Справа № 2а/742/34/14 (742/927/14)
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/31874/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, що
переглядається за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 12 березня 2014 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області (Управління ПФ) про визнання
рішення неправомірним та зобов'язання
вчинити дії.

Зазначав, що у окремі періоди 1985 - 1996
років працював в районах Крайньої
Півночі, проте при обчисленні пенсії
Управління ПФ відмовляється
зарахувати ці періоду стажу з
пільговим кратним коефіцієнтом.

Посилаючись на те, що робота в районах
Крайньої Півночі підтверджується
записами трудової книжки та довідками
роботодавця, просив визнати
неправомірною відмову Управління ПФ
від 4 лютого 2014 року перерахувати
пенсію та зобов'язати відповідача
перерахувати пенсію із зарахуванням з
пільговим кратним коефіцієнтом
періодів роботи в районах Крайньої
Півночі: з 9 по 23 вересня 1985 року, з 12 по
26 жовтня 1985 року, з 13 листопада по 12
грудня 1985 року, з 15 по 31 січня 1986 року, з
12 по 27 лютого 1986 року, з 15 квітня по 2
травня 1986 року, з 14 по 30 травня 1986 року, з
12 по 30 червня 1986 року, з 10 липня по 31
грудня 1986 року, з 1 січня по 27 квітня 1987
року, з 1 травня 1987 року по 28 лютого 1991
року, з 1 березня 1991 року по 1 серпня 1992
року, з 1 серпня 1992 року по 12 жовтня 1996
року. Також просив зобов'язати
відповідача виплатити недоплачену
суму пенсії з моменту її призначення.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 12
березня 2014 року позов задоволено. Дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
пенсії визнано протиправними,
зобов'язано зарахувати відповідні
періоди стажу та перерахувати пенсію
позивачу, виплативши недоплачену суму
з 27 січня 2014 року (моменту звернення із
відповідною заявою).

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, а у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати, а рішення суду першої
інстанції змінити - зобов'язавши
Управління ПФ здійснити виплату сум
пенсії з моменту її призначення, а не
моменту звернення із заявою про
перерахунок.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку матеріалів справи та
доводів касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що позивач отримує
пенсію за віком.

При її обчисленні Управлінням не
враховано до пільгового стажу періоди
роботи позивача на Крайній Півночі. У
січні 2014 року позивач звернувся до
Управління ПФ із заявою про
перерахунок його пенсії із
застосуванням кратності до
відповідного стажу. Листом від 4 лютого
2014 року відповідач повідомив
ОСОБА_4 про неможливість задоволення
заяви.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з того, що наявність
у трудовій книжці записів про роботу у
відповідній місцевості дає право на
пільгове зарахування стажу.

Скасувавши це рішення та відмовивши у
задоволенні позову, апеляційний суд
послався на те, що позивач не довів
факту укладення строкового трудового
договору.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками
апеляційного суду.

За правилами пункту 5 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Відповідно до пункту 110 Положення про
порядок призначення і виплати
державних пенсій, затвердженого
постановою ради Міністрів СРСР від 3
серпня 1972 року № 590, робота в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, з 1 березня 1960 року
зараховується в стаж в полуторному
розмірі за умови, якщо працівник мав
право на пільги, встановлені статтею 5
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, працюючих в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі».

Відповідно до пункту «д» цієї статті
працівникам, що переводяться,
направляються або запрошеним на роботу
в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, прирівняні до районів
Крайньої Півночі, з інших місцевостей
країни, за умови укладення ними
трудових договорів про роботу в цих
районах строком на три роки, а на
островах Північного Льодовитого
океану - два роки, зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, за один рік і шість
місяців роботи при численні стажу, що
надає право на отримання пенсії через
старість і по інвалідності.

Таким чином, для отримання права на
пільги, передбачені наведеною статтею,
особа повинна була укласти строковий
трудовий договір.

Факт укладання такого договору є
предметом доказування у випадку спору
між особою і пенсійним органом.
Відповідними доказами може бути
трудова книжка, в якій є наявний штам
підприємства про розповсюдження пільг
по обчисленню стажу роботи або довідка
роботодавця, в якій зазначено про факт
роботи за строковим трудовим
договором, період, на який він був
укладений, та розповсюдження на особу
пільг по обчисленню стажу за цей
період. Наявність лише запису у
трудовій книжці про факт роботи в
районах Крайньої Півночі не є
достатнім для обчислення стажу з
урахуванням кратності.

З матеріалів справи вбачається, що у
період до 1991 року позивач працював в
районах Крайньої Півночі епізодично, і
трудового договору строком на три роки
укладати не міг.

Щодо періодів стажу після 1991 року,
чинним законодавством не передбачено
врахування цих періодів роботи в
пільговому обчисленні.

Зокрема, Тимчасовою Угодою між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про гарантії прав громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, які прирівнені до
районів Крайньої Півночі, в галузі
пенсійного забезпечення від 15 січня 1993
року встановлені спеціальні правила
врахування таких періодів роботи лише
при визначенні права на пенсію, а не при
обчисленні розміру стажу.

Таким чином, висновок апеляційного
суду є правильним, а доводи, викладені в
касаційній скарзі, такого висновку не
спростовують та не дають підстав
вважати оскаржуване рішення таким, що
ухвалено з порушеннями норм
матеріального або процесуального
права.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов