Справа № 2а-309/09
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р.
Справа № 69856/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Хобор Р. Б.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області на
постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 21 грудня 2009
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2009 року Червоноградським
міським судом Львівської області
зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
визнання неправомірними дій щодо
призначення і виплати допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку; зобов'язання
проведення перерахунку і виплати
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку за
весь період виплати; стягнення 2122 грн
недоплаченої одноразової допомоги при
народженні на дочку ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
згідно із ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» їй,
як матері малолітніх дітей, що здійснює
догляд за дітьми, повинна надаватися
допомога в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак виплату
такої відповідачем здійснено в меншому
обсязі. Крім того, у меншому обсязі, ніж
встановлено ст. 12 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
здійснено виплату державної допомоги
при народженні дитини.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 21 грудня 2009
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області щодо ненарахування
та невиплати ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_3 до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» за період з 09 липня 2007 року по 01
січня 2008 року. Зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_1 за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року включно допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Дану постанову мотивовано тим, що
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено дію
положень ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
2007 рік, якою передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
однак рішенням Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007
визнано неконституційними положення п.
14 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими
зупинено дію ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Управлінням
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що розмір допомоги по
догляду за дитиною встановлюється
виходячи із обсягу видатків виділених
на цю мету при формуванні показників
Державного бюджету на відповідний рік.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули , про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Судом апеляційної інстанції заслухано
суддю-доповідача, досліджено матеріали
справи та проаналізовано доводи
апеляційної скарги, внаслідок чого
зроблено висновок, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати з наступних підстав.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1, є
матір'ю малолітніх ОСОБА_3, дата
народження якої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
ОСОБА_2, дата народження якої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача як непрацююча особа.

Згідно із Конституцією України та
Законом України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» позивача наділено
державою певним правовим статусом,
який включає в себе й право на
додаткові елементи соціального
захисту, зокрема право на отримання
допомоги по догляду за дитиною.
Наділивши осіб зазначеною соціальною
гарантією, держава, таким чином, взяла
на себе публічне зобов'язання
забезпечити належний матеріальний
рівень осіб, які мають дітей віком до
трьох років. Тобто, між позивачем і
державою встановлено певний правовий
зв'язок у визначеній сфері
життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист громадян України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти.

У відповідності до ст. ст. 13, 14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», особа, котра фактично здійснює
догляд за дитиною, має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення нею
вказаного віку.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину, незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» на
2005 рік установлено, що рівень
забезпечення прожиткового мінімуму
(гарантований мінімум) для призначення
допомоги відповідно до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
складає 90 гривень. Допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років надається в 2005 році
незастрахованим особам у розмірі 100
відсотків від рівня забезпечення
прожиткового мінімуму.

Згідно з ст. 61 Закону України «Про
Державний бюджет на 2006 рік», допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку повинна виплачуватися
у розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень, у порядку, встановленому КМ
України.

Вищезазначені норми на предмет
конституційності не розглядалися, у
встановленому порядку
неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили, а тому
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Таким чином у 2005-2006 роках позивачем
отримано допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у передбаченому законом розмірі.

Позивач у 2007 році отримувала щомісячну
грошову допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому Законом України
«Про державний бюджет на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
неконституційними положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Згідно із ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії
законів є способом тимчасового
припинення їх дії в часі та/або за колом
осіб, то втрата чинності
нормативно-правовим актом, яким
відбулося зупинення дії певного
закону, за правовими наслідками є
поновленням дії цього закону, а
відповідно і поновленням прав та
обов'язків осіб, які є учасниками
правовідносин, що є предметом
регулювання такого закону.

Згідно із вимогами ст. 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років становить: з 01
січня 2007 року - 434 грн, з 01 квітня 2007 року
- 463 грн, з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
відповідачу слід провести перерахунок
та виплатити на користь позивача
допомогу в розмірі, визначеному ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Щодо позовних вимог про зобов'язання
здійснення перерахунку та виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2008
рік, то суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що ст. 58
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
затверджено на 2008 рік прожитковий
мінімум на дітей віком до 6 років в
наступних розмірах: з 01 січня - 526 грн, з
01 квітня - 538 грн, з 01 липня - 540 грн, а
згідно з пунктом 23 цього Закону,
підпункт 8 пункту 8 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
викладено у такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року -
50%, з 01 січня 2009 року - 75%, з 01 січня 2010
року - 100% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Саме тому, у 2008 році, нарахування та
виплата вказаної допомоги
здійснювались відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання які спричинили втрату
працездатності», якими визначено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн, і дане положення рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 року не було
визнано неконституційним.

Разом з тим згідно зі статтею 46 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» у 2009 році допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Зазначена норма Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
неконституційною не визнавалась.

Відповідно до статті 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та провадять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань.
Недотримання учасником бюджетного
процесу встановленого цим Кодексом та
іншими нормативно-правовими актами
порядку виконання бюджету згідно зі
статтею 116 зазначеного Кодексу
визнається правопорушенням.

Щодо одноразової допомоги при
народженні позивачем дитини ОСОБА_2, то
суд апеляційної інстанції констатує
вірність розміру отриманої позивачем
допомоги виходячи із наступних
міркувань.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога при народженні дитини
надається у сумі, кратній 22,6 розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого на день
народження дитини. Виплата допомоги
здійснюється одноразово у
дев'ятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта -
протягом наступних 12 місяців у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V дію статті 12
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» було зупинено на 2007
рік.

Згідно з положеннями абзаців першого
та другого частини другої статті 56
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» допомога при
народженні дитини відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги
здійснюється одноразово при
народженні дитини в сумі 3400 гривень,
решта - протягом наступних 12 місяців
рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, лише пункт 14 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
щодо зупинення дії статті 12 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» на 2007 рік.

Отже, застосуванню підлягав розмір
допомоги при народженні дитини,
встановлений абзацом другим частини
другої статті 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
оскільки зазначена норма Закону була
чинною протягом 2007 року та
Конституційним Судом України такою, що
не відповідає Конституції України, не
визнавалась.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції чинній на момент розгляду
справи судом першої інстанції)
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України (в редакції
чинній на момент розгляду справи судом
першої інстанції) передбачено, що
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач не наполягав на
застосуванні до спірних правовідносин
встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції чинній на момент розгляду
справи судом першої інстанції) річного
строку звернення до адміністративного
суду та наслідків передбачених ст. 100
КАС України (в редакції чинній на
момент розгляду справи судом першої
інстанції).

Таким чином, суд апеляційної інстанції
визнає, що судом першої інстанції, при
вирішенні даного публічно-правового
спору, правильно встановлено обставини
справи та ухвалено законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області - залишити без
задоволення, а постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 21 грудня 2009 року
в справі № 2а-309/09 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. Б.
Хобор