Справа № 822/2201/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2201/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріВересняк А.А. за
участі:представника позивача Кершиса
А.А. представника Прокуратури
м.Хмельницького Ткачук Н.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Славутський
комбінат "Будфарфор" до Державної
екологічної інспекції у Хмельницькій
області про визнання дій
протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду позові публічне
акціонерне товариство "Славутський
комбінат "Будфарфор" просить визнати
протиправними дії Державної
екологічної інспекції в Хмельницькій
області щодо визначення розміру
відшкодування збитків в розмірі 1230910,0
грн. та направлення листа-претензії
№1880/07 від 05.05.2014 року про відшкодування
збитків.

На думку позивача дії відповідача щодо
визначення розміру відшкодування
збитків в сумі 1230910,0 грн. та направлення
листа-претензії є неправомірними,
оскільки:

акт перевірки №123/02 від 30.05.2013 року, на
який посилається відповідач у
розрахунку розміру відшкодування
збитків та листі-претензії №1880/07 від
05.05.2014 року, всупереч вимогам Порядку
організації перевірок суб»єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства не
містить інформації стосовно періоду
виявлення порушення та його припинення
і розміру нарахованих збитків;

при визначенні розміру відшкодування
збитків, завданих позивачем
навколишньому природному середовищу,
відповідач безпідставно використав
дані статистичної звітності позивача
(форми №2-ТП (повітря)) щодо обсягів
потенційних викидів забруднюючих
речовин в повітря замість даних про
фактичні обсяги таких викидів із
стаціонарних джерел позивача на
підставі матеріалів інвентаризації
викидів;

позивач здійснив всі необхідні заходи
з метою отримання необхідних
дозвільних документів та отримав
відповідний дозвіл 24.01.2014 року, що
свідчить про відсутність його діях
вини, яка є обов»язковою складовою
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди (ст.1166 ЦК України).

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та
підтвердив обставини, на які
посилається у позовній заяві з
урахуванням доповнення до позову,
просить суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, в надісланому до
суду запереченні, зазначив, що розмір
збитків, заподіяних позивачем
навколишньому природному середовищу,
визначений відповідачем на підставі
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормових
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря", затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишньому природному середовищу
та ядерної безпеки України від 10.12.2008
року № 639, з використанням даних
статистичної звітності позивача щодо
обсягів викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря його стаціонарними
джерелами.

Представник прокуратури міста
Хмельницького, яка відповідно до листа
№201-391-14 від 19.08.2014 року вступила у
справу на стороні відповідача, також
заперечив проти задоволення позовних
вимог, вважає дії Державної
екологічної інспекції в Хмельницькій
області щодо визначення розміру
відшкодування збитків в розмірі 1230910,0
грн. та направлення листа-претензії
№1880/07 від 05.05.2014 року про відшкодування
збитків законними.

Заслухавши представників позивача та
прокуратури м.Хмельницького, свідка
ОСОБА_5, дослідивши зібрані в
матеріалах справи докази в їх
взаємному зв'язку та сукупності, суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити з урахуванням
викладеного нижче.

Суд встановив, що позивач - публічне
акціонерне товариство «Славутський
комбінат «Будфарфор»" здійснює
господарську діяльність з виробництва
керамічних санітарно-технічних
виробів за адресою: м.Славута, вул.
Козацька, 122.

Відповідно до Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» і наказу державної
екологічної інспекції в Хмельницькій
області від 14.05.2013 року №183 «Про
затвердження Порядку організації
перевірок суб»єктів господарювання
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства» на
підставі направлення №939 від 14.05.2013
року, в травні 2013 року працівниками
Державної екологічної інспекції в
Хмельницькій області проведена
планова перевірка дотримання
позивачем вимог природоохоронного
законодавства, результати якої
оформлені актом № 123/02 від 30.05.2013 року.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що
позивач в порушення ст.ст. 10 і 11 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря» здійснює викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами за
відсутності дозволу на викиди (дія
попереднього дозволу №-67
закінчилась 01.01.2013 року).

У зв»язку з виявленими порушеннями на
підставі протоколу №207 від 30.05.2013 року
про адміністративне правопорушення
відповідачем винесена постанова №207/02
від 31.05.2013 року про накладення
адміністративного стягнення на
керівника ПАТ «Славутський комбінат
«Будфарфор» за порушення ст.ст. 10, 11
Закону України «Про охорону
атмосферного повітря».

За наслідками перевірки
відповідачем здійснений розрахунок
розміру відшкодування збитків,
заподіяних державі позивачем, в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря в загальній сумі 1230910,0 грн. та
направлений лист-претензія №1880/07 від
05.05.2014 року про відшкодування
зазначених збитків.

Досліджуючи правомірність дій
відповідача по розрахунку розміру
відшкодування збитків, нанесених
державі від стаціонарних джерел
викидів сумі 1230910,0 грн. а направлення
листа-претензії, суд враховує наведене
нижче.

Відповідно до ст. 5 Закону України
від 25.06.1991 року № 1264-XII «Про охорону
навколишнього природного середовища»
(далі - Закон №1264-XII) державній охороні і
регулюванню використання на території
України підлягають: навколишнє
природне середовище як сукупність
природних і природно-соціальних умов
та процесів, природні ресурси, як
залучені в господарський обіг, так і
невикористовувані в народному
господарстві в даний період (земля,
надра, води, атмосферне повітря, ліс та
інша рослинність, тваринний світ),
ландшафти та інші природні комплекси.

В силу ст.10 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря»
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані:
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Державний контроль у галузі
охорони навколишнього природного
середовища здійснюється зокрема
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади з питань
екології та природних ресурсів, його
органами на місцях, та іншими
спеціально уповноваженими державними
органами. Державному контролю підлягає
крім іншого використання і охорона
атмосферного повітря, стан
навколишнього природного середовища
(ч. 1, 2 ст. 35 Закону № 1264-XII).

Повноваження відповідача щодо
проведення перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
передбачені Положенням про Державну
екологічну інспекцію в областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 19.12.2006 року №548,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 13.02.2007 року за №548
(далі-Положення) та Положенням про
державну екологічну інспекцію в
Хмельницькій області, затвердженого
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України №55 від 19.02.2007 року.

Пунктом 1 Положення визначено, що
Державна екологічна інспекція в
областях, містах Києві та Севастополі
(далі - Інспекція) є спеціальним
підрозділом Мінприроди, який
підзвітний та підконтрольний в частині
здійснення державного контролю
Державній екологічній інспекції.
Інспекція в межах своїх повноважень
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері охорони навколишнього
природного середовища, раціонального
використання, відтворення та охорони
природних ресурсів, поводження з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами), екологічної
та в межах своєї компетенції
радіаційної безпеки на відповідній
території. Повноваження Інспекції
поширюються на територію відповідної
області, міст Києва та Севастополя, за
винятком території, віднесеної до зони
діяльності Державної екологічної
інспекції з охорони довкілля
Північно-Західного регіону Чорного
моря, Державної Азово-Чорноморської
екологічної інспекції та Державної
екологічної інспекції Азовського моря.

Одним із основних завдань Інспекції є
здійснення державного контролю за
додержанням вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, раціональне використання,
відтворення та охорона природних
ресурсів, дотримання екологічної
безпеки на відповідній території.

Згідно до ч. 5 п. 6 Положення про
Державну екологічну інспекцію в
Хмельницькій області, затвердженого
Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 19.02.2007 року №55 Інспекція
вправі складати акти перевірок і
протоколи про адміністративні
правопорушення та розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
межах повноважень, визначених законом..

Частиною 5 ст. 11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»
передбачено, що викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами можуть
здійснюватися після отримання дозволу,
який видається територіальним органом
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів
за погодженням із територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань охорони здоров'я.

В силу ст. 68 Закону №1264-XII
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
тягне за собою дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно з
законодавством України.
Відповідальність за порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
несуть особи винні у допущенні
наднормативних, аварійних і залпових
викидів і скидів забруднюючих речовин
та інших шкідливих впливів на
навколишнє природне середовище.
Підприємства, установи, організації та
громадяни України, а також іноземні
юридичні та фізичні особи та особи без
громадянства зобов'язані відшкодувати
шкоду, завдану внаслідок порушення
вимог законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Застосування
заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів.

У відповідності до ст. 69 Закону
№1264-XII шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації, як правило, в
повному обсязі без застосування норм
зниження розміру стягнення та
незалежно від збору за забруднення
навколишнього природного середовища
та погіршення якості природних
ресурсів.

Порядок визначення розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами суб'єктів господарювання
(юридичних і фізичних осіб) регулюється
Методикою розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря", затвердженою
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.12.2008 року №639,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України від 21.01.2009 р. за № 48/16064 (надалі -
Методика №639).

Відповідно до п.1.5. Методики №639
викидом є надходження в атмосферне
повітря забруднюючих речовин або
суміші таких речовин; забруднююча
речовина - речовина хімічного або
біологічного походження, що присутня
або надходить в атмосферне повітря і
може прямо або опосередковано
справляти негативний вплив на здоров'я
та стан навколишнього природного
середовища.

Пунктом 1.4 Методики №639
передбачено, що ця Методика
поширюється на державних інспекторів
України з охорони навколишнього
природного середовища та державних
інспекторів з охорони навколишнього
природного середовища відповідних
територій (далі - державні інспектори)
при розрахунку розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, що виявлені за результатами
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання вимог
природоохоронного законодавства.

За змістом пп. 2.1.2. і пп. 2.1.1. п.2.1
Методики №639 наднормативними викидами
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря вважаються : викиди
забруднюючих речовин, які перевищують
затверджені граничнодопустимі викиди,
установлені дозволом на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами ;
викиди забруднюючих речовин, на які
відсутній дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
уключаючи окремі забруднюючі речовини,
викиди яких підлягають регулюванню
відповідно до законодавства.

Отже, відповідач, який є
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів, наділений
повноваженнями щодо проведення
перевірок дотримання
природоохоронного законодавства
господарюючими суб»єктами, складання
актів перевірок та розрахунку шкоди,
заподіяної цими суб»єктами внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
тому числі і в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря.

Порядок організації та проведення
перевірок суб'єктів господарювання
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства
(надалі - Порядок N 464) затверджений
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10 вересня 2008 року N 464,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 15 січня 2009 р. за N 18/16034.

В силу п.4.13 Порядку N 464 за
результатами проведеної перевірки
державним інспектором складається акт
перевірки вимог природоохоронного
законодавства. За змістом п.п.1.4 Порядку
N 464 акт перевірки - документ, який
фіксує факт проведення планових,
позапланових перевірок суб'єктів
господарювання, і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

У відповідності до п.4.15 Порядку N
464 в акті перевірки зазначаються: дата
та місце складання акта перевірки; тип
перевірки; предмет державного нагляду
(контролю); номер та дата видачі наказу,
на підставі якого проводилася
перевірка; прізвище, ініціали, посада
державних інспекторів, які проводили
перевірку; посади, прізвища та ініціали
осіб, які були залучені до перевірки (за
наявності); посада, прізвище та
ініціали керівника або уповноваженої
ним особи суб'єкта господарювання або
прізвище фізичної особи - підприємця,
що були присутні при перевірці; повне
найменування суб'єкта господарювання
(об'єкта перевірки) та його
місцезнаходження; у разі, якщо
ініціатором перевірки є інший орган
влади, - номер, дата звернення і
найменування відповідного органу; дата
початку й закінчення перевірки;
інформація про здійснення попередньої
перевірки (за наявності); виявлені
порушення й недоліки; конкретні
природоохоронні заходи, які
здійснюються на виконання вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів; стан
виконання виданих раніше приписів щодо
усунення виявлених порушень (за
наявності); обставини та суть порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
(за наявності) з посиланням на
нормативно-правові акти, вимоги яких
порушені. В акті перевірки також
зазначається інформація, пов'язана з
проведенням
інструментально-лабораторного
контролю (відбір проб та вимірювання
безпосередньо на об'єкті перевірки), та
зазначаються посилання на акти відбору
проб та протоколи вимірювань (п.4.16
Порядку N 464).

Отже, Порядком N 464 не передбачена
необхідність зазначення в акті
перевірки розміру відшкодування
збитків, на якому наполягає позивач, а
моментом виявлення порушення є дата
складання акту. Відтак, посилання
позивача на порушення вимог Порядку N 464
під час складання акту перевірки №123/02
від 30.05.2013 року суд вважає
безпідставним.

Тому, встановивши під час
перевірки порушення позивачем ст.ст. 10
і 11 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» та наявність
понаднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами викидів без
дозволу на викиди, відповідач
правомірно здійснив розрахунок
розміру відшкодування збитків,
завданих позивачем державі в
результаті таких викидів, користуючись
при цьому Методикою №639.

Досліджуючи обґрунтованість та
правомірність визначення відповідачем
розміру відшкодування збитків в сумі
1230910,0 грн., нанесених позивачем в
результаті наднормативних викидів та
порядку їх визначення, суд враховує
зазначене нижче.

Згідно до пп. 2.1.2 п. 2.1 Методики №639
наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря є викиди
забруднюючих речовин, на які відсутній
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами..

Факт наднормативного викиду
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря встановлюється державними
інспекторами при проведенні перевірки
суб'єктів господарювання
інструментально-лабораторними
методами контролю та розрахунковими
методами (п. 2.2 Методики №639).

В силу п.2.3 Методики №639 при
визначенні наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря інструментально-лабораторними
методами контролю використовуються
результати
інструментально-лабораторних
вимірювань лабораторій, які атестовані
на право проведення відповідних
інструментально-лабораторних
вимірювань. Дані таких вимірювань
мають бути зафіксовані в журналах
первинної облікової документації, у
робочих журналах лабораторій або у
звітах про
інструментально-лабораторні
вимірювання.

При цьому, з урахуванням вимог п.
4.13 і п.4.15 Порядку N 464 при визначенні
наднормативних викидів забруднюючих
речовин можуть бути використані лише
дані інструментально-лабораторних
вимірювань, які проведені під час
перевірки і зафіксовані в акті
перевірки.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснила, що під час
перевірки позивач не здійснював
інструментально-лабораторні
вимірювання викидів забруднюючих
речовин. Востаннє позивач здійснював
такі вимірювання в квітні 2013 року.
Зазначене підтверджується складеними
позивачем протоколами вимірювань
вмісту забруднюючих речовин в
організованих викидах стаціонарних
джерел за квітень 2013 року, результатах
інструментальних замірів джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря за квітень 2013 року
та поясненнями представника позивача в
судовому засіданні.

Відтак, дані
інструментально-лабораторних
вимірювань викидів забруднюючих
речовин, виконаних позивачем в квітні
2013 року, не могли слугувати базою для
визначення наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря в травні 2013 року.

При цьому, суд враховує, що в силу
п.4.6. Порядку N 464 обов»язок
контролюючого органу щодо проведення
під час перевірки
інструментально-лабораторних
вимірювань викидів забруднюючих
речовин виникає лише у разі
необхідності перевірки дотримання
суб'єктами господарювання
встановлених нормативів. У зв»язку з
закінченням терміну дії дозволу,
перевірка дотримання позивачем
встановлених цим дозволом нормативів
не здійснювалась.

Розрахункові методи визначення
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
об'ємної витрати газопилового потоку
застосовуються, зокрема, у випадках
викиду забруднюючих речовин від джерел
викидів, які здійснюються без дозволу
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами суб'єктів господарювання (пп.
2.7.1 п. 2.7 Методики №639).

Розрахунок розміру збитків,
заподіяних державі, здійснений
відповідачем за формулою 12,
встановленою пунктом п.4.1. Методики
№639, а саме: З = mi х 1,1П х Ai х Кт х Кзi, де З -
розмір збитків, грн; mi - маса i-тої
забруднюючої речовини, що викинута в
атмосферне повітря наднормативно, т;
1,1П - розмір мінімальної заробітної
плати (П) на момент виявлення порушення
за одну тонну умовної забруднюючої
речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1),
грн/т; Ai - безрозмірний показник
відносної небезпечності i-тої
забруднюючої речовини; Кт - коефіцієнт,
що враховує територіальні
соціально-екологічні особливості; Кзi -
коефіцієнт, що залежить від рівня
забруднення атмосферного повітря
населеного пункту i-тою забруднюючою
речовиною. Загальний розмір
відшкодування збитків розраховується
як сума розмірів збитків за
наднормативний викид в атмосферне
повітря кожної забруднюючої речовини.

В силу п.3.6 Методики №639
розрахунок маси наднормативного
викиду забруднюючої речовини в
атмосферне повітря від джерела викиду,
який здійснюється без дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, здійснюється за параметрами
джерела викиду (джерела утворення),
зафіксованими у відповідній
документації суб'єкта господарювання
(матеріали інвентаризації
стаціонарних джерел викидів,
технологічні регламенти виробництва,
режимні карти роботи
паливовикористовувального обладнання,
питомі викиди (показники емісії), дані
державних статистичних спостережень з
охорони атмосферного повітря за формою
N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками
для розрахунків маси викидів
забруднюючих речовин за час роботи
джерела без дозволу на викиди.

Суд встановив, що розрахунок маси
наднормативного викиду забруднюючої
речовини в атмосферне повітря від
джерела викиду, який здійснюється без
дозволу на викиди, здійснений
відповідачем на підставі складеної
позивачем та поданої до органу
статистики форми N 2-ТП (повітря)
державних статистичних спостережень з
охорони атмосферного повітря.
Зазначені дані надані позивачем під
час перевірки.

Відтак, відповідач правомірно
використав зазначену в формі N 2-ТП
(повітря) інформацію щодо обсягів
забруднюючої речовини, що викинута в
атмосферне повітря наднормативно, для
визначення розміру відшкодування
збитків, заподіяних позивачем державі
в результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
викидів без дозволу на викиди.

В силу п.3.11 Методики №639 час роботи
джерела в режимі наднормативного
викиду визначається з моменту
виявлення порушення до моменту його
усунення, з урахуванням фактично
відпрацьованого часу. За змістом п.п.1.4
Порядку N 464 моментом виявлення
порушення є дата складання акту
перевірки. В свою чергу, у
відповідності до п.3.13 Методики №639 факт
усунення порушення може бути
підтверджений, зокрема, отриманням
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами.

Тому, відповідач правомірно визначив
розмір збитків за період з 30.05.2013 року
(дата складання акту перевірки) по
23.01.2014 року (до отримання відповідного
дозволу) в розмірі 1230910,0 грн. та
надіслав позивачу лист-претензію про
добровільну сплату коштів у вказаному
розмірі.

При цьому, суд вважає безпідставним
посилання позивача на виконаний
державним підприємством Міністерства
екології та природних ресурсів «Центр
еколого-експертної аналітики» розмір
відшкодування збитків в сумі 461310,04 грн.,
оскільки для його обрахунку
використані протоколи вимірювань
вмісту забруднюючих речовин в
організованих викидах стаціонарних
джерел за квітень 2013 року і результатах
інструментальних замірів джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря за квітень 2013 року,
які в силу п. 4.13 і п.4.15 Порядку N 464 не
можуть бути використанні при
визначенні наднормативних викидів
забруднюючих речовин, які сталися у
травні 2013 року.

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами №-126/17 позивач отримав
24.01.2014 року. Проте, його отримання не
звільняє позивача від встановленої
законодавством відповідальності за
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу на
викиди.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 11, 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В процесі судового розгляду
справи відповідачем доведено
правомірність дій визначення розміру
відшкодування збитків в розмірі 1230910,0
грн. та направлення листа-претензії
№1880/07 від 05.05.2014 року про відшкодування
збитків, тому позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись
законами України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
«Про охорону атмосферного повітря»,
ст.ст. 11, 99, 158 - 163, 167 і 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Державної екологічної
інспекції у Хмельницькій області про
визнання протиправними дій щодо
визначення розміру відшкодування
збитків в розмірі 1230910.0 грн. та
направлення листа-претензії від 05.05.2014
року №1880/07 відмовити

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05
вересня 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук