Справа № 461/2186/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд м.Львова
Справа № 461/2186/14-а
Провадження № 2а/461/231/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2014

Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого-судді Мисько
Х.М.,

при секретарі
Коружинець Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
державного виконавця та скасування
постанови від 03 лютого 2014 року ВП №41789496
про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до
ГУЮ у Львівській області, ВДВС ГУЮ у
Львівській області, УДВС ГУЮ у
Львівській області, Відділу ППВР ВДВС
ГУЮ у Львівській області про визнання
дій протиправними та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 03 лютого 2014 року ВП
№41789496, покликаючись на те, що 10 лютого
2014 року позивачем отримано вказану
постанову щодо примусового виконання
виконавчого листа №2-117/10, виданого
Галицьким районним судом м. Львова 09
вересня 2011 року про зобов'язання
Управління пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян головного
управління ПФУ у Львівській області
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та за період з 22 травня 2008 року по 31
січня 2010 року включно з врахуванням
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. Вказує,
що у виконавчому документі відсутні
дата прийняття і номер рішення, згідно
з яким видано виконавчий документ,
ідентифікаційний код боржника та
ідентифікаційний номер стягувача, тому
державний виконавець повинен був
відмовити у відкритті виконавчого
провадження. Крім цього зазначає, що
виконавчий лист виданий 09 вересня 2011
року, а заява про примусове виконання
подана 29 січня 2014 року, тому вважає, що
державний виконавець повинен був
відмовити у прийнятті до провадження
вказаного виконавчого документа. Також
покликається на те, що ГУ ПФУ у
Львівській області, як юридична особа,
є територіальним органом центрального
органу виконавчої влади - Пенсійного
фонду України, а не його територіальним
підрозділом. Тому, вважає, що виконавче
провадження щодо примусового
виконання вищевказаного виконавчого
листа не підвідомче відділу
примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ
у Львівській області. Також вказує на
те, що боржником у виконавчому
провадженні є управління пенсійного
забезпечення військовослужбовців та
деяких інших категорій громадян
головного управління ПФУ у Львівській
області, яке не є юридичною особою. У
зв'язку з наведеним просить визнати
протиправними дії державного
виконавця при винесенні вказаної
постанови про відкриття виконавчого
провадження та скасувати оскаржувану
постанову.

До судового засідання представник
позивача подав заяву про слухання
справи без його участі та про
підтримання позовних вимог.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи, суд вважає за можливе
проводити розгляд справи у відсутності
представників відповідачів на
підставі наявних у справі доказів, які
суд вважає достатніми.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. Таким чином,
враховуючи положення вищеназваної
статті, фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
головного державного виконавця ВПВР
УДВС ГУЮ у Львівській області від 03
лютого 2014 року відкрито виконавче
провадження № 41789496 з виконання
виконавчого листа №2-117/10, виданого 09
вересня 2011 року Галицьким районним
судом м. Львова про зобов'язання
Управління пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, передбаченого ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та за період з 22 травня
2008 року по 31 січня 2010 року включно з
врахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум (а.с.7).

Стосовно покликання позивача на те, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам, передбаченим ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме у такому не вказано дати прийняття
і номер рішення, згідно з яким видано
виконавчий документ, ідентифікаційний
код боржника та ідентифікаційний номер
стягувача, суд приходить до наступного
висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
виконавчому документі зазначаються,
зокрема повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків)
або номер і серія паспорта стягувача
та боржника для фізичних осіб -
громадян України, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право, з
метою захисту інтересів стягувача,
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

З наведеного випливає, що державний
виконавець вправі самостійно
звернутися до відповідного державного
органу державної податкової служби із
запитом про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника та ідентифікаційний номер
стягувача.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що виконавчий документ відповідає
вимогам, встановленим законом.

Що стосується строку пред'явлення до
виконання виконавчого документу, то як
вбачається із оскаржуваної постанови,
виконавчий лист №2-117/10, виданий 09
вересня 2011 року Галицьким районним
судом м. Львова.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки: посвідчення
комісій по трудових спорах, постанови
судів у справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, - протягом трьох
місяців; інші виконавчі документи -
протягом року, якщо інше не передбачено
законом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про
виконавче провадження» строки,
зазначені у частині першій цієї статті,
встановлюються для: виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у прийнятті до
провадження виконавчого документа,
строк пред'явлення для примусового
виконання якого закінчився, про що
виносить відповідну постанову.

Однак, державний виконавець при
винесенні оскаржуваної постанови, не
звернув увагу на зазначений у
виконавчому листі строк пред'явлення
до виконання такого.

Стосовно покликання позивача на те, що
вищевказане виконавче провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2-117/10 не підвідомче
відділу примусового виконання рішень
ВДВС ГУЮ у Львівській області, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України
«Про виконавче провадження»
стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом.

Як вбачається із оскаржуваної
постанови про відкриття виконавчого
провадження, боржником є Управління
пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області, яке не є юридичною
особою, а являється структурним
підрозділом Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області, про що відділ примусового
виконання рішень повідомлений листом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області від 13
лютого 2014 року №1512/06-17 (а.с.12).

Згідно ч.1 ст. 20 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. Якщо боржник є юридичною особою,
то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, які
можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
виконавче провадження», на відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими, зокрема,
боржниками є територіальні підрозділи
центральних органів виконавчої влади,
місцеві суди, міські, районні або
селищні ради чи районні державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи.

Згідно Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
ПФУ від 27 червня 2002 №11-2 головні
управління ПФУ в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі утворюють систему органів
Пенсійного фонду України, який є
центральним органом виконавчої влади.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в
зазначеному Положенні не визначено, що
головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області є
територіальним підрозділом
центрального органу виконавчої влади,
як вказано в ст.21 Закону.

З врахуванням вищезазначеного, суд
вражає, що постанова головного
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Шестака О.В. про відкриття
виконавчого провадження ВП №41789496 від 03
лютого 2014 року, винесена з порушеннями
Закону України «Про виконавче
провадження», є протиправною та
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 128, 160, 161, 162, 167, 258
КАС України, ст.ст. 17, 18, 20, 21, 24, 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, яка затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 02 квітня 2012 року № 512/5 та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 02 квітня 2012 року за № 489/20802,
Положенням про головні управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого
постановою правління ПФУ від 27 червня
2002 року №11-2, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов Головного управління Пенсійного
фонду України у Львівській області -
задоволити.

Визнати протиправними дії державного
виконавця при винесенні постанови про
відкриття виконавчого провадження від
03 лютого 2014 року ВП №41789496.

Скасувати постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 03 лютого 2014 року ВП
№41789496.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів після
її проголошення або в порядку ч.2 ст.186
КАС України.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.