Справа № 2а-5106/10/0470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року м.
Київ К/800/36545/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
жовтня 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2012 року

у справі № 2а-5106/10/0470

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3;
позивач) звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
(далі - ДПІ у Красногвардійському
районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС; відповідач), в якому просив
скасувати податкові
повідомлення-рішення № /0/25038 від 27
липня 2009 року та № /0/25039
від 27 липня 2009 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 жовтня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2012 року, адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення №
/0/25038 від 27 липня 2009 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Присуджено з Державного
бюджету України на користь
ФОП ОСОБА_3 судові витрати в
розмірі 1,70 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року в частині задоволення позовних
вимог, ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2012 року та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено планову виїзну
документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2007 року по 31
березня 2009 року, за результатами якої
складено акт №
4432/17-326/НОМЕР_1 від 16 липня 2009 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки контролюючим органом,
зокрема, прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0/25038 від 27
липня 2009 року, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 374 512,50 грн. (249 675,00
грн. - основний платіж, 124
837,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою, серед іншого,
встановлено порушення підприємцем
підпунктів 7.4.1, 7.4.2, 7.4.5 пункту
7.4 статті 7 Закону України від 03 квітня
1997 року № 168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) у
зв'язку з неправомірним включенням до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість, сплачених в ціні
придбаних транспортного засобу
«Камаз» та нежитлового приміщення за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Хвойна, 110, з огляду на їх реєстрацію не
на суб'єкта підприємницької
діяльності, а на фізичну особу
ОСОБА_3

Визнаючи протиправним та скасовуючи
названий акт індивідуальної дії, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

За змістом статей 52, 128
Господарського кодексу України
відокремлення майна, яке
використовується фізичною
особою-підприємцем для здійснення
підприємницької діяльності, від усього
належного такій фізичній особі майна
не передбачено.

В свою чергу, Порядком державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року № 1388 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), та Законом
України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено
можливість реєстрації транспортних
засобів та речових прав на нерухоме
майно лише за юридичними чи фізичними
особами та не передбачено їх
реєстрації за фізичними
особами-підприємцями.

Таким чином, реєстрація
транспортного засобу та речових прав
на нерухоме майно на фізичну особу не є
тією обставиною, яка може свідчити про
придбання автомобіля або нежитлового
приміщення без мети їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника, за умови
дотримання останнім вимог підпунктів
7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР.

З огляду на викладене, а також
враховуючи встановлені судовими
інстанціями обставини щодо
використання придбаного майна
позивачем в оподатковуваних операціях
у межах власної господарської
діяльності та підтвердження факту його
придбання належним чином оформленими
первинними, розрахунковими та
платіжними документами, колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли цілком
обґрунтованого висновку про
відсутність у відповідача в даному
випадку правових підстав для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № /0/25038 від 27
липня 2009 року.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України не знаходить підстав, які могли
б призвести до зміни чи скасування
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
жовтня 2010 року та ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня
2012 року.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
відхилити, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19
жовтня 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Острович С.Е.

Федоров М.О.