Справа № 826/12469/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. при секретарі судового
засідання Берко А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фідленс-Україна"до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправними та
скасування податкових
представника позивача: Валька І.В.
(довіреність № 1113/13 від 04.06.2013),
представника відповідача: Галика О.В.
(довіреність № 28/26-58-10-44 від 19.05.2014),
на підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 01.10.2014
проголосив вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фідленс-Україна"
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.
Позивачу було нараховано податкові
зобов'язання за результатами
документальної планової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2013 по 31.12.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013 по
31.12.2013. Підставою для нарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток
є висновок податкового органу про
відсутність фактичного здійснення
операцій між позивачем та ТОВ
"Зернопром "Дніпро".
Позивач, не погоджуючись з такими
висновками податкового органу,
зазначає, що у період, який перевірявся
податковим органом, мав фінансово -
господарські відносини з ТТОВ
"Зернопром "Дніпро", які за твердженням
позивача мали реальний характер, та за
якими було отримано товар використаний
ним у власній господарській діяльності
та з метою отримання прибутку, а
документи бухгалтерського та
податкового обліків за цими операціями
були оформлені у відповідності до
вимог податкового законодавства.
Також позивач посилався на факт того,
що відповідачем перевірку було
проведено та винесено оскаржувані
податкові повідомлення - рішення з
порушенням законодавчо встановлених
У судовому засіданні 01.10.2014 представник
позивача підтримава позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов у
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, через у судовому засіданні
10.09.2014 надав письмові заперечення, у
яких просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач обґрунтовує тим, що
згідно з актами № 186/223/38113725 від 31.07.2013
та № 200/223/38113725 від 23.09.2014 ТОВ "Зернопром
"Дніпро" за податковою адресою не
знаходиться, свідоцтво платника ПДВ
анульоване 26.07.2013, та до перевірок
підприємством не надано первинних
документів, що підтверджують
господарські відносини з
контрагентами. Також відповідач
посилався на те, що у ході проведення
перевірок ТОВ «Зернопром «Дніпро» не
встановлено факту передачі товарів від
продавця до покупця, не підтверджено
фактичного відвантаження товарів та
реальне транспортування, не
встановлено документів, які б
підтверджували якість реалізованого
товару та встановлено відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної господарської
діяльності, економічної доцільності, в
тому числі відсутність управлінського,
технічного персоналу, основних фондів,
складських приміщень, а також звірками
ТОВ «Зернопром «Дніпро» не
підтверджено реальність проведених
господарських операцій з
контрагентами - постачальниками, з
урахуванням їх виду, обсягу, якості,
розрахунку та з контрагентами -
покупцями щодо реалізації товарів
(робіт, послуг), попередньо придбаних у
контрагентів - постачальників.
У судовому засіданні 01.10.2014 представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представників
позивача та відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
підставі наказу № 901 від 04.04.2014
проведена документальна планова
виїзна перевірка Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фідленс-Україна» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2013 по 31.12.2013, валютного та
іншого законодавства за період з
01.01.2013 по 31.12.2013.
За результатами перевірки складено акт
№ 2588 /26-58-22-01/36426518 від 05.06.2014, яким
встановлено порушення:
- пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139, підпункту 138.5.1
пункту 138.5 статті 138 Податкового
кодексу України, пункту 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 88 від 24.05.1995 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 за №168/704, статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
(із змінами та доповненнями), що привело
до зниження податку на прибуток в сумі -
- пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, пункту 2.4.
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№168/704 та пункту 9.1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» (із
змінами та доповненнями), що привело до
зниження податку на додану вартість на
загальну суму 980 964 грн.;
- підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168,
підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168,
підпункту "а" пункту 176.2 статті 176.
Податкового кодексу України в частині
несвоєчасності сплати податку на
доходи фізичних осіб у травні 2013 року
та з серпня по жовтень 2013 року;
- пункту 51.1 статті 51, пункту 119.2 статті 119
Податкового кодексу України, а саме,
встановлено випадки не включення у
повному обсязі у податковий розрахунок
за формою 1- ДФ сум доходу
нарахованого на користь фізичних
осіб - підприємців за період з IV
кварталу 2012 року по IV квартал 2013 pоку.
11.06.2014 Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна» до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві були
подані заперечення на акт №
2588/26-58-22-01/36426518 від 05.06.2014 за
результатами розгляду яких листом №
те, о заперечення на частині пункту 1
висновку акту задоволено на суму 708 340,00
грн. в частині пункту 2 висновку акту на
суму 799 646,00 грн., а в частині пункту 3
висновки акту залишено без змін.
20.06.2014 на підставі акту № 2588/26-58-22-01/36426518
від 05.06.2014, зокрема, прийняті податкові
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 272 250,00 грн. у тому числі
за штрафними (фінансовими) санкціями
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток на
загальну суму 408 453,00 грн. у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) на 136 151,00 грн.
20.06.2014 Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна» до
Головного управління Міндоходів у м.
20.06.2014, у тому числі на податкові
результатами розгляду якої прийнято
рішення №6449/10/2615-10-06-15 від 17.07.2014, яким
податкове повідомлення - рішення
№ від 20.06.2014 залишено без змін, а
податкове повідомлення - рішення
№ від 20.06.2014 скасоване в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток в частині
основного платежу у розмірі 99845,00 грн.
та в частині застосування штрафних
санкцій в розмірі 49922,50 грн.

31.07.2014 прийнято податкове повідомлення
- рішення № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток на загальну суму 258
786,00 грн. у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) на
86229,00 грн.

20.06.2014 Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна» до
Міністерства доходів та зборів України
була подана скарга № 2507/2014-01 від 25.07.2014,
за результатами розгляду якої прийнято
рішення № 122916/99-99-10-01-15 від 07.08.2014, яким
скарга залишена без задоволення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фідленс-Україна» не
погоджуючись з податковими
повідомленнями - рішеннями № від
20.06.2014 та № від 31.07.2014, вважаючи їх
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню звернулось з відповідним
позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципами адміністративного
судочинства є змагальність сторін,
диспозитивність та офіційне з'ясування
всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх
обставин у справі визначена в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 цього
Кодексу, якими встановлено, що суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин справи зобов'язує суд
встановити обставини справи для
забезпечення прийняття правосудного
рішення, в тому числі незалежно від
посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було
перевірено чи мали операції між
позивачем та ТОВ «Зернопром «Дніпро»
реальний товарний характер, можливість
здійснення таких операцій з
урахуванням оперативності проведення
операцій та віддаленості контрагентів
один від одного, подальше використання
позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що
наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до закону
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для
відшкодування податку на додану
вартість в подальшому, якщо податковий
орган доведе, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності,
наприклад, у випадку, коли не
проводилися самі операції. Також, судом
було зобов'язано позивача та
відповідача надати всі наявні докази
на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
з ТОВ «Зернопром «Дніпро» за договором
поставки товару № 2012/12/29-02 від 29.12.2012.

Факт здійснення поставки товару за
зазначеним договором, а саме, шроту
соняшного, підтверджується наявними в
матеріалах справи специфікаціями,
видатковими накладеними, рахунками -
фактурами, товарно - транспортними
накладними, посвідченнями якості,
ветеринарними свідоцтвами,
деклараціями виробника.

На підтвердження факту здійснення
оплати за товар отриманий від ТОВ
«Зернопром «Дніпро» за договором
поставки товару № 2012/12/29-02 від 29.12.2012
позивачем надано суду платіжні
доручення та банківські виписки.

Також позивачем на підтвердження факту
здійснення транспортування товару
отриманого від ТОВ «Зернопром «Дніпро»
за договором поставки товару № 2012/12/29-02
від 29.12.2012 надано суду рапорти № 13-064
від 24.02.2013 та № "НТТН+"13-065 від 24.02.2014
відповідно до яких 24.02.2014 на територію
на територію об'єкта ГК «Агровет
Атлантик» прибув автотранспортний
засіб РЕНО д.з.н. АР 94 27 ВМ, причеп АР 15 13
ХР, водій Кузьменко Н.А., який згідно ТТН
№922694 від 24.02.2013, доставив ТМЦ (шрот
соняшниковий) вагою 30240 кг.,
постачальник ТОВ "Зернопром "Дніпро",
одержувач ТОВ «Фідленс Україна», с.
Салтанівка та під час оформлення
документів було виявлено, що через
помилку постачальника, фактичний
номерний знак (АР 94 27 ВМ), не співпадає з
номерним знаком, який зазначений у
товарно-транспортній накладній (АР 94 24
ВМ) тобто різниця у одній цифрі « 7 та 4».

Відповідачем доказів, які б
спростовували пояснення позивача та
наданні ним докази суду не надано.
Зокрема, відповідачем не надано
доказів того, що ТОВ "Зернопром "Дніпро"
не відобразило у своїй податковій
звітності операції з позивачем, а
також, що ним не було сплачено податок
на додану вартість з вказаних операцій.
Відтак, відповідачем не спростовано
доводів позивача та доказів, наявних у
матеріалах справи, які доводять
реальність господарських операцій між
позивачем та ТОВ "Зернопром "Дніпро" за
договором поставки товару № 2012/12/29-02
від 29.12.2012.

Щодо посилань відповідача на акт №
186/223/38113725 від 31.07.2013 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Зернопром "Дніпро", код за ,
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період: липень 2012р. -
березень 2013р." суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок
затверджених наказом державної
податкової адміністрації України №236
від 22.04.2011 у разі встановлення фактів,
що не дають змогу провести зустрічну
звірку суб'єкта господарювання,
зокрема у зв'язку із зняттям з обліку,
встановленням відсутності суб'єкта
господарювання та/або його посадових
осіб за місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання (далі -
Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, неявки для підписання,
відмови від писання Довідки про
результати проведення зустрічної
звірки) (далі - Журнал реєстрації
довідок/актів) (додаток 4) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України.

Таким чином, акт про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання складається не за
результатами проведення зустрічної
звірки чи перевірки суб'єкта
господарювання, а у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, з огляду на що
зазначений акт може бути лише носієм
інформації щодо наявності фактів, які
унеможливлюють проведення зустрічної
звірки та не може містити інформацію
щодо фінансово - господарських
відносин суб'єктів господарювання.

Таким чином, акт № 186/223/38113725 від 31.07.2013,
не може бути належними доказами на
підтвердження допущення позивачем
порушення норм податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ "Зернопром"Дніпро".

Посилання відповідача на акт №
200/223/38113725 від 23.09.2014 не приймаються
судом до уваги, з огляду на те, що я к
вбачається з акту № 2588/26-58-22-01/36426518 від
05.06.2014 під час його складання акту №
200/223/38113725 від 23.09.2014 фінансово -
господарські взаємовідносини між
позивачем та ТОВ "Зернопром"Дніпро" не
досліджувались.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що інших доказів
та обґрунтувань, крім зазначених, на
підтвердження відсутності у позивача
прав на формування податкового кредиту
та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування за
фінансово - господарськими відносинами
з ТОВ "Зернопром"Дніпро" за період щодо
якого проводилась перевірка суду не
надано та не зазначено про причини
неможливості їх надання, суд дійшов
висновку про те, що господарські
операції між позивачем та ТОВ
"Зернопром"Дніпро" за договором
поставки товару № 2012/12/29-02 від 29.12.2012
мали реальний товарний характер.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу. Витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку; витрати банківських
установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, встановлено, що
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; з метою оподаткування
цим податком до імпорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг) з-під митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України, для їх
подальшого вільного обігу на території
України; постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Реальність та товарність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Зернопром"Дніпро" за договором
поставки товару № 2012/12/29-02 від 29.12.2012 в
ході судового розгляду справи судом
було встановлено, у зв'язку з чим суд
дійшов висновку, що у позивача було
право на формування податкового
кредиту та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування по
операціях з ТОВ "Зернопром"Дніпро" за
вказаним договором.

Крім того, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до частини
другої статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД
проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено,
що у разі якщо національні органи за
відсутності будь-яких вказівок на
безпосередню участь фізичної або
юридичної особи у зловживанні,
пов'язаним зі сплатою ПДВ, який
нараховується у ланцюгу поставок, або
вказівок на обізнаність про таке
порушення, все ж таки застосовують
негативні наслідки для отримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і у відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 20.06.2014 та № від 31.07.2014.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов

Постанова складена в повному обсязі
08.10.2014.