Справа № К/9991/52735/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/52735/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіального управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області, Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
нарахувати та виплатити заробітну
плату, вихідну допомогу та видати
довідку для обчислення довічного
грошового утримання за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що Указом Президента України від
14 липня 2004 року № 791/2004 ОСОБА_1
призначено головою Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області. 30 жовтня 2009 року позивача було
звільнено з посади судді, голови
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області у зв'язку з
відставкою на підставі постанови
Верховної Ради України від 8
жовтня 2009 року № 1635-IV. Проте з 16 липня 2009
року по 28 жовтня 2009 року територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Житомирській області
нараховувало позивачу заробітну плату,
виходячи з посадового окладу судді,
визначеного постановою Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№ 865 в розмірі 2490 грн. Вихідна допомога
та щомісячне довічне грошове утримання
були нараховані ОСОБА_1, виходячи з
вказаного посадового окладу судді. На
звернення позивача про нарахування
зазначених виплат з посадового окладу
голови суду територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області відмовило. Вважає
дії відповідача протиправними,
оскільки позивач обіймав посаду голови
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області до того часу, коли
його наступник приступив до виконання
обов'язків голови цього суду 28 жовтня
2009 року. Відтак, у період з 16 липня
2009 року по 28 жовтня 2009 року відповідач
повинен був нараховувати позивачу
заробітну плату, виходячи з посадового
окладу голови суду в розмірі 2988 грн.

Просив: поновити строк звернення до
суду;

визнати неправомірними дії
територіального управління Державної
судової адміністрації в Житомирській
області щодо нарахування позивачу
заробітної плати у період з 16 липня 2009
року по 28 жовтня 2009 року, виходячи з
посадового окладу судді;

зобов'язати територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області нарахувати та
виплатити позивачу заробітну плату за
період з 16 липня 2009 року по 28
жовтня 2009 року, виходячи з посадового
окладу голови Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області;

зобов'язати територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області перерахувати
позивачу вихідну допомогу з
урахуванням донарахованої заробітної
плати за період з 16 липня 2009 року по 28
жовтня 2009 року;

зобов'язати територіальне управління
Державної судової в Житомирській
області та Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області видати позивачу довідку про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці за зразком,
встановленим додатком № 2 Порядку
подання документів для призначення і
виплати довічного грошового утримання
суддям у відставці органами Пенсійного
фонду України, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 січня 2008 року № 3-1, з
урахуванням донарахованої заробітної
плати за період з 16 липня 2009 року по 28
жовтня 2009 року.

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 4 грудня 2010
року клопотання ОСОБА_1 про поновлення
пропущеного строку звернення до суду
задоволено.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано неправомірними дії
територіального управління Державної
судової адміністрації в Житомирській
області та Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області.

Зобов'язано територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за
період з 16 липня 2009 року по 30 жовтня 2009
року, виходячи з посадового окладу
голови Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області.

Зобов'язано територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області перерахувати і
виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу з
урахуванням донарахованої заробітної
плати за період з 16 липня 2009 року по
30 жовтня 2009 року.

Зобов'язано територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області та Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області видати ОСОБА_1 довідку про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці за зразком,
встановленим додатком №2 Порядку
подання документів для призначення і
виплати довічного грошового утримання
суддям у відставці органами Пенсійного
фонду України, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 січня 2008 року № 3-1, з
врахуванням донарахованої заробітної
плати за період з 16 липня 2009 року по 30
жовтня 2009 року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 серпня
2011 року апеляційну скаргу
територіального управління Державної
судової адміністрації в Житомирській
області задоволено. Постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року скасовано. В задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судом апеляційної інстанції порушення
норм чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене рішення суду
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що суддя Бабич В.І. Указом
Президента України від 14 липня 2004 року
№791/2004 був призначений на посаду голови
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області строком на 5
років. 2 вересня 2009 року ОСОБА_1
виповнювалось 65 років. 30 квітня 2009 року
позивач подав заяву про відставку.
Постановою Верховної Ради
України «Про звільнення суддів» від 8
жовтня 2009 року № 1635-IV позивача
звільнено з посади судді
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області. Наказом голови
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 30 жовтня 2009
року №100-к ОСОБА_1, суддю, голову
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області, звільнено із
займаної посади у зв'язку з відставкою
з 30 жовтня 2009 року. З 16 липня 2009 року
ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата
з посадового окладу судді, а не голови
суду. Вихідна допомога та щомісячне
довічне грошове утримання були
нараховані ОСОБА_1, виходячи з
посадового окладу судді.

Відповідно до частини п'ятої статті 20
Закону України «Про статус суддів» від
15 грудня 1992 року № 2862-XII голова
суду, заступник голови суду
призначаються на посаду строком на
п'ять років з числа суддів та
звільняються з посади Президентом
України за поданням Голови Верховного
Суду України (а щодо спеціалізованих
судів - голови відповідного вищого
спеціалізованого суду) на підставі
рекомендації Ради суддів України (щодо
спеціалізованих судів - рекомендації
відповідної ради суддів). Призначення
на інші адміністративні посади в судах,
а також призначення (обрання) на
адміністративні посади у Верховному
Суді України та звільнення з цих посад
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом. Суддя може бути звільнений
з адміністративної посади (крім
адміністративних посад у Верховному
Суді України) в порядку, визначеному
цією статтею, також за ініціативою
Вищої ради юстиції. Призначення судді
на адміністративну посаду без
додержання вимог цієї статті не
допускається.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16 травня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним), положення
частини п'ятої статті 20 Закону України
«Про судоустрій України», відповідно
до якого голова суду, заступник голови
суду призначаються на посаду та
звільняються з посади Президентом
України.

Вказаним Рішенням Конституційного
Суду України також рекомендовано
Верховній Раді України врегулювати
питання про призначення судді на
посаду голови суду, заступника голови
суду та звільнення його з цієї посади в
законодавчому порядку.

Верховною Радою України відповідний
закон на той час прийнятий не був. Рада
суддів України відповідно до рішення
«Про призначення суддів на
адміністративні посади в судах
загальної юрисдикції та звільнення з
цих посад» від 31 травня 2007
року № 50, виходячи з нагальної
необхідності забезпечення належної
організації діяльності судів
загальної юрисдикції, до врегулювання
цього питання в законодавчому порядку
вирішила сама призначати суддів на
посади голів, заступників голів судів
загальної юрисдикції та звільняти з
таких посад (крім адміністративних
посад у Верховному Суді України).

Згідно з пунктом 2 цього рішення Рада
суддів України не взяла на себе
повноважень звільняти суддів з
адміністративних посад у випадках
закінчення п'ятирічного строку
перебування на цих посадах.

Відповідно до частини сьомої статті 20
Закону України «Про судоустрій
України» припинення повноважень судді
припиняє здійснення ним повноважень на
адміністративній посаді в суді.

Таким чином, на час прийняття Верховною
Радою України рішення про звільнення
позивача з посади судді, позивач мав
повноваження голови суду, а тому розмір
заробітної плати позивача при
звільненні необхідно визначати з
посади голови суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що повноваження ОСОБА_1
як голови суду не могли бути припинені
раніше, ніж він був звільнений з посади
судді у зв'язку з прийняттям Верховною
Радою України рішення про його
відставку.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 серпня
2011 року скасувати, залишивши в силі
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.