Справа № П/811/463/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2014 рокусправа № П/811/463/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В.
Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкових повідомлень -
рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач або ФОП ОСОБА_1)
звернувся з адміністративним позовом
до Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі -
відповідач або Знам'янська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області)
в якому просив:

- визнати відсутність повноважень
(компетенції) у Знам'янської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
із самостійного визнання недійсними
(нікчемними) правочинів ФОП
ОСОБА_1 за грудень 2010 року, січень 2011
року з КП «Альянс», згідно акту
№ 269/2/17/НОМЕР_1 від 09.07.2013 року
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року;

- скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 23.07.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 11 376,35 грн.
основного платежу та 850,32 грн. штрафних
(фінансових) санкцій;

- скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 23.07.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 12 827,85
грн. основного платежу та 2 412,87 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем без дослідження всіх
можливих первинних цивільно - правових,
бухгалтерських і податкових
документів зроблено висновок про
відсутність в діяльності позивача
об'єктів оподаткування ПДВ, при тому, що
документальна позапланова перевірка
має здійснюватися на підставі,
зазначених у ст. 75 Податкового кодексу
України первинних бухгалтерських
документів та даних, наданих платником
податків у визначених Податковим
кодексом України випадках.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 23 липня 2013 року, винесене
Знам'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану

вартість в розмірі 11 376,35 грн. основного
платежу та 850,32 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 23 липня 2013 року, винесене
Знам'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 12 827,85
грн. основного платежу та 2 412,87 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

Рішення суду обґрунтовано тим, що факт
здійснення господарських операцій
підтверджується належним чином
оформленими первинними та
розрахунковими документами, що
свідчить про реальне придбання
товарів.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій вказує на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
в ході проведення перевірки не
встановлено факту передачі товарів від
продавця до покупця, в зв'язку з
відсутністю актів приймання - передачі
товару, видаткових накладних,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів та інших первинних
документів.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
у період з 25.06.2013 року по 02.07.2013 року
посадовими особами Знам'янської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області проведено документальну
позапланову перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства СГД - фізичної особи
ОСОБА_1 за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2012 р.,
за результатами якої складено акт
№269/2/17/НОМЕР_1 від 09.07.2013 р., висновками
якого, зокрема, є порушення, на думку
відповідача, позивачем:

- п.4.1 ст.4, п.п.4.2.12 п.4.2 ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" від 22.05.2003 р. №889-ІV, п.п.5.3.9
п.5.3 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.1994 р. №334/94-ВР в редакції Закону
України від 22.05.1997 р. №283/97-ВР, п.п.163.1.2
п.163.1 ст.163, п.п.164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164,
п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177, п.138.2, п.138.6 ст.138
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VІ та занижено податок з доходів
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у сумі
12 827,85 грн. в тому числі:

- за ІІІ квартал 2010 року в сумі 112, 92 грн.;

- за ІV квартал 2010 року в сумі 3 063,46 грн.;

- за 2011 рік в сумі 9 651,47 грн.

- п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997 р.
№168/97-ВР, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. №2755- VІ та порушено ч.1 ст.203, 215,
228, 662, 655, 656 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними при обсягах
придбання та продажу, які є недійсними
в результаті чого занижено податок на
додану вартість у сумі 11 312,35 грн. в
тому числі:

- за грудень 2010 року в сумі 3 333,26 грн.;

- за січень 2011 року в сумі 7 979,09 грн.

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України в результаті чого
занижено податок на додану вартість за
вересень 2011 р. в сумі 64,00 грн. (а.с.17-56 Т.1)

23.07.2013 р. податковим органом на підставі
акту перевірки винесено оскаржувані
податкові повідомлення-рішення (т. 1,
а.с.8-11). Дані рішення позивачем
оскаржені до Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
(т. 1, а.с.14)

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
від 08.11.2013 р. про результати розгляду
первинної скарги залишено без змін
податкові повідомлення-рішення, а
скаргу без задоволення (т. 1, а.с.72-78).

Позивачем подано повторну скаргу до
Міністерства доходів і зборів України
(т. 1, а.с.68). Рішенням Міністерства
доходів і зборів України від 11.12.2013 р.
скаргу залишено без задоволення (т .1,
а.с.64-67).

Встановлено, що грошові зобов'язання за
вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями визначено у
зв'язку з завищенням позивачем, на
думку відповідача, за грудень 2010
р., січень 2011 року податкового кредиту
з ПДВ у загальному розмірі 11 312,35 грн. та
заниження податкового зобов'язання з
ПДВ за вересень 2011 року в сумі 64,00 грн.
та завищення валових витрат за ІV
квартал 2010 року та за 2011 рік на суму 53
333,40 грн. у зв'язку з включенням до їх
складу сум за господарськими
операціями з КП "Альянс", які, на думку
відповідача, не носять реального
характеру, та заниження валових
доходів в сумі 32 185,34 грн. в зв'язку з
невключенням до валових доходів
дотації заробітної плати, отриманої
від Знам'янського центру зайнятості.

Згідно п.4.1. Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р.
№ 889-ІV загальний річний
оподатковуваний дохід складається з
суми загальних місячних
оподатковуваних доходів звітного року,
а також іноземних доходів, одержаних
протягом такого звітного року.

У відповідності до п.п.4.2.12. Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" від 22.05.2003 р. № 889-ІV до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу, зокрема, включається, дохід у
вигляді процентів (дисконтних доходів),
дивідендів та роялті, виграшів, призів;
інші доходи, крім зазначених у пункті 4.3
цієї статті.

Відповідно до п.п.4.3.1 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
від 22.05.2003 р. № 889-ІV до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються, зокрема, сума
державної матеріальної та соціальної
допомоги у вигляді адресних виплат
коштів та надання соціальних послуг
відповідно до закону, житлових та інших
субсидій або дотацій, компенсацій
(включаючи допомогу по вагітності та
пологах), винагород та страхових
виплат, які отримуються платником
податку відповідно з бюджетів та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із законом, у тому числі (але не
виключно) (за переліком).

Отже, дотація є по суті компенсацією
вже здійснених витрат на оплату праці
"дотаційного" працівника, а тому,
відповідно до п.п.4.3.1 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
від 22.05.2003 р. №889-ІV, до складу
оподатковуваного доходу не
включається, що свідчить про
безпідставність визначення позивачеві
грошових зобов'язань в цій частині.

Також встановлено, що в грудні 2010 р. та в
січні 2011 р. позивачем віднесено до
податкового кредиту ПДВ у сумі 11 312,35
грн., а у ІV кварталі 2010 року та у 2011 році
до складу валових витрат 53 333,40 грн. за
податковими накладними виданими КП
"Альянс" по придбанню будівельних
матеріалів, на підставі договору
купівлі-продажу № 2010-12-055 від 28.12.2010 р. (т.
1, а.с.57-58, 60-61, 125-137, 143-151). Даний товар
позивачем оприбутковано відповідно до
видаткової накладної (т. 1, а.с.62).
Транспортування придбаного товару
здійснено продавцем (КП "Альянс"), що
підтверджується відповідною
товарно-транспортною накладною (т. 1,
а.с. 59). Оплату вартості придбаного
товару позивачем здійснено в повному
обсязі безготівковим шляхом, що
підтверджується випискою з банку (т. 1,
а.с.197-204).

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

У відповідності до п. 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; дата відвантаження товарів, а
в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому в п. 198.2 зазначеної статті
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
із банківського рахунку платника
податку в оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.п. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; спрямування її на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг. При
цьому результати зазначеної
діяльності - продукція, роботи чи
послуги - мають вартісний характер і
цінове вираження.

В ході розгляду справи встановлено, що
з метою здійснення господарської
діяльності позивачем і придбавались
будівельні матеріали.

У відповідності до п.187.1. Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

В ході розгляду справи встановлено, що
позивачем в вересні 2011 року включено до
податкових зобов'язань ПДВ у сумі 64,00
грн. відповідно до податкової
накладної № 2 від 26.09.2011 року, що
підтверджується податковою
декларацією, розшифровками
податкового зобов'язання з ПДВ та
записами в реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних, а тому
посилання податкового органу про
заниження податкового зобов'язання з
ПДВ в сумі 64,00 грн. є безпідставним (т. 1,
а.с.162-169, 205).

Окрім того, колегія суддів вважає, що
зробивши висновки про нікчемність
укладеного правочину з КП "Альянс",
податковий орган не врахував
наступного.

Відповідно до ст.228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Отже, вказаною нормою права визначено
об'єктивну сторону нікчемного
правочину, тобто визначено ознаки, за
наявності яких укладений правочин
можливо кваліфікувати як нікчемний.
Податковим органом, в акті перевірки не
наведено, визначених нормою права,
ознак, які б свідчили про нікчемність
укладеного позивачем правочину.

Крім цього, для кваліфікації правочину
за статтею 228 Цивільного кодексу
України та застосування відповідних
наслідків, необхідною та обов'язковою
умовою є наявність умислу у формі вини,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст. 71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоду не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Як вбачається з акту перевірки,
обґрунтовуючи нікчемність правочину,
податковий орган посилався на ч.1 ст. 203
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Акт перевірки свідчить про те, що
нікчемність укладеного правочину
податковий орган пов'язує з тим, що
сторонами укладено угоду, яка не
спрямована на настання реальних
наслідків, що такою угодою обумовлені.
Тобто, перевіряючими в акті перевірки
вказано на ознаки фіктивних
правочинів, які, згідно зі ст. 234 ЦК
України, вчинюються без наміру
створення правових наслідків, що
обумовлюються цими правочинами.

Відповідно до ч.2 ст. 234 ЦК України
фіктивний правочин визнається судом
недійсним. Але доказів того, що
вищевказаний договір визнано судом
недійсним, відповідачем суду не надано.
Натомість встановлені обставини
справи свідчать про те, що позивачем
здійснене реальне придбання товарів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкових повідомлень -
рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
Ю.В. Дурасова