Справа № 826/14521/13-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу Південної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15 серпня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтелос" до
Південної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування рішення про коригування
митної вартості від 15.08.2013 р. та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
стягнення фінансової гарантії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтелос" звернулось
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Південної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про скасування рішення про
коригування митної вартості від 15.08.2013
р. № 500040001/2013/410017/2 та картки відмови в
прийнятті митної декларації 15.08.2013 р. №
500040001/2013/00361, стягнення фінансової
гарантії у розмірі 75684, 00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08.07.2014 р. постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 14 жовтня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2014 р. адміністративний позов
задоволено частково.

Скасовано рішення про коригування
митної вартості № 500040001/2013/410017/2 від
15.08.2013 р.

Скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 50004001/2013/00361.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
в частині задоволених позовних вимог
та постановити нову, якою позовні
вимоги залишити без задоволення у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги в частині
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - змінити в
частині мотивування з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, на виконання умов контракту
№ UA1598-12 від 22 березня 2012 року,
укладеного ТОВ «Інтелос» з фірмою «Supra
Technologies Limited» (Hong Kong, Китай) до Південної
митниці Міндоходів було надано митну
декларацію № 500040001/2013/020589 від 12.08.2013
року.

В даній декларації позивачем було
заявлено до митного оформлення товар
за кодом УКТ ЗЕД , а саме -
побутові пристрої електричні, які
працюють від напруги 220 В,
електроплитки не для в монтування: з
однією конфоркою HS-101 - 1000 шт., HS-110 - 400 шт.;
з двома конфорками HS-201 - 950 шт., HS-210 - 348
шт., торгівельна марка «Supra», відправник
Zhejlang Tahai Industry & Trade Co., Ltd.

До даної декларації позивачем було
додано документи, в яких відповідачем
було виявлено розбіжності, а саме :

- загальна вартість товару в копії
митної декларації країни відправлення
відрізняється від вказаної в інвойсі №
ТН130128КЗ від 15.06.2013 -16194,40 дол. США та 17636,02
дол. США відповідно;

- в копії митної декларації країни
відправлення зазначені умови поставки
FOB, а в інвойсі № ТН130128КЗ від 15.06.2013
зазначені - CIF Одеса;

- копія митної декларації країни
відправлення посилається на контракт,
інший, ніж в поданій МД: ТН130128КЗ та UA1598-12
від 22.03.2012 відповідно;

- в копії митної декларації країни
відправлення відсутні моделі
електроплиток, заявлені в інвойсі №
ТН30128КЗ від 15.06.2013 р., хоча згідно
інвойсу кожна модель має окрему оцінку.

На підтвердження заявленої вартості,
окрім митної декларації, Підприємство
надало Митниці такі документи:
міжнародну автомобільну накладну (CMR);
коносамент; банківський платіжний
документ про перерахунок коштів;
прейскурант виробника; розрахунки
ціни; зовнішньоекономічний контракт з
Supra Technologies Limited та додаткові угоди до
нього; довідку про проведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна; рахунок-фактуру
(інвойс); копію митної декларації
країни відправлення; сертифікат про
походження товару; інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару; інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару транспортних засобів;
довідку про проведення декларування
валютних цінностей.

Відповідно до п.1.1 Контракту №UA1598-12
постачальник зобов'язується передати у
власність побутову електроніку та
комплектуючі до неї, а також інші
товари відповідно до даного контракту.

Згідно п.1.2 Контракту №UA1598-12 товар, його
назва, асортимент, кількість, ціна та
інші характеристики, визначається
сторонами в інвойсах, які є невід'ємною
частиною даного контракту.

Пунктом 2.2 Контракту №UA1598-12 визначено,
що ціна за одиницю товару, вартість
партії товару визначається сторонами
контракту в інвойсах на кожну партію
товару.

В той же час, п.3.1 Контракту №UA1598-12
визначено, що поставка товару покупцю
здійснюється на умовах CIF, CIP, згідно з
офіційними правилами тлумачення
торгівельних термінів Міжнародної
торгової палати Інкотермс 2010.

Пункт призначення: Іллічівськ
(Україна).

Відповідно до п.5.1 Контракту № UA1598-12
оплата товару, що постачається з даним
контрактом здійснюється в доларах США
банківським переводом, на зазначений
рахунок постачальника. Оплата товару
здійснюється протягом 90 банківських
днів, з моменту отримання товару на
склад покупця, якщо інше не передбачене
інвойсом.

В матеріалах справи наявний коносамент
№ NGBLEG1306084 (а. с. 14 Т. 1), з якого
вбачається, що перевезення товару
вагою брутто 6575 кг, об'ємом 28 м3,
кількістю 427 картонних коробок
відбулося з початкової точки
відправки: Нінбо, Китай 22.06.2013 р. судном
OOCL New-York 101W25, порт розвантаження - Одеса,
Україна.

Перевезення здійснено третьою особою:
Леджент Лоджістікс Ко., Лтд.

Згідно банківської виписки, завіреної
ПАТ «Фольксбанк», від 25.07.2013 р. (а. с. 16 Т.
1) позивачем оплачено вартість товару
згідно інвойсу № ТН30128КЗ від 15.06.2013 р. у
сумі 17636, 02 USD (за курсом валют становить
14096470, 8 грн.).

У банківській виписці також міститься
посилання на контракт №UA1598-12 від 22.03.2012
р.

З експортної вантажно-митної
декларації № 03558662 від 25.06.2013 р. (а.
с. 48 Т. 1) вбачається, що через митницю
Бейлунь 3104 водним транспортом OOCL New-York
101W25, на підставі транспортної
накладної № 00LU здійснено перетин
кордону товаром «плитка електрична
кухонна» вагою брутто 6575 кг., кількістю
2698 шт. за ціною 6,0024 USD за одиницю,
загальною вартістю 16194, 40 USD. Номер
супровідного документу: 07233000.

З вантажно-митної декларації №
500040001/2013/020589 колегією суддів
вбачається, що митний пропуск
побутових пристроїв електричних, які
працюють від напруги 220 В,
електроплитки не для в монтування: з
однією конфоркою HS-101 - 1000 шт., HS-110 - 400 шт.;
з двома конфорками HS-201 - 950 шт., HS-210 - 348
шт., торгівельна марка «Supra», виробник
«Supra Technologies Limited», CN (а. с. 54-55 Т. 1).

У вказаній ВМД відображено наступні
показники: вага товару - 6575 кг., ціна
товару 17636,02 USD (еквівалентно 140964, 71 грн.).

Натомість, рішенням про коригування
митної вартості від 15.08.2013 р. №
500040001/2013/10017/2 відповідач визначив митну
вартість товару за резервним методом і
скоригував заявлену позивачем суму на
47241, 98 USD, чим збільшив розмір митних
платежів для позивача на 75684, 00 грн.

Платіжним дорученням № 28 від 21.08.2013 р.
вказана сума була сплачена на користь
відповідача (а. с. 50 Т. 1).

В графі 33 оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості
відповідачем встановлено, що:

- вартість товару за експортною
декларацією та інвойсом мають
розбіжність у 1441, 62 USD;

- в експортній декларації встановлені
умови поставки FOB, а в інвойсі - CIF -
Одеса;

- в експортній декларації міститься
посилання на контракт № ТН30128КЗ, а в МД:
№ ТН30128КЗ та № UA1598-12;

- в експортній декларації відсутні
моделі електроплиток.

На підставі встановлених розбіжностей
відповідачем надано позивачу 10-денний
строк для надання додаткових
документів, результатом чого став
висновок митного органу, що поданий
серед інших документів експертний
висновок Київської
торгово-промислової палати від 13.08.2013 р.
№ Ц-535 має довідковий характер і не
містить посилання на сайт виробника (а.
с. 53 Т. 1).

Крім зазначеної підстави для прийняття
рішення про коригування митної
вартості відповідач також послався на
відмінність митної вартості, заявленої
позивачем, від відомостей, що містяться
в базах даних ЄАІС ДМСУ (товар № 1 - МД
100250000/2013/15538 від 13.06.2013 р. - 15, 2 USD, товар № 2
- 20 USD за шт., а не 6, 54 USD, як визначено
декларантом).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Згідно з статтею 248 МК України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

Відповідно до частин 5, 6, 11 статті 264 МК
України з метою визначення
правильності заповнення поданої
митної декларації та відповідності
доданих до неї документів установленим
вимогам митний орган здійснює
перевірку митної декларації. Митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Митний орган відмовляє у
прийнятті митної декларації виключно з
таких підстав: митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу; електронна митна
декларація не містить встановлених
законодавством обов'язкових
реквізитів; митну декларацію подано з
порушенням інших вимог, встановлених
цим Кодексом.

Зі змісту пункту 1 статті 337 МК України
вбачається, що перевірка документів та
відомостей, які подаються митним
органам під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, здійснюється, зокрема, із
застосуванням інформаційних
технологій, які включають в себе
контроль співставлення та контроль із
застосуванням системи управління
ризиками.

Згідно з пунктом 3 даної статті
контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення товарів
із застосуванням митної декларації на
бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 р. № 631, передбачено, що при
здійсненні митного оформлення митної
декларації (МД) виконуються такі митні
формальності: перевірка дотримання
строків подання МД (у випадках,
визначених законодавством); перевірка
наявності відміток про завершення
переміщення товарів (у випадках,
визначених законодавством з питань
державної митної справи); контроль
співставлення (автоматизоване
порівняння) даних, які містяться в ЕК МД
(ЕМД), та інших документів, поданих для
митного оформлення; контроль із
застосуванням системи управління
ризиками, в тому числі оцінка ризику за
МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та
ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка
правильності класифікації товарів;
перевірка правильності визначення
країни походження товарів; перевірка
дотримання встановлених до
задекларованих товарів заходів
нетарифного регулювання; перевірка
наявності задекларованих товарів у
митному реєстрі об'єктів права
інтелектуальної власності; перевірка
правильності застосування пільг в
оподаткуванні; перевірка правильності
визначення митної вартості товарів.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Відповідно до статтей 49 і 50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Згідно з частиною першою статті 52
Митного кодексу України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з частиною третьою статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу статті 53 Митного кодексу
України вбачається, що Кодекс містить
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 р. № 3018-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 МК України митний орган під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно частини п'ятої статті 58 МК
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. При цьому, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 МК України надає
підстави для висновку про те, що митний
орган при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 МК України.

Орган доходів і зборів має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, що пов'язують з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють органу доходів
і зборів законно здійснити визначений
законом мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства. У випадках, коли
окремі підтверджуючі документи не
можуть бути представлені разом з
декларацією на товари з причин, які
визнані митною службою обґрунтованими,
вона дозволяє подачу таких документів
протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

В силу приписів частини третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено).

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
від 24.05.2012 р. № 598 в графі 33 рішення про
коригування митної вартості товарів
«Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості»
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Так колегія суддів вважає необхідним
зазначити, що не може вважатися
підставою для сумнівів у дійсності
контрактної вартості товару
зазначення в експортній декларації
посилання на контракт № ТН30128КЗ, а в МД:
№ ТН30128КЗ та № UA1598-12, з огляду на те, що
факт відображення в експортній
декларації номеру інвойсу, а не якогось
іншого контракту, є очевидним.

Також відповідачем зазначено, що в
копії митної декларації країни
відправлення відсутні моделі
електроплиток, заявлені в інвойсі №
ТН30128КЗ від 15.06.2013 р., хоча згідно
інвойсу кожна модель має окрему оцінку.

Колегія суддів зауважує, що ні
відповідачем, ні судами першої та
апеляційної інстанцій не може
ставитися під сумнів правильність
заповнення форми вантажної митної
декларації Китайської Народної
Республіки за умови відсутності
підстав сумніватися у справжності
документа.

Натомість, в експортній декларації
чітко вбачається вага експортованого
товару, найменування та номер судна для
транспортування, країна призначення,
номер інвойсу тощо., що є достатнім для
співставлення експортованого товару з
тим, що був ввезений на митну територію.

Також, обґрунтовуючи правомірність
винесеного рішення, відповідач
зазначає, що в копії митної декларації
країни відправлення зазначені умови
поставки FOB, а в інвойсі № ТН130128КЗ від
15.06.2013 зазначені - CIF Одеса.

Дане зауваження відповідача є
справедливим, проте, спростовується
наступним.

У відповідності до п. 3.1. Контракту
поставка товарів здійснюється покупцю
на умовах CIF, CIP за правилами Інкотермс -
2010.

Колегія суддів зауважує, що стороною
даного контракту (продавцем,
постачальником) є «Supra Technologies Limited» (Hong
Kong, Китай).

З огляду на умови контракту та умови
поставки згідно тлумачень термінів
Інкотермс - 2010, колегія суддів
приходить до висновку, що за
вищезазначеними умовами продавець
товару зобов'язаний сплатити витрати і
фрахт, необхідні для доставки товару в
зазначений порт призначення,
забезпечити морське страхування від
ризику загибелі або пошкодження товару
під час перевезення, продавець укладає
договір страхування і виплачує
страховику страхову премію.

Доводи про суттєвість для даної справи
зазначення в експортній декларації
умов поставки FOB колегією суддів до
уваги не приймаються, з огляду на те, що
в додаткових погодженнях № 2, № 3 від
02.11.2012 р. та від 03.06.2013 р., відповідно, до
контракту № UA1598-12 від 22.03.2012 р. (а. с. 40 - 41)
визначено, що вантажовідправником за
даним контрактом можуть бути
представники продавця: Changhong Oversea Development
Limited, Zhejiang Tahai Industry & Trade Co., Ltd Gangtou Industrial
Zone, Lvtan Town, Wuyi, Zhejiang China.

Як вбачається з експортної декларації
КНР вантажовідправником товару
виступив Zhejiang Tahai Industry & Trade Co., з огляду
на що, колегія суддів вважає доводи
позивача з приводу оформлення вантажу
на експорт цим вантажовідправником на
умовах FOB справедливими, оскільки
оплату фрахту здійснює «Supra Technologies
Limited» згідно контракту.

Даний факт також пояснює зауваження
відповідача стосовно того, що загальна
вартість товару в копії митної
декларації країни відправлення
відрізняється від вказаної в інвойсі №
ТН130128КЗ від 15.06.2013 р. (16194,40 USD та 17636,02 USD
відповідно).

Однак, колегією суддів встановлено, що
в матеріалах справи відсутні відомості
щодо вартості страхування товару
продавцем взагалі, в той час, як умови
поставки передбачають обов'язковість
такого страхування.

З метою встановлення включення
продавцем в ціну товару вартості
страхування, колегією суддів
досліджено прайс-лист «Supra Technologies Limited»
на поставлений товар (а. с. 143 Т. 1).

Так згідно даного прайс-листа для
кожного виду товару встановлена єдина
вартість для CIF та CIP поставок.

Колегія суддів зазначає, що вказані
умови поставки різняться між собою
лише тим, що у випадках, коли момент
переходу товару через поручні судна не
має практичного значення, наприклад,
при перевезеннях на умовах ролл-он або
ролл-офф, або при перевезеннях в
контейнерах, більш доцільне
застосування терміна CIP.

Даний прайс - лист, на думку колегії
суддів, не включає в себе ціну
страхування товару при перевезенні
оскільки в матеріалах справи міститься
калькуляція перевезених плиток: HS-101,
HS-110; HS-201, HS-210, що відповідає ціні товару,
зазначеній у прайс-листі (а. с. 20-24 Т. 1).

Так ціна вартості кожної з позицій
включає вартість основних матеріалів,
коробки, пакету технічної
документації, товарно-заготівельніх
витрат, вартість збірки товару,
фарбування, рентабельність,
амортизацію обладнання, вартість
морського фрахту, що в сумі складає: для
HS-101 - 4, 79 USD, для HS-201 - 8, 29 USD, для HS-210 - 8, 49
USD, для HS-110 - 5, 04 USD.

Вказана в калькуляції ціна відповідає
значенням інвойсу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у зазначену позивачем
ціну товару вартість страхування, що є
обов'язковою умовою поставки згідно
контракту, не включалася.

Даний показник є суттєвим чинником при
формуванні митної вартості товару, з
огляду на що, колегія суддів приходить
до висновку про недоведеність
позивачем справедливості заявленої
ціни та правомірність виникнення
сумнівів у відповідача щодо суми
заявленої митної вартості товару.

Натомість, вирішуючи питання про
наявність підстав у задоволенні
позовних вимог, колегія суддів
встановила, що запис в гр. 33
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості не містить інформації
про джерела інформації стосовно всіх
видів товару, що перевозився, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості, відомості
про надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до частин першої - четвертої
статті 60 МК України у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну
вартість береться прийнята органом
доходів і зборів вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

До матеріалів справи судом першої
інстанції при повторному розгляді
справи залучено витяги з бази даних
ЄАІС ДМСУ (а. с. 100-105 Т. 1), при дослідженні
яких колегією суддів встановлено, що:
за ВМД № 100250000/2013/15538, оформленою 13.06.2013
р. на митну територію України було
ввезено побутові електронагрівальні
прилади, нові, з напругою 220 В:
електроплитки на 1 конфорку - 10 шт.
Країна виробництва: CN, торговельна
марка: Supra, митна вартість за одиницю - 15,
2 USD (а. с. 100 Т. 1); за ВМД № 100250000/2013/15538,
оформленою 13.06.2013 р. на митну територію
України було ввезено побутові
електронагрівальні прилади, нові, з
напругою 220 В: електроплитки на 2
конфорки - 10 шт. Країна виробництва: CN,
торговельна марка: Supra, митна вартість
за одиницю - 20, 0 USD (а. с. 100 Т. 1).

Дані товари поставлені на територію
України на умовах DAP.

У відповідності до цих умов поставки за
правилами Інкотермс - 2010 термін DAP
(поставка в місці призначення) є
загальним становищем, при якому
важливо точно вказати місце
призначення. Термін DAP передбачає, що
товар надається покупцеві вже готовим
для розвантаження (в наших умовах для
перевантаження під митним контролем,
або ж для розмитнення).

За правилами Інкотермс - 2010 продавець і
покупець звільнені від обов'язку
здійснення страхування вантажу.

Також термін "поставка в пункті"
означає, що продавець виконав своє
зобов'язання по постачанню, коли він
надав покупцеві товар, готовий до
розвантаження з транспортного засобу,
що прибув в узгоджене місце
призначення. Продавець несе всі ризики,
пов'язані з доставкою товару в
узгоджене місце призначення. Продавець
не зобов'язаний виконувати митні
формальності або сплачувати імпортні
мита при ввезенні товару. Даний термін
може застосовуватися при поставках
будь-яким видом транспорту.

Так колегія суддів приходить до
висновку, що порівняні товари є
прийнятними для порівняння за умовами
поставки.

Незважаючи на це, колегія суддів
ставить під сумнів аналогічність
порівняного товару.

Витяг з бази даних ЄАІС ДМСУ щодо
товару, з яким митний орган здійснював
порівняння, не містить ідентифікації
товару в розрізі модельного ряду.

З огляду на це, колегії суддів, так само
як і відповідачу, неможливо встановити
чи є цей товар комерційно
взаємозамінним.

Натомість, виробником ввезеного і
порівняного товарів є торговельна
марка «Supra».

Колегія суддів зауважує, що
визначальним для даного методу є
схожість характеристик товару, що,
ймовірно, свідчить про різних
виробників аналогів одного й того
самого предмету.

Виробництво одним і тим самим
виробником подібного товару в
розумінні можливості застосування
третього методу визначення митної
вартості товару є необґрунтованим.

Так товари однієї лінії одного й того ж
виробника зазвичай відрізняються
комплектацією, якістю, інновативністю.

Дані фактори мають визначальний вплив
на ціну товару.

При застосуванні третього методу, на
думку колегії суддів, мова йде про
різних виробників аналогічного товару,
який може відрізнятися формою,
практичністю, закупівельною вартістю
сировини, процесом виробництва тощо,
однак, за своєю суттю повинен мати
ознаку замінності при, наприклад,
відсутності бажаного товару, без
значних відхилень у практичному
використанні.

В даному ж випадку, йдеться про різний
товар одного й того ж самого виробника,
що суперечить суті третього методу
визначення митної вартості.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що висновок митного
органу про неможливість обчислення
митної вартості за першим методом є
правомірним.

Натомість, застосування до спірних
правовідносин третього методу
визначення митної вартості товару є
необґрунтованим, з огляду на що,
рішення про коригування митної
вартості та картка відмови у прийнятті
митної декларації підлягають визнанню
протиправними та скасуванню.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції в мотивувальній
частині рішення зазначив, що ціна,
зазначена в інвойсі, є обґрунтованою,
що встановлено судом першої інстанції
при дослідженні наявних розбіжностей.

Натомість, суд першої інстанції
співвідношення умови поставки CIF з
відсутністю витрат на страхування при
перевезенні товару не дослідив, що
призвело до передчасних висновків суду
першої інстанції про безсумнівність
заявленої позивачем ціни товару.

Також необґрунтованими вважає колегія
суддів висновки суду першої інстанції
щодо застосування відповідачем до
чотирьох видів плиток однієї ціни, з
огляду на те, що за порівнюваною
декларацією ввозилося два види
електроплиток: з однією конфоркою та
двома конфорками.

Висновок суду першої інстанції щодо
застосування до всіх видів електроплит
однієї ціни не підтверджується
відповідними обрахунками.

Також колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що при наявності двох цінових
показників в базі даних ЄАІС ДМСУ
застосовувати треба найменший, з
огляду на те, що наявні в базі даних
ціни стосувалися двох різних видів
електроплит: з однією та з двома
конфорками.

Стосовно зазначення в мотивувальній
частині оскаржуваного рішення про
недоведеність відповідачем
неможливості застосування двох
попередніх методів, колегія суддів
також не погоджується з висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Неможливість визначення митної
вартості за ціною договору встановлена
колегією суддів при дослідженні
обставин справи та відображена в
мотивувальній частині рішення.

В той же час, наступним методом
визначення митної вартості є метод
визначення вартості за ціною договору
щодо ідентичних товарів.

Матеріали справи не містять доказів
ввезення на митну територію ідентичних
товарів, а тому сумнів суду першої
інстанції щодо неможливості
визначення митної вартості за другим
методом є безпідставним.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції справу вирішено
правильно по суті, але із помилковим
застосуванням норм матеріального
права, а тому рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
мотивування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують позиції суду першої
інстанції та апеляційним судом
відхиляються.

Згідно статті 201 КАС України підставами
для зміни постанови або ухвали суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення не у
повній відповідності до норм
матеріального права, що не призвело до
помилковості винесеного рішення, тому
наявні підстави для його зміни в
мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтелос"
до Південної митниці Міндоходів про
скасування рішення про коригування
митної вартості від 15.08.2013 р. та картки
відмови в прийнятті митної декларації
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 серпня 2014 р. в
частині задоволення позовних вимог
змінити в частині мотивування.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 серпня 2014 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя О. А.
Губська (Повний текст постанови
виготовлено 14.10.2014 року)

Головуючий суддя

Беспалов О.О.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.