Справа № 804/15571/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,-
23.09.2014 р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (надалі - відповідач) з
наступними позовними вимогами:
1. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
Дніпродзержинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
2. Зобов'язати Дніпродзержинську
об'єднану державну податкову інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області зарахувати
в повному обсязі суми надмірно
сплачених податкових зобов'язань у
зобов'язань з плати за землю у вигляді
орендної плати, що виникнуть протягом
наступних звітних (податкових)
Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що вважає зазначене податкове
повідомлення-рішення незаконним та
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
не ґрунтується на законі та прийняте
податковим органом без достатніх на те
Позивач надав заяву про розгляд справи
за його відсутності у порядку
письмового провадження.
Відповідач у судові засідання (06.10.2014 р.
та 13.10.2014 р.) не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. Заперечень проти
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Частиною 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Згідно положень п.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Відповідно до рішень
Європейського суду з прав людини, що
набули статусу остаточного, зокрема
«Іззетов проти України», «Пискал проти
України», «Майстер проти України»,
«Крюков проти України», «Крат проти
України», «Сокор проти України»,
«Кобченко проти України», «Шульга
проти України», «Лагун проти України»,
«Буряк проти України», «ТОВ «ФПК
«ГРОСС» проти України», «Гержик проти
України» суду потрібно дотримуватись
розумного строку для судового
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 14.01.2014 р.
податковим органом проведено
перевірку своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання ОСОБА_1, за результатами
якої складено Акт №37/5/04-03-15-04/НОМЕР_1
(надалі - Акт перевірки).
Перевіркою встановлено порушення п. 57.1
ст. 57 Податкового кодексу України за
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання по
орендній платі з фізичних осіб та
згідно п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу
України до позивача застосовано
штрафну санкцію у розмірі 20% від суми
На підставі викладених порушень
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 04.02.2014 р.
Отже, спірною обставиною даної справи є
правомірність нарахування податковим
органом штрафу за порушення граничного
строку сплати орендної плати ОСОБА_1
З приводу встановлених порушень суд
Земельні відносини в Україні
регулюються Земельним Кодексом
України, а питання орендної плати за
землю з 01 січня 2011 р. - Податковим
Згідно ч.2 ст. 206 Земельного Кодексу
України будь-які питання щодо
оподаткування регулюються Податковим
Кодексом України і не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими Законами України, крім законів,
що містять виключно положення щодо
внесення змін до Податкового кодексу
України та/або Положення, які
встановлюють відповідальність та
порушення норм податкового
Положенням ст. 12 Земельного Кодексу
України визначено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст віднесено і надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).
Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки (п.288.1.
ст. 288 Податкового Кодексу України).
Орендна плата сплачується виключно в
порядку та розмірі, передбачених
договором оренди, питання щодо
встановлення розміру орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності вирішується за
згодою сторін договору оренди
земельної ділянки із закріпленням
розміру орендної плати в такому
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу
України використання землі в Україні є
платним. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка. Плата за землю
справляється відповідно до закону.
За змістом пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України плата за
землю - це загальнодержавний податок,
який справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
Згідно з пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
Відповідно до ст. 269 Податкового
Кодексу України платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв), землекористувачі.
Розміри та порядок плати за
використання земельних ресурсів, а
також відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
визначаються Податковим Кодексом
України. Згідно ст. 270 Податкового
Кодексу України зазначено, що об'єктом
оподаткування є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, а також земельні частки
(паї), які перебувають у власності.
Законом України «Про оренду землі»
регулюються орендні відносини, статтею
1 якого визначено, що оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності. Відповідно до ст. 13
вказаного законну договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. За змістом
ст. 18 договір оренди землі набирає
чинності після його державної
Згідно ст.125 Земельного кодексу України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.
Судом встановлено, що 10.06.2008 р. між
ОСОБА_1 та Дніпродзержинською міською
радою було укладено Договір оренди
земельної ділянки (державна реєстрація
адресою: АДРЕСА_1. За умовами Договору в
оренду передавалася земельна ділянка
площею 0,4128 га, з яких 0,1297 га - із
цільовим призначенням землі
роздрібної торгівлі та комерційних
послуг; 0,2831 га - із цільовим
призначенням землі автомобільного
Актом перевірки встановлено дати
сплати та суми сплачених грошових
зобов'язань та вказано, що фактично
позивачем сплачено податку у період з
16.01.2011 р. - 25.10.2011 р.
24.11.2009 р. між Дніпродзержинською
міською радою та ОСОБА_1, було укладено
Угоду № 2003 про розірвання Договору
оренди земельної ділянки (державна
вступає в дію з часу підписання її
сторонами і здійснення реєструючим
органом відповідного запису (п.2 Угоди).
Вказана Угода була укладена у зв'язку з
приведенням договірної документації
на землекористування у відповідність
до чинного законодавства шляхом
укладення нових договорів.
За поясненнями позивача, примірник
зазначеної Угоди ним отримано не було у
зв'язку із тим, що всі примірники були
залишені у Дніпродзержинській міській
раді для проведення їх державної
реєстрації. Примірник Угоди про
розірвання договору оренди земельної
ділянки отримано позивачем у квітні 2010
р., внаслідок чого до вказаного часу
ОСОБА_1 не мав змоги надати до
Дніпродзержинської ОДПІ копію
вказаної Угоди, а за усною
консультацією співробітників
контролюючого органу, подав звітність
з орендної плати за землю на 2010 р. Після
отримання примірника Угоди про
розірвання Договору оренди земельної
ділянки, за усною консультацією
співробітників контролюючого органу,
позивачем 30.08.2011 р. подано до
Дніпродзержинської ОДПІ уточнюючу
декларацію про зменшення податкових
зобов'язань за 2010 р. та частково за 2009
6 753,62 грн., за 2010 рік 71 520,76 грн.), та
погашено податкові зобов'язання за
період з моменту розірвання Договору
оренди на загальну суму 111652,75 грн.
Відповідно до п.102.1 ст. 102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
Земельні ділянки, які перебувають у
власності чи користуванні громадян або
юридичних осіб, передаються у
власність чи користування за рішенням
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування лише після
припинення права власності чи
користування ними в порядку,
визначеному законом.
Позивач вказав, що після розірвання
Договору оренди, ним було продовжено
користування земельною ділянкою
згідно рішення Дніпродзержинської
міської ради від 24.12.2007 р. №323-17/V та
відповідно до норм чинного
законодавства було сплачено земельний
податок, але, внаслідок того, що
Дніпродзержинська ОДПІ не визнає його
платником земельного податку за
користування земельною ділянкою,
розташованою за адресою: м.
Дніпродзержинськ, вулиця Каштанів 14,
сплачені суми рахуються як переплата з
Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
Відповідно до ст.31 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі
може бути розірваний за згодою сторін.
На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірваний
за рішенням суду в порядку,
встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.
Таким чином, після розірвання Договору
оренди, позивач перестав бути
платником орендної плати за землю.
До розірвання Договору оренди податок
по орендній платі з фізичних осіб
сплачувався належним чином.
Статтею 27 Закону України «Про плату за
землю» (який діяв на час виникнення
спірних відносин) передбачено, що
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку, а також
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
здійснюється органами державної
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
плату за землю» платники земельного
податку, а також орендної плати за
земельні ділянки державної або
комунальної власності (крім громадян)
самостійно обчислюють суму земельного
податку та орендної плати щороку за
станом на 1 січня і до 1 лютого поточного
року подають відповідному органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік.
Нарахування громадянам сум земельного
податку, а також орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності проводиться
органами державної податкової служби,
які видають платникові до 15 липня
поточного року платіжне повідомлення
про внесення платежу.
У Податковому кодексу України
зазначено, що платники плати за землю
(окрім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
(п. 286.2. ст. 286).
Підпунктом «г» п.4.2 Закону «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (діючого на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначати суму
податкового зобов'язання платника
податків у випадку, якщо відповідно до
законів з питань оподаткування,
відповідальною за нарахування
окремого податку та збору
(обов'язкового платежу), є контролюючий
Згідно п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» у
випадку, якщо відповідно до закону
контролюючий орган самостійно
визначає податкове зобов'язання
платника податку з причин, не
пов'язаних з порушенням податкового
законодавства, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
податкового зобов'язання у строк
визначений в законі по відповідному
податку, а при їх відсутності - протягом
10 календарних днів з дня отримання
податкового повідомлення про таке
Відповідно до п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» органами уповноваженими
здійснювати заходи з погашення
податкового боргу є виключно податкові
Пунктом 286.1 ст. 286 Податкового кодексу
України встановлено, що центральні
органи виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сфері земельних
відносин та у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа
наступного місяця, а також за запитом
відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію. необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58цього
У разі переходу права власності на
земельну ділянку від одного власника
до іншого протягом календарного року
податок сплачується попереднім
власником за період з 1 січня цього року
до початку того місяця, в якому він
втратив право власності на зазначену
земельну ділянку, а новим власником -
починаючи з місяця, в якому у нового
власника виникло право власності.
У разі переходу права власності на
земельну ділянку від одного власника
до іншого протягом календарного року
контролюючий орган надсилає податкове
повідомлення-рішення новому власнику
після отримання інформації про перехід
права власності (п. 286.5 Податкового
Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу
України встановлено, що органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
Отже, на час виникнення спірних
відносин, у позивача не було обов'язку
надання до податкової інспекції
доказів розірвання Договору оренди.
Надати контролюючому органу Угоду про
розірвання Договору оренди мала
Дніпродзержинська міська рада, а
податковий орган, в свою чергу, у
відповідності до ст. 14 Закону України
«Про плату за землю», п. 286.5 ст. 286
Податкового кодексу України з місяця
наступного за місяцем, в якому було
розірвано Договір оренди земельної
ділянки, був зобов'язаний нарахувати
позивачу суми земельного податку та
видати відповідне повідомлення про
внесення платежу, що відповідачем
З даного приводу відповідачем жодних
Слід зазначити, що 17.11.2010 р. Державна
податкова інспекція подала до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду позовну заяву
про звернення стягнення на активи
ОСОБА_1. Підставою для звернення
стягнення на активи платника була
заборгованість по орендній платі в
сумі 96 126,50 грн. за Договором оренди
земельної ділянки від 10.06.2008 року за
період з 31.12.2009 року.
Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у
м.Дніпродзержинську до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості задоволено
частково, стягнуто за рахунок майна з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованість перед бюджетом по пені
з орендної плати за землю у сумі 807,47
грн. (в цій частині ОСОБА_1 позов
визнано), в іншій частині
адміністративного позову відмовлено.
Підставою для відмови слугувало те, що
суму заборгованості ОСОБА_1 перед
бюджетом зі сплати пені по орендній
платі за землю у розмірі 10 036,02 грн.
податковим органом нараховувалась
також пеня з грудня 2009 року, тобто після
розірвання Договору оренди земельної
Відповідно до положень ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини».

Отже, факт неправомірного нарахування
пені на несплачені податкові
зобов'язання з орендної плати за землю
за період з грудня 2009 р. (після
розірвання Договору оренди земельної
ділянки № 10179 від 20.06.2008 р.) встановлено
судом.

За таких обставин, суд приходить
висновку, що відповідачем неправомірно
встановлено несвоєчасну сплату
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі з
фізичних осіб позивача.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. У
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 р. у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд
визначив, що «…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».

Відповідачем належним чином не
доведено правомірність винесеного
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України
«Про плату за землю» надміру сплачені
суми податку підлягають поверненню
платнику за його письмовою заявою або
за його бажанням зараховуються до
сплати податку за наступний рік.

Пунктом 43.1 ст. 43 Податкового кодексу
України встановлено, що помилково
та/або надмірно сплачені суми
грошового зобов'язання підлягають
поверненню платнику.

Строки повернення таких надмірно
сплачених грошових зобов'язань
визначені п. 102.5 ст. 102 Податкового
кодексу України. Так, заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 Податкового
кодексу України платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів.

Із врахуванням строків повернення
надмірно сплачених податкових
зобов'язань у 1095 днів сума таких
надмірно сплачених зобов'язань
становить 10232,30 грн., що підтверджується
розрахунком у Акті перевірки (31.12.2010 р. -
13.10.2011 р. - 4272,25 грн., 31.01.2011 р. - 25.10.2011 р. -
3766,40 грн., 31.01.2011 р. - 25.10.2011 р. - 2193,65 грн.).

Враховуючи, що після укладання нового
Договору оренди земельної ділянки,
позивач буде сплачувати орендну плату
за землю, сума переплати підлягає
зарахуванню до податкових зобов'язань
з плати за землю у вигляді орендної
плати, що виникнуть протягом наступних
звітних (податкових) періодів.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які свідчать про обґрунтованість
позовних вимог.

За наведених обставин у сукупності,
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,-
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Ш» № від 04.02.2014 р., винесене
Дніпродзержинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на суму 22330,50
грн.;

Зобов'язати Дніпродзержинську
об'єднану державну податкову інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області зарахувати
в повному обсязі суми надмірно
сплачених податкових зобов'язань у
розмірі 10232,30 грн. до податкових
зобов'язань з плати за землю у вигляді
орендної плати, що виникнуть протягом
наступних звітних (податкових)
періодів.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві
грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили 13.10.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун