Справа № 2608/15358/12 (2-а/2608/958/12)
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/22644/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Шевченківського
районного центру зайнятості міста
Києва, Київського міського центру
зайнятості міста Києва про
зобов'язання вчинити дії, провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача по ненаданню відповіді на
запит від 06.07.2012 р. № 4862 та зобов'язати
відповідача надати обґрунтовану
відповідь на запит позивача з
дотриманням строку, визначеного
Законом України «Про доступ до
публічної інформації».

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 березня 2014 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що відповідач
правомірно та в повному обсязі надав
відповідь на звернення позивача
відповідно до ст.ст. 15, 19 Закону України
«Про звернення громадян».

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішення
суду апеляційної інстанції, як такого,
що постановлене із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
справу направити до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що судом апеляційної
інстанції неповно з'ясовано та не
доведено обставини, що мають значення
для справи, висновки суду апеляційної
інстанції не відповідають обставинам
справи.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

06.07.2012 року позивач звернувся до
Шевченківського районного центру
зайнятості із запитом про надання
копії звіту про наявність вакансій
(форма № 3-ПН) ВАТ «Київський
науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» в порядку
передбаченому Законом України «Про
доступ до публічної інформації», на
підставі якого дані про вакансію,
зазначену у направленні на роботу №6404
від 29.04.2010 року, були внесені в
електронну базу даних вакансій
Київської міської служби зайнятості
Шевченківським районним центром
зайнятості 26.04.2010р. за кодом: 034.

У відповідь на інформаційний запит
Шевченківським районним центром
зайнятості на адресу позивача було
направлено лист-відповідь від 10.07.2012
року № 6489 з викладом відповідних
роз'яснень стосовно запитуваних
позивачем відомостей в порядку Закону
України «Про звернення громадян».

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
(далі - Закон) визначено, що публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону визначено, що
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого самоврядування,
органи влади Автономної Республіки
Крим, інші суб'єкти, що здійснюють
владні управлінські функції
відповідно до законодавства та рішення
яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з
державного, місцевих бюджетів, бюджету
Автономної Республіки Крим, - стосовно
інформації щодо використання
бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають
домінуюче становище на ринку або
наділені спеціальними чи виключними
правами, або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Згідно ст. 19 Закону запит на інформацію
- це прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

За приписами ч. 1 ст. 20 Закону
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» доступ
до інформації забезпечується шляхом: 1)
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях; на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет; на
інформаційних стендах; будь-яким іншим
способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що запит
позивача від 06.07.2013 року б/н до
відповідача не відповідає вимогам ч. 2
ст. 5 Закону щодо надання інформації за
запитами на інформацію, оскільки
інформація, яку позивач просить
відповідача надати не є інформацією
відображеною та задокументованою
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях, що була отримана або створена в
процесі виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених Законом України «Про доступ
до публічної інформації».

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1
Закону України «Про звернення
громадян» громадяни України мають
право звернутися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про звернення громадян» відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною 1 та 2 ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян» встановлено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян», органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення; у разі визнання заяви чи
скарги необґрунтованою роз'яснити
порядок оскарження прийнятого за нею
рішення;особисто організовувати та
перевіряти стан розгляду заяв чи скарг
громадян, вживати заходів до
усунення причин, що їх породжують,
систематично аналізувати та
інформувати населення про хід цієї
роботи.

Отже, чинним законодавством України
встановлений обов'язок суб'єкта
владних повноважень повідомляти
громадянина про наслідки розгляду його
звернення (заяви, клопотання) та
знайомити громадянина з рішенням
суб'єкта владних повноважень,
прийнятого за наслідками звернення
громадянина, з зазначенням інформації
по суті викладених особою у зверненні
питань.

З вищенаведених норм Закону
вбачається, що позивач фактично
звернувся до відповідача з заявою, яка
відповідає нормам ст. 3 Закону України
«Про звернення громадян».

Як вбачається з відповіді від 10.07.2012
року (а.с. 26), така містить відповідь на
запитувану позивачем інформацію в
повному обсязі, та відповідає вимогам
Закону України «Про звернення
громадян» та наявними письмовими
доказами (а.с.27-35) доводиться, що така
направлялась позивачу.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що їх його ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 березня 2014 року та постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 грудня 2012 року у справі
№ 2-а/2608/958/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска