Справа № 2а-7494/12/0170/17
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/26389/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Леонтович К.Г.
Цуркана М.І. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року у справі № 2а-7494/12/0170/17 за
позовом ОСОБА_4 до Бахчисарайської
районної державної адміністрації про
визнання недійсним розпорядження та
спонукання до виконання певних дій, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Бахчисарайської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим про визнання недійсним
розпорядження від 23.03.2012 року № 350 про
відмову у наданні рішення на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність,
спонукання до виконання певних дій
шляхом зобов'язання відповідача
повторно розглянути заяву позивача про
передачу безоплатно у власність
земельної ділянки, а також зобов'язати
відповідача надати дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відводу у
власність для особистого селянського
господарства земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
спірне розпорядження є безпідставним,
незаконним та підлягає скасуванню з
огляду на те, що у розпорядженні не
вказано підстав для відмови в наданні
дозволу на складення проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки, а права на земельну ділянку, що
знаходилась у постійному користуванні
батька позивача, у зв'язку із його
смертю припинились, та відповідно до
положень земельного законодавства,
іншого законодавства, що регулює
питання в області земельних
правовідносин, не виключає можливості
отримання вказаної земельної ділянку у
порядку безоплатної приватизації, у
разі подання позивачем усіх необхідних
на те документів та дотримання
передбачених законом умов.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13 вересня 2012 року у
справі № 2а-7494/12/0170/17 позовні вимоги
задоволено частково: визнано недійсним
розпорядження Бахчисарайської
районної державної адміністрації в
Автономній Республіці Крим від 23.03.2012
року № 350 "Про відмову у наданні дозволу
гр. ОСОБА_4 на складення проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Ароматненської сільської
ради"; зобов'язано Бахчисарайську
районну державну адміністрацію в
Автономній Республіці Крим повторно
розглянути заяву ОСОБА_4 про надання
дозволу на складення проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки площею 2,00га у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території
Ароматненської сільської ради; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_5 на
підставі рішення 16-ої сесії 21 скликання
Бахчисарайської районної ради
народних депутатів Автономної
Республіки Крим від 01.07.1994 року був
виданий державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 3,81га, розташованого на
території Ароматненського сільської
ради народних депутатів для ведення
селянського (фермерського)
господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Позивач, який є сином ОСОБА_5, звернувся
до Бахчисарайської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим із заявою (клопотанням) про
передачу безкоштовно у власність
земельної ділянки площею 2,00га, що
відноситься до категорії земель
сільськогосподарського призначення,
розташованого на території
Ароматненського сільської ради
народних депутатів, для ведення
особистого селянського господарства.

Бахчисарайська районна державна
адміністрація Автономної Республіки
Крим 23.05.2012 року за №350 повторно
розглянувши заяву позивача винесла
розпорядження, яким відмовила йому в
наданні дозволу на складання проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки у власність на підставі статей
33, 118, 122, 141, пунктів 6, 12 розділу 10
"Перехідних положень" Земельного
кодексу України та постанови Кабінету
Міністрів України від 02.04.2002 року № 449.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем подано усі необхідні
документи, а відповідач безпідставно
відмовив у наданні дозволу.
Відмовляючи у задоволенні вимог
стосовно зобов'язання відповідача
надати позивачу дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відводу у
власність для особистого селянського
господарства земельної ділянки, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказане питання не віднесено до
повноважень судів, які не можуть
перебирати на себе функції інших
органів влади та втручатись в їх
діяльність.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у позовних
вимогах, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що спірна земельна
ділянка не відноситься до земель
державної або комунальної власності,
позивачем не наданий належний пакет
документів передбачений статтею 118
Земельного кодексу України, а тому
відповідач обґрунтовано відмовив в
наданні згоди на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Ароматненського
сільської ради.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Статтею 81 Земельного кодексу України
визначено, що громадяни України
набувають право власності на земельні
ділянки на основі: а) придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншим
цивільно-правовими угодами; б)
безкоштовної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизація земельних ділянок, що
були раніше надані їм в користування; г)
прийняття спадку; ґ) виділення в натурі
(на місцевості), земельної частки (паю),
що належить їм.

Відповідно до статті 33 Земельного
кодексу України громадяни України
можуть мати на праві власності та
орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

Згідно із статтею 118 Земельного кодексу
України в редакції, чинній на момент
винесення оскаржуваного рішення,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або
сільської, селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач, при зверненні
до районної державної адміністрації із
заявою про передачу земельної ділянки
безкоштовно у власність для ведення
особистого селянського господарства,
посилаючись на статті 116, 118, 121
Земельного кодексу України, претендує
на земельну ділянку, яка передана
ОСОБА_5 для ведення селянського
(фермерського) господарства згідно
державного акту на право постійного
користування землею серії КМ-БАХ №000106,
який згідно інформації відділу
Держкомзему у Бахчисарайському районі
є дійсним.

Відповідно до статті 23 Земельного
кодексу України 1990 року право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Колегія суддів зазначає, що суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про те, що спірна ділянка
згідно державного акту на право
постійного користування землею серії
КМ-БАХ №000106 знаходиться у користуванні
іншої особи для ведення фермерського
господарства.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
дослідженої судом заяви (клопотання),
поданої відповідачу, позивач просив
надати йому спірну земельну ділянку
для ведення особистого селянського
господарства без урахування того, що
земельна ділянка передана для ведення
фермерського господарства. Відтак, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша