів.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
оскільки внаслідок використання
коштів на реконструкцію очисних споруд
с. Приморське Кілійського району
Одеської області відбулось покращення
в стані цих споруд, таке використання
коштів відповідає цілям по КФК 100203
«Благоустрій міст, сіл, селищ», відтак
відповідачем не допущено нецільове
використання бюджетних коштів.

Таким чином, суд дійшов висновку про
безпідставність висновку позивача
щодо нецільового використання
відповідачем бюджетних коштів у
розмірі 610 359, 57 грн., у зв'язку із чим
адміністративний позов у частині
зобов'язання виконати п. 3 вимоги від 12
грудня 2013 року №15-07-23-14/13250 задоволенню
не підлягає.

Щодо 4 пункту вимоги від 12 грудня 2013
року №15-07-23-14/13250 судом встановлено
наступне.

Відповідно до акту від 25 жовтня 2013 року,
ревізією встановлено нарахування та
сплату заробітної плати за трудовими
контрактами від 01.01.2010 року, від 04.01.2011
року, від 03.01.2012 року, від 29.12.2012 року з
працівником ОСОБА_2 за професією
(посадою) оператор водонапірних споруд,
які перебувають на балансі та
обслуговуються КП «Приморське».
Вказане призвело до покриття витрат КП
«Приморське» на виплату ОСОБА_2
заробітної плати на загальну суму 60 735,
54 грн. та завдало матеріальної шкоди
сільському бюджету.

З огляду на матеріали справи суд
встановив, що відповідно до
розпоряджень Приморського сільського
голови, 01.01.2010 року, 04.01.2011 року, 03.01.2012
року та 29.12.2012 з працівником ОСОБА_2
були укладені строкові контракти щодо
приймання останнього на роботу до
Приморської сільської ради за
професією оператор водонапірних
споруд (а.с. 120-131).

Згідно довідки зустрічної звірки у КП
«Приморське» з метою документального
підтвердження виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювались з Приморською сільською
радою за період з 01.03.2010 року по 01.08.2013
року, судом встановлено, що на підставі
рішення Приморської сільської ради від
20 травня 2002 року №10 -ХХІV-П створено
комунальне підприємство «Приморське»,
яке було зареєстровано 07 червня 2002 року
Кілійською районною державною
адміністрацією. Рішенням Приморської
сільської ради від 15 серпня 2008 року
№336-V-ХІІ на баланс КП «Приморське» було
передано очисні споруди та
водорозвідні шляхи (а.с. 78-81).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 2
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», Приморська
сільська рада є органом місцевого
самоврядування, яка в силу приписів ч. 3
ст. 60 вказаного закону може об'єднувати
на договірних засадах на праві
спільної власності об'єкти права
комунальної власності, а також кошти
місцевих бюджетів для виконання
спільних проектів або для спільного
фінансування (утримання) комунальних
підприємств, установ та організацій і
створювати для цього відповідні органи
і служби.

Згідно ч. 1 ст. 64 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
видатки, які здійснюються органами
місцевого самоврядування на потреби
територіальних громад, їх розмір і
цільове спрямування визначаються
відповідними рішеннями про місцевий
бюджет; видатки, пов'язані із
здійсненням районними, обласними
радами заходів щодо забезпечення
спільних інтересів територіальних
громад, - відповідними рішеннями про
районний та обласний бюджети.

При цьому, ч. 2 ст. 64 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
Приморській сільській раді надано
право самостійно розпоряджатися
коштами відповідних місцевих бюджетів,
визначати напрями їх використання.

У своїх запереченнях до акту ревізії
від 25 жовтня 2013 року №07-76/39, відповідач
зазначив, що видатки на фінансування
комунального підприємства
«Приморське» передбачені рішеннями
сесії сільської ради (а.с. 82-85).

З огляду на зазначене, системно
проаналізувавши положення
вищенаведених норм Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», суд
дійшов висновку про те, що здійснення
відповідачем витрат на виплату ОСОБА_2
заробітної плати не суперечить вимогам
закону та не призводить матеріальної
шкоди сільському бюджету, отже пункт 4
вимоги від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250
задоволенню не підлягає.

Розглянувши пункт 5 вимоги від 12 грудня
2013 року №15-07-23-14/13250, суд вважає
необхідним зауважити наступне.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Також, визначення поняття заробітної
плати наведено, у статті 1 Закону
України «Про оплату праці», згідно
якої, заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Тобто заробітна плата виплачується за
виконану роботу.

Натомість, ревізією з питань наявності
фактів оплати праці за
невідпрацьований час встановлено, що
відповідачем проведено нарахування та
виплату заробітної плати сторожу
ОСОБА_6 за час відсутності останнього
на робочому місці, а саме 21.07.2010 року.
Відповідне порушення призвело до
проведення витрат на оплату праці
за невідпрацьований час на загальну
суму 0,11 тис. грн. та відповідно зайвого
проведення нарахувань на заробітну
плату та перерахуванню внесків до
державних цільових фондів на суму 0,04
тис. гривень.

У своїх запереченнях до акту ревізії
відповідач з приводу зазначеного
жодних пояснень чи заперечень на надав.

За таких обставин, суд вважає, що пункт 5
вимоги є обґрунтованим, а позовна
вимога про зобов'язання відповідача
його виконати підлягає задоволенню.

Щодо пункту 6 вимоги від 12 грудня 2013
року №15-07-23-14/13250 суд зазначає наступне.

Так, відповідно до акту перевірки,
ревізією дотримання законодавства при
нарахуванні та виплаті працівникам
премій, інших заохочувальних та
компенсаційних виплат за
квітень-грудень 2010 року, 2011-2012 року
встановлено, що протягом дії
дисциплінарного стягнення до касира
ОСОБА_3 застосовувались заходи
заохочення у вигляді нарахування
премії, що призвело до зайвого
нарахування та сплати коштів у сумі 1
335, 20 грн. та зайвих відрахувань єдиного
соціального внеску на загальну суму 484,
68 грн.

Відповідно до пояснень головного
бухгалтеру, наданих під час проведення
ревізії, зайве нарахування премії
вказаному працівнику проведено
помилково.

Згідно зі ст. 15 КЗпП України, форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною,
галузевими (міжгалузевими) і
територіальними угодами.

Отже, законодавством надане право
підприємствам самостійно визначати
умови та розміри преміювання.

Як вбачається з акту, ревізією
встановлено порушення з боку
відповідача, у тому числі, п. 2.8
Положення про порядок і критерії
преміювання, встановлення надбавок і
доплат та надання матеріальної
допомоги працівникам Приморської
сільської ради (додаток до
Колективного договору №5).

Таким чином, враховуючи пояснення
головного бухгалтера щодо помилкового
нарахування премії працівнику щодо
якого не знято дисциплінарне
стягнення, суд вважає обґрунтованим
пункт 6 вимоги від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250.

Розглянувши обґрунтованість пункту 7
вимоги від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250,
судом встановлено наступне.

Вибірковою ревізією дотримання
законодавства при нарахуванні та
виплаті працівникам допомоги по
тимчасовій непрацездатності за період
з 01.03.2011 року по 01.09.2011 року та 01.01.2012 року
по 31.03.2012 року встановлено, що в березні
та липні 2011 року при нарахуванні
допомоги по вагітності та пологам
працівнику ДДЗ ОСОБА_4 в розрахунок
середньоденної заробітної плати
враховано відпустку майбутнього
періоду та внаслідок невірного
визначення середньоденного заробітку
зайво нараховано та сплачено коштів у
сумі 260, 40 грн.

Відповідно до пояснень посадової особи
відповідальної за правильність
нарахування заробітної плати
працівникам дитячого дошкільного
закладу, наданих під час проведення
ревізії, зайве нарахування коштів
проведено помилково.

Згідно п. 5 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2001 р. №1266, якщо
застрахована особа працювала та
сплачувала страхові внески або за неї
сплачувалися страхові внески менш як 6
календарних місяців, середня заробітна
плата (дохід, грошове забезпечення)
обчислюється за фактично
відпрацьовані календарні місяці (з
першого до першого числа), в яких
сплачено страхові внески.

З огляду на зазначене та враховуючи
пояснення посадової особи
відповідальної за правильність
нарахування заробітної плати
працівникам дитячого дошкільного
закладу щодо помилкового нарахування
коштів, суд вважає обґрунтованим пункт
7 вимоги від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250
та таким, що підлягає до виконання
відповідачем.

З приводу пункту 8 вимоги від 12 грудня
2013 року №15-07-23-14/13250, суд вважає
необхідним вказати наступне.

Ревізією порядку проведення
індексації грошових доходів
працівників встановлено, що внаслідок
невірного визначення базового місяця
для нарахування індексації
працівникам ДДЗ та будинку культури з
01.09.2011 року по 01.08.2013 року
необґрунтовано нараховано та
виплачено індексації на загальну суму 6
095, 53 грн. та зайво проведено
відрахувань єдиного соціального
внеску у розмірі 36, 3 на загальну суму 2
212, 69 грн.

Відповідно до пояснень посадових осіб
відповідальних за правильність
нарахування заробітної плати
працівникам будинку культури та
дитячого дошкільного закладу, наданих
під час проведення ревізії, зайве
нарахування індексації проведено у
зв'язку з помилковим визначенням
базового місяця.

Порядком проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 р. №
1078, визначено, що у разі підвищення
розмірів мінімальної заробітної плати,
пенсії, виплат, що здійснюються
відповідно до законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, стипендій, а
також у разі зростання грошових
доходів населення без перегляду їх
мінімальних розмірів місяць, в якому
відбулося підвищення, вважається
базовим при обчисленні індексу
споживчих цін для індексації грошових
доходів населення. У базовому місяці
значення індексу споживчих цін
приймається за 1 або 100 відсотків.
Індексація грошових доходів, отриманих
громадянами за цей місяць, не
провадиться. З наступного місяця
здійснюється обчислення наростаючим
підсумком індексу споживчих цін для
проведення подальшої індексації (пункт
5 Порядку).

Таким чином, враховуючи пояснення
посадових осіб відповідальних за
правильність нарахування заробітної
плати працівникам будинку культури та
дитячого дошкільного закладу щодо
помилкового визначенням базового
місяця для індексації грошових доходів
населення, суд вважає обґрунтованим
пункт 8 вимоги від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250.

Щодо 9 пункту вимоги від 12 грудня 2013
року №15-07-23-14/13250 судом встановлено
наступне.

Як вбачається з акту від 25 жовтня 2013
року, ревізією дотримання
законодавства при використанні коштів
на сплату обов'язкових платежів до
державних цільових фондів встановлено,
що протягом ІІ півріччя 2010 року та 2011-2012
роки звільненим раніше працівникам
було нараховано компенсацію за
невикористану відпустку на загальну
суму 2 417, 33 грн. та перераховано єдиний
внесок до управління ПФУ в Кілійському
районі Одеської області на загальну
суму 877, 50 грн.

Однак, в силу положень ст. 7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» компенсація за
невикористану відпустку нарахована
працівникам після звільнення не є
базою нарахування єдиного внеску.

Крім того, компенсація за
невикористану відпустку входить до
Переліку видів оплати праці та інших
виплат, на які не нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та які не враховуються при
обчисленні середньомісячної
заробітної плати для призначення
пенсій, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 18
травня 1998 р. №697 (чиний на момент
виникнення спірних правовідносин).

При цьому, згідно пояснень
відповідальної особи - головного
бухгалтеру, вказане порушення виникло
у зв'язку зі збоєм програми.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
пункту 9 вимоги від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250.

Пункт 10 вимоги від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250 суд також вважає
обґрунтованим, що підтверджується
наступним.

У відповідності до ст. 4 Закону України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання,які спричинили втрату
працездатності» (у редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), для бюджетних установ
та об'єднань громадян страхові тарифи
встановлюються в розмірі 0,2 відсотка
від сум фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, що
включають витрати на виплату основної
та додаткової заробітної плати, на інші
заохочувальні і компенсаційні виплати,
у тому числі в натуральній формі, що
визначаються відповідно до Закону
України «Про оплату праці», які
підлягають обкладенню прибутковим
податком з громадян.

Натомість, ревізією встановлено, що
страхові внески до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань перераховувались
відповідачем у розмірі 0, 56 відсотків у
березні 2010 року, внаслідок чого
сільською радою зайво нараховані та
перераховані внески до Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у загальній сумі 145, 02 грн.

Розглянувши обґрунтованість пункту 11
вимоги від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250,
судом встановлено наступне.

На підставі довідки зустрічної звірки
у КП «Приморське», проведеної з метою
документального підтвердження виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювались з
Приморською сільською радою за період
з 01.03.2010 року по 01.08.2013 року, судом
встановлено, що КП «Приморське» надає
послуги з водопостачання населенню,
вивозу сміття, прибирання стихійних
звалищ, вивіз нечистот. За послуги по
бортовці та вивозу сміття на
сміттєзвалище, прибирання стихійних
звалищ, вивіз нечистот оплату
проводить Приморська сільська рада.
Так, за період, що підлягав звірці, між
КП «Приморське» та Приморською
сільською радою укладені договори, а
саме: договір №17 від 26 квітня 2010 року,
додаткова угода №02 від 14.12.2010 року;
договір №10 від 01.03.2011 року; договір №08
від 23.02.2012 року; договір №11 від 22.03.2013
року. Фактичне виконання послуг по
вивозу сміття підтверджено
подорожніми листами та актами
виконаних робіт.

При цьому, позивач зазначає, що
співставленням подорожніх листів з
актами виконаних робіт було
встановлено, що КП «Приморське» без
укладання договору за період з 01.03.2010
року по 26.04.2010 року надавало послуги по
вивозу сміття на загальну суму 6 988, 80
грн., за період з 01.01.2011 року по 28.02.2011
року на загальну суму 11 923, 60 грн., за
період з 01.01.2012 року по 23.02.2011 року на
загальну суму 5 562, 40грн. та в акти
виконаних робіт по вивозу сміття були
включені послуги, які не відповідають
умовам договору на загальну суму 12 413,
60 грн.

Таким чином, позивач дійшов висновку,
що в порушення ст. 11 ЦК України,
сільською радою за період з 01.03.2010 року
по 01.08.2013 року необґрунтовано сплачено
коштів КП «Приморське» у загальній
сумі 36 888, 40 грн.

Однак, проаналізувавши матеріали
справи, суд не погоджується з
висновками Державної фінансової
інспекції в Одеській області щодо
необґрунтованої сплати коштів КП
«Приморське», з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 2) створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти.

За приписами ч. 1 ст. 639 ЦК України,
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом. При цьому,
відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України,
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Судом встановлено та позивачем не
заперечується сам факт надання з боку
КП «Приморське» відповідачу послуг на
суму у розмірі 36 888, 40 грн., що також
підтверджується подорожніми листами
та актами виконаних робіт, на які
посилається й сам позивач.

Тобто, надання КП «Приморське»
Приморській сільській раді послуг є
вчиненим правочином. Відтак, оскільки
згідно зі ст. 11 ЦК України однією з
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини, а надання з боку КП
«Приморське» відповідачу певних
послуг є вчиненим правочином,
посилання позивача на порушення
відповідачем ст. 11 ЦК України та
необґрунтовану сплату коштів на
користь КП «Приморське» суд знаходить
необґрунтованими.

За таких обставин, позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача виконати
пункт 11 вимоги від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250 задоволенню не підлягає.

Щодо пункту 12 вимоги від 12 грудня 2013
року №15-07-23-14/13250 судом встановлено, що
ревізією повноти відшкодування
комунальних послуг за договорами з КП
«Приморське» та ТВБВ №10015/0446 Філії
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» встановлено, що орендарями
не відшкодовано видатки сільради на
комунальні послуги (опалення,
електроенергія, охорона) на загальну
суму 24 334, 15 грн., що призвело до
покриття сільрадою витрат орендарів на
вказану суму.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст.
19 Закону України, орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються для об'єктів, що
перебувають у державній власності,
Кабінетом Міністрів України. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються органами місцевого
самоврядування (для об'єктів, що
перебувають у комунальній власності)
на тих самих методологічних засадах, як
і для об'єктів, що перебувають у
державній власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 жовтня 1995 року № 786 затверджено
Методику розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу, яка в силу приписів ч. 2 ст. 19
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» також регулює
відносини щодо розрахунку орендної
плати для об'єктів, що перебувають у
комунальній власності.

Згідно з п. 11 Методики, витрати на
утримання нерухомого майна, зданого в
оренду одночасно кільком
підприємствам, організаціям, і
прибудинкової території,
розподіляються між ними залежно від
наявності, кількості, потужності, часу
роботи електроприладів, систем тепло- і
водопостачання, каналізації за
спеціальними рахунками, а в
неподільній частині - пропорційно
розміру займаної підприємствами,
організаціями загальної площі.

Системно проаналізувавши положення
наведених норм, суд дійшов висновку, що
відповідач, на балансі якого
знаходиться здане в оренду комунальне
майно, зобов'язаний пред'являти
відповідні рахунки за комунальні
послуги (опалення, електроенергія,
охорона) орендарям - КП «Приморське» та
ТВБВ №10015/0446 Філії Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк», які і мають
відшкодувати такі витрати відповідно
до наданих рахунків.

Отже, пункт 12 вимоги від 12 грудня 2013
року №15-07-23-14/13250 суд вважає
обґрунтованим та таким, що підлягає
виконанню відповідачем.

Розглянувши обґрунтованість пункту 13
вимоги від 12 грудня 2013 року №15-07-23-14/13250,
судом встановлено наступне.

Як вбачається з акту перевірки,
ревізією правильності визначення
вартості орендної плати встановлено,
що сільрадою не проводилась індексація
орендної плати, внаслідок чого
сільрадою недоотримано доходів за
період з 01.03.2010 року по 01.08.2013 року на
загальну суму 948, 11 грн.

Згідно пояснень посадової особи
відповідальної за нарахування
орендної плати - головного бухгалтеру,
індексація орендної плати не
проводилась у зв'язку із тим, що на
момент надання рахунків по сплаті не
завжди був відомий індекс інфляції.

З огляду на приписи п. 13 Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
відповідно до якого розмір орендної
плати за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
розміру місячної орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за поточний місяць, суд дійшов висновку
про обґрунтованість п. 13 вимоги від 12
грудня 2013 року №15-07-23-14/13250 .

Щодо пункту 14 вимоги від 12 грудня 2013
року №15-07-23-14/13250 судом встановлено
наступне.

Відповідно до вимог пункту 1 Постанови
Кабінету міністрів України від 23
березня 2011 року №373, з метою підвищення
престижності праці педагогічних
працівників дошкільних, позашкільних,
загальноосвітніх,
професійно-технічних навчальних
закладів, вищих навчальних закладів I-II
рівня акредитації, інших установ і
закладів незалежно від їх
підпорядкування установлено надбавку
у граничному розмірі 20 відсотків
посадового окладу (ставки заробітної
плати).

Натомість, ревізією встановлено, що
всупереч вказаному припису, музичному
керівнику ОСОБА_5 не нараховувалась та
не сплачувалась надбавка з метою
підвищення престижності праці як
педагогічному працівнику, внаслідок
чого останньою за період з 01 вересня 2011
року по 31 грудня 2011 року недоотримано
коштів на суму 417, 90 грн.

Отже, останній пункт вимоги від 12
грудня 2013 року №15-07-23-14/13250, а саме пункт
14, є обґрунтованим та підлягає
виконанню відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням вищезазначеного, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов Державної фінансової інспекції в
Одеській області підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, 23, 69, 71, 72, 86,
158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Одеській
області до Приморської сільської ради
Кілійського району про зобов'язання
виконати пункти 2-14 вимоги від 12 грудня
2013 року №15-07-23-14/13250 - задовольнити
частково.

Зобов'язати Приморську сільську раду
Кілійського району ()
виконати пункти 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14
вимоги Державної фінансової інспекції
в Одеській області від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано
у строк, встановлений статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до
Одеського окружного адміністративного
суду, та одночасно її копія до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано суддею 22 вересня 2014 року.

Суддя
О.В. Глуханчук

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Одеській
області до Приморської сільської ради
Кілійського району про зобов'язання
виконати пункти 2-14 вимоги від 12 грудня
2013 року №15-07-23-14/13250 - задовольнити
частково.

Зобов'язати Приморську сільську раду
Кілійського району ()
виконати пункти 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14
вимоги Державної фінансової інспекції
в Одеській області від 12 грудня 2013 року
№15-07-23-14/13250.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

22 вересня 2014 року