Справа № 636/3329/14-а
Суддя: Ковригін О. С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 636 / 3329 / 14-а
2-а / 636 / 94 / 2014
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року Чугуївський
міський суд Харківської області

у складі:
головуючого судді - Ковригіна О.С.

при
секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чугуєві
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора взводу з ОСП №3 РДПСДАІ
ГУМВС України в Харківській області
Шевченко Юрія Олександровича, про
скасування постанови серії ПС1 №819349 у
справі про адміністративне
правопорушення та закриття
провадження по справі про
адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Чугуївського міського суду
Харківської області з
адміністративним позовом до
Інспектора взводу з ОСП №3 РДПСДАІ
ГУМВС України в Харківській області
Шевченко Юрія Олександровича, про
скасування постанови серії ПС1 №819349 у
справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження
по справі про адміністративне
правопорушення, в якому просить суд:
визнати незаконною та скасувати
постанову у справі про адміністративне
правопорушення ПС1 №819349 від 12.08.14 року,
винесену інспектором взводу з ОСП №3
РДПСДАІ ГУМВС України в Харківській
області Шевченко Юрієм
Олександровичем, про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.
Закрити провадження по справі про
адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що 12 серпня 2014 року він
рухався по автошляху
Київ-Харків-Довжанський на автомобілі
ВАЗ-2106, державний номер НОМЕР_1. На 516-му
кілометрі автошляху
Київ-Харків-Довжанський він зупинився
на вимогу Інспектора взводу з ОСП №3
РДПСДАІ ГУМВС України в Харківській
області Шевченко Юрія Олександровича.
На вимогу інспектора він пред'явив йому
посвідчення водія та реєстраційні
документи на автомобіль. Переглянувши
його документи, інспектор заявив, що
причиною зупинки стало порушення ним
Правил дорожнього руху України, а саме
керування водієм транспортним засобом,
що має технічні несправності, з якими
відповідно до встановлених правил
експлуатація його забороняється, за що
передбачена адміністративна
відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Після чого інспектор забрав його
посвідчення водія, реєстраційні
документи на автомобіль та страховий
поліс, та склав протокол про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №955347 від 12 серпня 2014 року. В
подальшому, вважаючи, що доказів
наявності в його діях складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП достатньо,
інспектор прийняв рішення про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
(чотириста двадцять п'ять) грн. та виніс
Постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №819349 від 12
серпня 2014 року. Вважаючи постанову
серії ПС1 №819349 від 12 серпня 2014 року
необґрунтованою, такою, що не
відповідає нормам КУпАП та винесеною з
перевищенням компетенції суб'єкта
владних повноважень Позивач змушений
був звернутись до суду.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явився, належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, через канцелярію суду надав
заяву про слухання справи без його
участі, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач - Інспектор взводу з ОСП №3
РДПСДАІ ГУМВС України в Харківській
області Шевченко Юрій Олександрович - в
судове засідання не з'явився, належним
чином був повідомлений про час і місце
розгляду справи, причину не явки суду
не доповів, заяви про відкладення
розгляду справи від нього не надходило.

Суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності сторін та на підставі
наявних у ній доказів, відповідно до
ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

12 серпня 2014 року ОСОБА_1 (а.с.), рухався по
автошляху Київ-Харків-Довжанський на
автомобілі ВАЗ-2106, державний номер
НОМЕР_1.

На 516-му кілометрі автошляху
Київ-Харків-Довжанський він зупинився
на вимогу Інспектора взводу з ОСП №3
РДПСДАІ ГУМВС України в Харківській
області Шевченко Юрія Олександровича
(далі по тексту інспектор). На вимогу
інспектора він пред'явив йому
посвідчення водія та реєстраційні
документи на автомобіль. Переглянувши
його документи, інспектор заявив, що
причиною зупинки стало порушення ним
Правил дорожнього руху України, а саме
керування водієм транспортним засобом,
що має технічні несправності, з якими
відповідно до встановлених правил
експлуатація його забороняється, за що
передбачена адміністративна
відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивач заявив, що рухався згідно
Правил дорожнього руху України та, що
його автомобіль не має технічних
несправностей, з якими відповідно до
встановлених правил експлуатація його
забороняється, у відповідь на це
інспектор забрав його посвідчення
водія, реєстраційні документи на
автомобіль та страховий поліс,
повернувся до свого службового
автомобіля та склав протокол про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №955347 від 12 серпня 2014 року (а.с.9).

Протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ2 №955347 від 12
серпня 2014 року було надано Позивачу на
підпис після його складання та
підписання інспектором.

Коли Позивач повідомив інспектору, що
бажає написати свої пояснення до
протоколу про те, що Правил дорожнього
руху України не порушував, просив
інспектора опитати свідків
вищезазначеного правопорушення, на що
інспектор висловив своє обурення та
заявив, що він має визнати свою провину.
Після цього Позивач ще раз заявив
інспектору, що рухався згідно Правил
дорожнього руху України.

В подальшому, вважаючи, що доказів
наявності в його діях складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП
достатньо, інспектор прийняв рішення
про накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
(чотириста двадцять п'ять) грн. та виніс
Постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №819349 від 12
серпня 2014 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 287 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено прокурором, особою, щодо
якої її винесено, а також потерпілим.

Частина 3 ст. 288 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
вказує, що постанову іншого органу
(посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення може бути
оскаржено у вищестоящий орган
(вищестоящій посадовій особі) або в
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України. Це цілком узгоджується із
положеннями ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка визначає, що компетенція
адміністративних судів поширюється у
тому числі на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні: усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративні справи з
приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї
особи-позивача, або адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Під час винесення постанови не
дотримано вимоги статей 245, 278, 280
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, відповідно до яких
завданням провадження у справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
дотримання процесуального порядку
розгляду справи.

При розгляді справи не були з'ясовані і
доведені обставини, які б свідчили, що в
діях Позивача є ознаки проступку, за
який законом встановлено
адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, ніхто
не може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Відповідно до ст. 33 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
установлених цим Кодексом та іншими
законами України. При накладенні
стягнення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Стаття 245 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
вказує, що з'ясування обставин справи
при її розгляді повинно бути всебічне,
повне і об'єктивне, а вирішення справи
повинно відбуватися в точній
відповідності з законом.

Ст. 278 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
передбачено, що орган (посадова особа)
при підготовці до розгляду справи про
адміністративне правопорушення
вирішує такі питання: чи належить до
його компетенції розгляд даної справи;
чи правильно складено протокол та інші
матеріали справи про адміністративне
правопорушення; чи сповіщено осіб, які
беруть участь у розгляді справи, про
час і місце її розгляду; чи витребувано
необхідні додаткові матеріали; чи
підлягають задоволенню клопотання
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілого, їх законних представників
і адвоката.

Ст. 279 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
передбачено, що розгляд справи
розпочинається з представлення
посадової особи, яка розглядає дану
справу. Посадова особа, що розглядає
справу, оголошує, яка справа підлягає
розгляду, хто притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснює особам, які беруть участь у
розгляді справи, їх права й обов'язки.
Після цього оголошується протокол про
адміністративне правопорушення,
заслуховуються особи, які беруть
участь у розгляді справи,
досліджуються докази і вирішуються
клопотання.

При складанні Протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №955347 від 12.08.14 року інспектор не
ознайомив Позивача з його правами та
обов'язками, передбаченими ст. 63
Конституції України та ст. 268 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами.

Разом з тим, положення даної статті
вказує на те, що належними доказами
можуть бути також показання технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки, відеозапису
чи засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Суб'єктивна думка, припущення
інспектора не може бути достовірним та
належним доказом, на якому ґрунтується
висновок про наявність в діях Позивача
складу адміністративного
правопорушення.

Згідно ст. 254 КУпАП протокол про
адміністративне правопорушення
складається в разі його вчинення, але
оскільки адміністративного
правопорушення не було (не було
пред'явлено жодного доказу), крім
безпідставних звинувачень,
«правопорушення» не зафіксовано
належним чином, як того вимагає чинне
законодавство, з врахуванням допущених
порушень під час складання протоколу,
він не може бути належним доказом моєї
вини, і за таких обставин відповідно до
п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
могло бути розпочато у зв'язку з
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року N14 «Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини протии безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У
ній, зокрема, потрібно навести докази,
на яких ґрунтується висновок про
вчинення особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Окрім наведеного, слід зазначити, що
розгляд справи на місці, без підготовки
та надання Позивачу часу для звернення
за правовою допомогою, подання
документів, які характеризують особу,
інших доказів по справі, - не тільки
порушує права Позивача, передбачені
ст.268 КУпАП, але й призводить до того, що
при винесенні постанови не враховано
особу, матеріальний стан та інші
обставини, які слід враховувати при
призначенні адміністративного
стягнення відповідно до ст.33 КУпАП. За
таких умов права Позивача при такому
розгляді справи грубо порушено.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
добросовісно; розсудливо; з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про
адміністративне правопорушення,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у разі відсутності
події і складу адміністративного
правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 України про
адміністративне правопорушення, орган
при розгляді скарги на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може прийняти рішення
про скасування постанови і закриття
справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що постанова у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №819349 від 12 серпня 2014 року прийнята з
порушеннями прав Позивача та чинного
законодавства, є необґрунтованою,
незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі вищезазначеного і
керуючись ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 7, 33, 245, 247, 251, 254, 278, 279, 280, 283, 284, 287, 288
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, ст.ст. 2, 6-11, 17, 18, 19, 69, 71,
86, 162, 163, 167, 1712 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспектора взводу з ОСП №3 РДПСДАІ
ГУМВС України в Харківській області
Шевченко Юрія Олександровича, про
скасування постанови серії ПС1 №819349 у
справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження
по справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення ПС1
№819349 від 12 серпня 2014 року, винесену
інспектором взводу з ОСП №3 РДПСДАІ
ГУМВС України в Харківській області
Шевченко Юрієм Олександровичем, про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять
п'ять) гривень.

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КпАП
України - закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя -