Справа № 825/2143/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2143/14
у 1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка
А.Г.,

суддів - Василенка Я.М., Шурка
О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
публічного акціонерного товариства
«Слов'янські шпалери - КФТП» та
Корюківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «Слов'янські
шпалери - КФТП» до Корюківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області,
Міністерства доходів і зборів України,
Управління Державної казначейської
служби України у Корюківському районі
Чернігівської області про визнання
протиправними дій, скасування
повідомлення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Слов'янські шпалери - КФТП»
(далі - Позивач, ПАТ «Слов'янські
шпалери - КФТП») звернулося до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Корюківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі - Відповідач-1,
Корюківська ОДПІ), Міністерства
доходів і зборів України (далі -
Відповідач-2, Міндоходів), Управління
Державної казначейської служби
України у Корюківському районі
Чернігівської області (далі -
Відповідач-3, УДКС України у
Корюківському районі) про: визнання
протиправними дій Міндоходів по
невключенню ПАТ «Слов'янські шпалери -
КФТП» до переліку платників податку, що
відповідають критеріям, визначеним у п.
200.19 ст. 200 Податкового кодексу України,
та мають право на автоматичне бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість за квітень 2014 року у розмірі 18
037 424,00 грн.; визнати протиправним та
скасувати повідомлення Корюківської
ОДПІ №11 від 06.06.2014 року про
невідповідність визначеним п. 200.19 ст. 200
ПК України критеріям та відсутності
права на автоматичне бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість за квітень 2014 року у розмірі 18
037 424,00 грн. у зв'язку з наявністю
податкового боргу; стягнути з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Слов'янські шпалери - КФТП» суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у сумі 18 037 424,00 грн. по
декларації за квітень 2014 року та пеню,
нараховану на суму бюджетної
заборгованості по відшкодуванню
податку на додану вартість за квітень
2014 року у сумі 16 900,82 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10.07.2014 року
позов задоволено частково - стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Слов'янські шпалери - КФТП» суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 18 037 424,00 грн.
по декларації за квітень 2014 року. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки заявлена до бюджетного
відшкодування сума податку на додану
вартість підтверджена Відповідачем-1 у
повному обсязі, наявні підстави для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення такої суми. Відмовляючи у
задоволенні решти позовних вимог, суд
першої інстанції зазначив, що вимоги
про визнання протиправними дій щодо
невключення Позивача до осіб, що мають
право на автоматичне бюджетне
відшкодування, не є належним способом
захисту порушених прав. Крім того,
вважаючи необґрунтованою вимогу про
стягнення пені, суд зауважив, що
оскільки Відповідачем-1 не було подано
у встановленому законом порядку
висновок, підстави для нарахування
пені відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням у частині, Позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову в
частині відмови у стягненні пені та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги в частині стягнення пені
задовольнити та стягнути з Державного
бюджету України на користь ПАТ
«Слов'янські шпалери - КФТП» пеню,
нараховану на суму бюджетної
заборгованості по відшкодуванню
податку на додану вартість за лютий 2014
року у сумі 216 500,74 грн. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
неповному дослідженні фактичних
обставин справи та перевірки їх
доказами.

Вважаючи оскаржувану постанову такою,
що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову від
10.07.2014 року в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

У судовому засіданні повноважний
представник Позивача доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд задовольнити вимоги апеляційної
скарги повністю, одночасно заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги
Відповідача-1.

Повноважний представник Відповідача-1
проти задоволення апеляційної скарги
Позивача заперечував та просив
залишити останню без задоволення.
Водночас, наполягав на задоволенні
власної апеляційної скарги у повному
обсязі.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися про дату, час та місце
судового розгляду справи.

Представник Прокуратури м. Києва
висловився за вирішення вказаної
справи на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
позивача, повно та всебічно дослідивши
обставини справи, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції скасувати,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що за результатами
фінансово-господарської діяльності за
квітень 2014 року Позивач подавав до
Відповідача-1 податкову декларацію з
податку на додану вартість від 19.05.2014
року №, в якій визначив суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку, у розмірі 18 037
424,00 грн. (а.с. 11-14). Крім того, ПАТ
«Слов'янські шпалери - КФТП» було
подано заяву про повернення суми
бюджетного відшкодування у вказаному
розмірі (а.с. 18), а також довідку про
залишок суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (а.с. 16), розрахунок
суми бюджетного відшкодування (а.с. 17).

На адресу Позивача надійшло
повідомлення Корюківської ОДПІ від
06.06.2014 року №11, згідно якого ПАТ
«Слов'янські шпалери - КФТП» не має
права на автоматичне бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість відповідно до п. 200.18 ст. 200 ПК
України, оскільки не відповідає
критеріям на автоматичне бюджетне
відшкодування, визначеним пунктом 200.19
ст. 200 ПК України, а саме - сума
податкового боргу - 35 515,73 грн.

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
що працівниками Корюківської ОДПІ на
підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ПАТ
«Слов'янські шпалери - КФТП» з питань
правильності визначення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту та бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на рахунок
платника податку в банку,
задекларованого в податковій
декларації з ПДВ за квітень 2014 року. За
наслідками перевірки Відповідачем-1
підтверджено відображене Позивачем у
декларації за квітень 2014 року бюджетне
відшкодування ПДВ у сумі 18 037 424,00 грн. та
підтверджено відображене ПАТ
«Слов'янські шпалери - КФТП» у
декларації за квітень 2014 року від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у сумі 18 190 978,00 грн. Висновки
перевірки зафіксовані у довідці від
13.06.2014 року №273/16/00278876.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що згідно платіжних
доручень від 30.095.2014 року №№ 148747, 148748,
148749 (а.с. 19-21) податкову заборгованість з
орендної плати за землю сплачено у
повному обсязі, що підтверджується
довідкою Корюківської ОДПІ від 12.06.2014
року №29/25-10-25-008 про відсутність
заборгованості з податків, зборів,
платежів, що контролюється органами
доходів і зборів станом на 01.06.2014 року
(а.с. 22).

На підставі встановлених вище обставин
суд першої інстанції, здійснивши
системний аналіз приписів ст. 200
Податкового кодексу України, ст. 48
Бюджетного кодексу України, прийшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення заявленою Позивачем суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за квітень 2014 року є
обґрунтованими, у той час як вимоги про
стягнення пені та визнання
протиправними дій Відповідача-2 щодо
невключення ПАТ «Слов'янські шпалери -
КФТП» до переліку платників податку, що
мають право на автоматичне бюджетне
відшкодування, є безпідставними.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитися
повністю не може з огляду на наступне.

Відповідно до пп. «а» п. 200.4 ст. 200 ПК
України бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг.

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, Позивачем було подано всі
необхідні для бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість документи.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України
протягом 30 календарних днів, що
настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних.

Приписи п. 200.11 ст. 200 ПК України
визначають, що за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Як було встановлено раніше,
Відповідачем-1 було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Позивача з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за рахунок платника у банку за
квітень 2014 року, за наслідками якої
податковий орган підтвердив
відображене ПАТ «Слов'янські шпалери -
КФТП» бюджетне відшкодування ПДВ у
сумі 18 037 424,00 грн.

З таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
подальших перешкод для продовження
податковим органом процедури
здійснення бюджетного відшкодування
податку на додану вартість.

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України визначено,
що орган державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України на
підставі отриманого висновку
відповідного контролюючого органу
орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів, видає
платнику податку зазначену в ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку контролюючого органу.

Згідно п. 200.18 ст. 200 Податкового кодексу
платники податку, які мають право на
бюджетне відшкодування відповідно до
цієї статті, подали відповідну заяву та
відповідають критеріям, визначеним
пунктом 200.19 цієї статті, мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку.

Пунктом 200.19 ст. 200 ПК України визначено,
що право на отримання автоматичного
бюджетного відшкодування податку
мають платники податку, які
відповідають одночасно таким
критеріям: 200.19.1. не перебувають у
судових процедурах банкрутства
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»;
200.19.2. юридичні особи та фізичні особи -
підприємці включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців і до цього
реєстру стосовно них не внесено
записів про: а) відсутність
підтвердження відомостей; б)
відсутність за місцезнаходженням
(місцем проживання); в) прийняття рішень
про виділ, припинення юридичної особи,
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця; г) визнання повністю
або частково недійсними установчих
документів чи змін до установчих
документів юридичної особи; ґ)
припинення державної реєстрації
юридичної особи чи підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
та стосовно таких осіб відсутні
рішення або відомості, на підставі яких
проводиться державна реєстрація
припинення юридичної особи чи
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця; 200.19.3. здійснюють
операції, до яких застосовується
нульова ставка (питома вага яких
протягом попередніх дванадцяти
послідовних звітних податкових
періодів (місяців) сукупно становить не
менше 40 відсотків загального обсягу
поставок (для платників податку з
квартальним звітним періодом -
протягом попередніх чотирьох
послідовних звітних періодів)); 200.19.4.
загальна сума розбіжностей між
податковим кредитом, сформованим
платником податку за придбаними
товарами/послугами та податковими
зобов'язаннями його контрагентів, в
частині постачання таких
товарів/послуг, що виникла протягом
попередніх трьох послідовних
календарних місяців, не перевищує 10
відсотків заявленої платником
податків суми бюджетного
відшкодування; 200.19.5. у яких середня
заробітна плата не менше ніж у два з
половиною рази перевищує мінімальний
встановлений законодавством рівень у
кожному з останніх чотирьох звітних
податкових періодів (кварталів),
встановлених розділом IV цього Кодексу;
200.19.6. мають один з наступних критеріїв:
а) або чисельність працівників, які
перебувають у трудових відносинах з
такими платниками податку, перевищує 20
осіб у кожному з останніх чотирьох
звітних податкових періодів
(кварталів), встановлених розділом IV
цього Кодексу; б) або має основні фонди
для ведення задекларованої діяльності,
залишкова балансова вартість яких на
звітну дату за даними податкового
обліку перевищує суму податку,
заявлену до відшкодування за попередні
12 календарних місяців; в) або рівень
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток до сплати до
бюджету (відношення сплаченого податку
до обсягів отриманих доходів) є вищим
від середнього по галузі за підсумками
останнього звітного (податкового) року;
200.19.7. не мають податкового боргу; 200.19.8.
великий платник податків не декларував
від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
підсумками останнього звітного
(податкового) року.

Аналізуючи наведені вище підстави для
набуття особою права автоматичного
бюджетного відшкодування, колегія
суддів приходить до висновку, що,
враховуючи відсутність у Позивача
податкового боргу, останній має право
на отримання бюджетного відшкодування
ПДВ за квітень 2014 року.

Згідно п. 200.17 ст. 200 ПК України джерелом
сплати бюджетного відшкодування (у
тому числі заборгованості бюджету) є
доходи бюджету, до якого сплачується
податок. Забороняється обумовлювати
або обмежувати виплату бюджетного
відшкодування наявністю або
відсутністю доходів, отриманих від
цього податку в окремих регіонах
України.

Приписи ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу
України визначають, що центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

При цьому, пп. 5 п. 3 затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року
№460/2011 Положення про Державну
казначейську службу України ДКС
України відповідно до покладених на
неї завдань здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Отже, як було вірно встановлено судом
першої інстанції та вбачається з
матеріалів справи, з огляду на
підтвердження податковим органом суми
заявленого Позивачем бюджетного
відшкодування з ПДВ за квітень 2014 року,
колегія суддів погоджується з
висновками Чернігівського окружного
адміністративного суду про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог у вказаній частині.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитися з твердження суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог про стягнення пені,
нарахованої на суму бюджетної
заборгованості по відшкодуванню
податку на додану вартість за квітень
2014 року у сумі 16 900,82 грн. огляду на
наступне.

Як було зазначено раніше, у разі
виконання платником податку, який має
право на отримання бюджетного
відшкодування, передбачених пунктами
200.7 та 200.8 статті 200 ПК України вимог, та
підтвердження достовірності
нарахування такого відшкодування
органом державної податкової служби за
результатами проведення камеральної
чи документальної позапланової
виїзної перевірки, цей орган
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після
отримання зазначеного висновку орган
Державного казначейства України
повинен видати платнику податку
зазначену в ньому суму бюджетного
відшкодування шляхом перерахування
коштів з бюджетного рахунка на
поточний банківський рахунок платника
податку в обслуговуючому банку.

На суми податку, не відшкодовані
протягом визначених статтею 200 ПК
строків, які вважаються заборгованістю
бюджету з відшкодування ПДВ,
нараховується пеня на рівні 120
відсотків облікової ставки
Національного банку України,
встановленої на момент виникнення
пені, протягом строку її дії, включаючи
день погашення. Неподання органом
державної податкової служби після
закінчення перевірки до органу
Державного казначейства України
висновку із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету, та
непогашення у зв'язку з цим
заборгованості бюджету з ПДВ, не
позбавляє платника податку права
пред'явити вимоги про стягнення
зазначеної пені.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
03.06.2014 року (реєстраційний номер
рішення 39783830).

За таких обставин колегія суддів
апеляційної інстанції вважає
передчасним висновки Чернігівського
окружного адміністративного суду про
відсутність правових підстав для
стягнення з Державного бюджету України
пені на суму 16 900,82 грн.

Водночас, судова колегія вважає
необґрунтованими заявлені Апелянтом
вимоги про стягнення пені у сумі 216 500,74
грн., оскільки, в силу положень ч. 4 ст. 195
КАС України суд апеляційної інстанції
не може розглядати позовні вимоги, що
не були заявлені в суді першої
інстанції.

Щодо оцінки решти висновків суду
першої інстанції, судова колегія
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції в ході
перегляду оскаржуваної постанови не
було встановлено порушень, допущених
судом першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
рішення Чернігівського окружного
адміністративного суду переглядалось
в межах апеляційних скарг.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, однак, при винесенні
оскаржуваного рішення допустив не
вірне застосування норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального та процесуального
права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови було
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційні скарги - задовольнити
частково, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 199, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства «Слов'янські
шпалери - КФТП» та Корюківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області -
задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства «Слов'янські шпалери - КФТП»
до Корюківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області, Міністерства доходів і зборів
України, Управління Державної
казначейської служби України у
Корюківському районі Чернігівської
області про визнання протиправними
дій, скасування повідомлення,
стягнення коштів - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Слов'янські шпалери - КФТП»
() суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у розмірі 18 037 424 (вісімнадцять
мільйонів тридцять сім тисяч чотириста
двадцять чотири) гривні по декларації з
податку на додану вартість за квітень
2014 року та пеню у розмірі 16 900
(шістнадцять тисяч дев'ятсот) гривень 82
копійки.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Василенко Я.М.

Шурко О.І.