Справа № 2а-13877/12/2670
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15 вересня 2014 року 11 год. 26
хв. № 2а-13877/12/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Хелстур" до
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 15 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2012 року задоволено повністю
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Хелстур" (далі -
позивач) до державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
міста Києва Державної податкової
служби (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 01 жовтня 2012 року №
1 (далі - оскаржуване рішення).

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 липня 2014 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 грудня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа до Окружного адміністративного
суду міста Києва надійшла 31 липня 2014
року та, відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, для її нового розгляду і
вирішення 04 серпня 2014 року визначено
суддю Данилишина В.М.

Ухвалою суду від 07 серпня 2014 року
справу прийнято до провадження та її
призначено до розгляду у судовому
засіданні. Крім того, згідно зі ст. 55 КАС
України, судом допущено заміну
відповідача його процесуальним
правонаступником - державною
податковою інспекцією у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач).

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримала позов
та просила задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову та доказах на їх
обґрунтування, наданих суду у судовому
засіданні 15 серпня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
липня 2014 року вбачається, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасовано у зв'язку з тим, що при
прийнятті рішень ними не досліджено
питання відповідності даних,
зазначених у декларації з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) за липень 2012
року та додатків до неї, даним
податкового обліку платника податків.

У ході нового судового розгляду справи
необхідно взяти до уваги наявність у
матеріалах справи уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за липень 2012 року від
18 вересня 2012 року та встановити, чи
отримувався такий розрахунок
податковим органом і коли.

Враховуючи позицію, викладену в ухвалі
суду касаційної інстанції від 22 липня
2014 року, на новому розгляді справи
судом першої інстанції, у тому числі
додатково, з'ясовано наступі обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи.

Так, відповідачем проведено камеральну
перевірку даних податкового обліку
позивача, за результатами якої 07
вересня 2012 року складено акт № 126/15-575
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з ПДВ (далі - акт перевірки),
згідно з висновками якого, позивачем
порушено п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), п. 9
розділу І, п. 8 розділу IV Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з ПДВ, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 25
листопада 2011 року № 1492 (далі - Порядок №
1492).

На підставі акту перевірки, 01 жовтня 2012
року відповідачем прийнято
оскаржуване рішення, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 7370866,00 грн.

Відповідно до п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

У ході камеральної перевірки
відповідачем виявлено, що у рядку 22
податкової декларації з ПДВ за липень
2012 року від 17 серпня 2012 року №
(далі - декларація) "Залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, за вирахуванням
суми податку, яка підлягає сплаті до
бюджету за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду"
відображено залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду у розмірі 7370866,00
грн., в рядку 24 "Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду" декларації
відображено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, у розмірі 7370866,00
грн.

У додатку 2 до декларації відображено
залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду за липень 2012 року,
у розмірі 7370866,00 грн.

Поряд з цим, відповідно до даних
податкового обліку, позивачем
задекларовано від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду у розмірі 139448,00
грн.

Тобто, дані, зазначені позивачем у
додатку 2 до декларації, не
відповідають даним його податкового
обліку.

Як з'ясовано судом у ході нового
розгляду справи та підтверджено
представниками відповідача у судових
засіданнях, уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з ПДВ за липень
2012 року у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок
відповідачем у ході камеральної
перевірки до уваги не взято, оскільки
таку перевірку проведено 07 вересня 2012
року, а вказаний уточнюючий розрахунок
до відповідача подано 18 вересня 2012
року, тобто після проведення
камеральної перевірки.

Згідно з пп. 4.6.4, пп. 4.6.5, пп. 4.6.6 п. 4.6
розділу V, п. 8, пп. 14.2 п. 14 розділу
ІІІ Порядку № 1492 (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), якщо в наступному
звітному податковому періоді різниця
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту з
урахуванням залишку такого від'ємного
значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), подається (Д2) (додаток 2).

Платники, які відповідно до ст. 200
розділу V Кодексу мають право на
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість та заповнили рядок 22
декларації, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають
(Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3)
переноситься до рядка 23 декларації за
поточний звітний (податковий) період.
Залежно від обраного платником напряму
повернення суми бюджетного
відшкодування (на рахунок цього
платника у банку або у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних податкових
періодів) така сума вказується або в
рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково
розподіляється у рядках 23.1 та 23.2
декларації.

При цьому платники податку, які мають
право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняли рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування на рахунок у банку
(заповнено рядок 23.1 декларації),
подають (Д4) (додаток 4).

Залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду
(відображається у рядку 24 декларації
поточного звітного (податкового)
періоду та переноситься до рядка 21.2
декларації наступного звітного
(податкового) періоду).

Платник податку самостійно обчислює
суму податкового зобов'язання, яку
зазначає в податковій звітності. Дані,
наведені в податковій звітності, мають
відповідати даним бухгалтерського та
податкового обліку платника.

Додатками до декларації є: довідка щодо
залишку суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (Д2) (додаток 2).

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини, суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав для визнання протиправним та
скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хелстур" до
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Хелстур".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 22
вересня 2014 року