Справа № 817/687/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"07" жовтня 2014 р.
Справа № 817/687/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "24" квітня
2014 р. у справі за позовом Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними дій та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради
(далі - УКБ ВК Рівненської міської ради)
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області ( далі
ДПІ у м. Рівному) про визнання
протиправними дій податкового органу
щодо проведення перевірки
своєчасності сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності, за наслідками
яких складено акт від 09.10.2013 №301;
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області форми "Ш" від 22.10.2013 №.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказав, що податковим
органом при проведенні перевірки не
дотримано вимог п.79.2 ст.79 Податкового
кодексу України щодо прийняття наказу
на проведення перевірки та вручення
його посадовим особам позивача. Також
всупереч Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції 29.03.2004 за №377/89/76,
податковий орган самостійно змінив
призначення платежів, що визначалися
позивачем в платіжних дорученнях в
результаті чого, штучно у листопаді,
грудні 2012 року виникала заборгованість
по орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності, як
наслідок було безпідставно
застосовано штрафні (фінансові)
санкції за несвоєчасну сплату. Також,
зазначає, що самостійна зміна
податковим органом призначень
платежів призвела до викривлення
показників задекларованих та
сплачених сум орендної плати у
обліковій карточці платника податку за
2009-2011 роки.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо проведення
перевірки своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, за наслідками
яких складено акт за № 301 від 09.10.2013.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
22.10.2013 № .

Присуджено на користь Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 255,78 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Державна податкова інспекція у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким у позові відмовити. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач надав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, хоча про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги були
повідомлені своєчасно та належним
чином.

За таких підстав, з врахуванням
приписів ч.4 ст.196 КАС України розгляд
апеляційної скарги здійснюється
судової колегією за відсутності
представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області було проведено
перевірку своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності УКБ ВК
Рівненської міської ради. За
наслідками проведення перевірки
складено акт від 09.10.2013 №301, за змістом
якого позивачем затримано сплату
узгодженої суми податкового
зобов'язання, нарахованого у
податкових деклараціях орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності від 20.02.2012 №
, від 20.03.2012 №, від 09.10.2012
№, 14.11.2012 №, від 18.12.2012
№, а саме: на 263 днів по строку
сплати 30.12.2012, фактично погашено 26.10.2011
на суму 15000,00 грн.; на 301 день по строку
сплати 30.12.2010, фактично погашено 19.09.2013
на суму 4000,00 грн.; на 270 днів по строку
сплати 30.12.2012, фактично погашено 26.09.2013
на суму 8924,27 грн.; на 240 днів по строку
сплати 30.01.2013, фактично погашено 27.09.2013
на суму 27536,62 грн.; на 243 днів по строку
сплати 30.01.2013, фактично погашено 30.09.2013
на суму 15610,43 грн. (а.с.9-10 т.1).

Зазначені обставини враховані
податковим органом в розрахунку
штрафних санкцій на суму 11214,25 грн. (а.с.11
т.1).

ДПІ у м. Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
підставі акту перевірки від 09.10.2013 №301
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Ш" від
22.10.2013 №, яким за порушення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб, визначеного
п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України,
та на підставі ст.126 Податкового
кодексу України за затримку на 270
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 56071,31 грн. УКБ ВК
Рівненської міської ради зобов'язано
сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 11214,25
грн. (а.с.12 т.1).

Перевіряючи дотримання відповідачем
процедури проведення перевірки
позивача, за наслідками якої прийнято
спірне рішення, суд враховує, що
відповідно до ст.62 Податкового кодексу
України одним із способів здійснення
податкового контролю є перевірки та
звірки відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірки щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

У відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України
визначено види перевірок, які мають
право проводити органи державної
податкової служби, а саме: камеральні,
документальні, фактичні.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

З дослідженого судом акта від 09.10.2013 №301
встановлено, що податковим органом
проведена перевірка позивача на
підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, при цьому
відображено відомості щодо граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, а також
відомості щодо дати та сум фактичної
сплати зобов'язання. З наведеного
слідує, що податковим органом
досліджувались не виключно дані,
зазначені в податковій декларації
платника податків, а також інші
відомості, відтак проведена перевірка
не є камеральною відповідно до пп.75.1.1
п.75.1 статті 75 Податкового кодексу
України, а є документальною перевіркою.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України
документальні перевірки можуть бути
плановими або позаплановими, а також
виїзними або невиїзними.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України).

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки визначено в статті
79 Податкового кодексу України.

Так, документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу
України).

У відповідності до п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам органу державної
податкової служби право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

У матеріалах справи відсутні відомості
щодо прийняття керівником органу
державної податкової служби рішення
про проведення перевірки, оформленого
наказом, та його надіслання позивачу.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За встановлених обставин суд дійшов
висновку, що податковий орган порушив
встановлену законом процедуру
проведення документальної перевірки
позивача, діяв поза межами правового
поля, відтак дії ДПІ у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо проведення
перевірки своєчасності сплати
узгодженого податкового зобов'язання
по орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності, за
наслідками якої складено акт № 301 від
09.10.2013, вчиненими не в порядку та не у
спосіб, визначені законом, а тому є
такими, що порушують права та законні
інтереси платника податків. З
урахуванням наведеного суд першої
інстанції правомірно задовольнив
адміністративний позов в зазначеній
частині.

Відображені в акті перевірки від 09.10.2013
№301 відомості не можуть бути взяті до
уваги судом відповідно до ч.3 ст.70 КАС
України, оскільки такі відомості
одержані контролюючим органом з
порушенням закону.

Перевіряючи доводи відповідача щодо
несвоєчасної сплати позивачем
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності за листопад та
грудень 2012 року, суд встановив та
врахував таке.

Відповідно до п.287.3 ст.287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Судом встановлено, що у податкових
деклараціях за 2012 рік УКБ ВК
Рівненської міської ради
задекларовано до сплати орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності таких розмірах:

відповідно до поданої 20.02.2012 основної
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 47648,55 грн., за грудень 47648,51 грн.
(а.с.29-33 т.1);

відповідно до поданої 20.03.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 15177,23 грн., за грудень 15177,23 грн.
(а.с.39-42 т.1);

відповідно до поданої 17.05.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 42302,23
грн., за грудень 42302,34 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012 рік
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 5346,32 грн., за грудень у
сумі 5346,17 грн. (а.с.46-50 т.1);

відповідно до поданої 28.08.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 7327,22
грн., за грудень 7327,22 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 7850,01 грн., за грудень у
сумі 7850,01 грн. (а.с.57-59 т.1);

відповідно до поданої 28.08.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 41392,11
грн., за грудень у розмірі 41392,12 грн.;
нараховано до зменшення податкового
зобов'язання по орендній платі за землі
державної або комунальної власності на
2012р. (позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 910,12 грн., за грудень у
сумі 910,22 грн. (а.с.62-66 т.1);

відповідно до поданої 09.10.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 5557,06 грн., за грудень 5557,06 грн.
(а.с.73-76 т.1);

відповідно до поданої 10.10.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 38385,98
грн., за грудень 38385,95 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у розмірі 3006,13 грн., за грудень
у сумі 3006,17 грн. (а.с.80-84 т.1);

відповідно до поданої 14.11.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 1784,57 грн., за грудень 1784,57 грн.
(а.с.91-93 т.1);

Відповідно до поданої 18.12.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 38385,98
грн., за грудень 37337,50 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012 рік
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 0,00 грн., за грудень у
сумі 1048,45 грн. (а.с.96-100 т.1);

відповідності до поданої 18.12.2012 нової
звітної декларації за 2012 рік - за
листопад 214,36 грн., за грудень 90,57 грн.
(а.с.106108 т.1);

відповідно до поданої 20.12.2012 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 5124,30
грн., за грудень 4992,56 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 432,76 грн., за грудень у
сумі 564,50 грн. (а.с.111-113 т.1);

відповідно до поданої 15.05.2013 уточнюючої
декларації за 2012 рік - за листопад 38308,20
грн., за грудень 36169,52 грн.; нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14 - р.13)) за
листопад у сумі 77,78 грн., за грудень у
сумі 1167,98 грн. (а.с.117-122 т.1).

Фактично сплачено за листопад 2012 року у
розмірі 67684,82 грн. у відповідності до
платіжних доручень:

від 12.12.2012 №42 на суму 12606,44 грн.
(призначення платежу: орендна землі. По
строку сплати 30.12.2012);

від 20.12.2012 №828 на суму 10000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012);

від 25.12.2012 №843 на суму 35000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012);

від 25.12.2012 №844 на суму 5000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012);

від 27.12.2012 №854 на суму 5078,38 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за листопад 2012 року. По строку
сплати 30.12.2012) (а.с.128-132 т.1).

Фактично сплачено за грудень 2012 року у
розмірі 55078,38 грн. у відповідності до
платіжних доручень:

від 25.01.2013 №29 на суму 25000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 25.01.2013 №30 на суму 10000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 30.01.2013 №39 на суму 7000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 30.01.2013 №38 на суму 3000,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013);

від 31.01.2013 №44 на суму 6532,00 грн.
(призначення платежу: орендна плата за
землю за грудень 2012 року. По строку
сплати 30.01.2013) (а.с.133-137 т.1).

Судом встановлено, що сплачені кошти по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
листопад, грудень 2012 року податковим
органом спрямовано в погашення
податкового боргу, що виник у 2009-2010
роках.

Однак, суд не погоджується з
правомірністю таких дій податкового
органу, враховуючи наступне.

На момент сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2009-2010 роки був
чинний Закон України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ зі
змінами та доповненнями, (далі Закон
№2181-ІІІ).

Пунктом 7.7 ст.7 Закону №2181-ІІІ
визначений принцип рівності бюджетних
інтересів. Встановлено, що податковий
борг погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Як визначено в пп.7.1.1 п.7.7 ст.7 Закону
№2181-ІІІ, джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з п.6 ст.7 Закону України "Про
Національний банк України" від 20.05.1999
№679-XIV (із змінами та доповненнями),
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з п.3.8
зазначеної Інструкції реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Тому суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням пп.16.5.2
п.16.5 ст.16 Закону №2181-ІІІ слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Законом №2181-ІІІ, який є спеціальним
законом з питань оподаткування і
установлює порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п.7.7 ст.7 Закону №2181-ІІІ, податковий
орган не наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

За таких обставин самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

З аналізу норм Закону №2181-ІІІ, які
встановлюють відповідальність за
порушення податкового законодавства,
вбачається, що перелік таких порушень є
вичерпним і не підлягає розширеному
тлумаченню. Серед зазначених порушень
немає недотримання порядку погашення
податкового боргу та податкових
зобов'язань, встановленого п.7.7 ст.7
цього Закону.

Отже, законодавством України, чинним на
час сплати позивачем узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2009-2010 роки, не
було передбачено застосування
спеціальних заходів відповідальності
за порушення платником податків вимог
щодо першочергового погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У вказаних випадках до платника
податків підлягали застосуванню
передбачені Законом №2181-ІІІ заходи
примусового стягнення податкового
боргу, а також штрафні санкції за
порушення граничних строків сплати
податкових зобов'язань.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового
кодексу України у разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зараховувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напрямку сплати,
визначеного платником податків.

За приписами статті 126 Податкового
кодексу України за несплату узгодженої
суми грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом,
передбачено відповідальність платника
податків у вигляді штрафу, розмір якого
визначається у відсотковому
відношенні до погашеної суми
податкового боргу з урахуванням
терміну затримки.

Спрямування податковим органом
поточних платежів позивача на
погашення податкового боргу в порядку
черговості його виникнення в
попередніх звітних податкових
періодах, до набрання чинності
Податковим кодексом України, призвело
до викривлення показників
задекларованих та сплачених сум у
обліковій картці платника податку,
зокрема, за 2009-2010 роки, та, як наслідок,
до невірно визначеної суми недоїмки
станом на 01.01.2011 (а.с.20-120 т.2).

Обставини щодо недотримання
відповідачем податкового
законодавства в частині зміни
призначення платежів без згоди
платника податків у 2009-2010 роках, та,
відповідно, недостовірність даних
податкового обліку позивача,
встановлені судовими рішеннями в
адміністративних справах, які набрали
законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.2 ст.255 КАС України обставини,
які були встановлені постановою, що
набрала законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Оскільки судом встановлено
недостовірність даних податкового
обліку, а саме відповідачем невірно
визначено суму недоїмки на початок 2011
року, то, зараховуючи відповідно до п.87.9
ст.87 Податкового кодексу України
поточні платежі позивача в порядку
черговості виникнення податкового
боргу податковий орган невірно
визначив погашену суму податкового
боргу та термін затримки сплати
узгодженого податкового зобов'язання,
а відтак розрахунок штрафних санкцій є
необґрунтованим, відповідно податкове
повідомлення-рішення не може бути
визнано правомірним.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 05.12.2006 суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень. Рішення, в якому недійсну
частину не можна виокремити,
ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Згідно зі статтею 72 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Державною податковою інспекцією у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області не
доведено правомірності спірного
податкового повідомлення-рішення, в
той час як Управлінням капітального
будівництва виконавчого комітету
Рівненської міської ради належними та
допустимими доказами спростовано
висновки податкового органу про
допущені порушення, а відтак
застосування штрафних санкцій є
безпідставним.

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що податкове повідомлення-рішення від
22.10.2013 № не відповідає критеріям
правомірності, установленим в статті 2
КАС України, та правомірно скасував
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду
від "24" квітня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради вул.
Лермонтова, 6,м.Рівне,33028

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,