Справа № 461/641/14-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/641/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2014 р.
м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

при секретарі Куц Н.,

за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

представників третьої особи ОСОБА_5 -
ОСОБА_8, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львова справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_2 до Львівської міської
ради, за участю третіх осіб
Шевченківської районної
адміністрації, ЛКП "Тополя-406", ОСОБА_5,
Департамент житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради про визнання незаконним та
скасування рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради від
19.07.2013 року № 598,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2 звернулися у суд
з позовною заявою до Львівської
міської ради, за участю третіх осіб
Шевченківської районної
адміністрації, ЛКП «Тополя-406», ОСОБА_5,
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради, про визнання незаконними п.2 та пп.
3.1. п.3 рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 19.07.2013 року
№ 598. В подальшому подали заяву про
збільшення позовних вимог від 23.06.2014 р.
в якій просять визнати незаконним та
скасувати рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради від
19.07.2013 року № 598, в цілому. Позовні
вимоги обґрунтовують тим, що19.07.2013 року
Виконавчим комітетом Львівської
міської ради прийнято рішення № 598 «Про
укладення договору житлового найму на
квартиру АДРЕСА_1», відповідно до п.1
якого надано статус житлової квартири
приміщенню №133 гуртожитку у будинку
АДРЕСА_1. Пунктом 2 даного рішення
зобов'язано Шевченківську районну
адміністрацію укласти договір
житлового найму з громадянкою ОСОБА_5
на квартиру №133, що складається з
однієї кімнати (житловою площею 16,9
кв.м), спільної кухні та спільних
комунальних вигод, у будинку АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 3 п.п.3.1. зобов'язано ЛКП
«Тополя-406» переселити з ліжко-місць та
здійснити перереєстрацію громадян у
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 - з кімнати №133 у
кімнату №94; ОСОБА_7 - з кімнати №133 у
кімнату №101; ОСОБА_1 - з кімнати №133 у
кімнату №115. Проте вважають, щоп. 2 та пп.
3.1 п. 3 рішення Львівської міської ради
від 19.07.2013р. № 598 прийнято не на підставі
та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та Законами
України, необгрунтовано, без
урахування усіх обставин справи, що
мають значення для прийняття рішення,
без дотримання принципу рівності перед
законом, непропорційно, без урахування
права особи на участь у прийнятті
рішення - ч. 3 ст. 2 КАС України. Зокрема,
п. 1, 2 та пп. 3.1 п.3 Рішення № 598 від 19.07.2013р.
суперечать ст. 19, 21, 24, 33, 47 Конституції
України, ст. 9, 58, 61, 109 ЖК України, ст. 2 ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання», ч. 1 ст. 19
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» та порушують
конституційне право на житло ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, а так само права
громадян, які проживають в кім. № 94, №
101, № 115. Просять суд визнати
незаконними рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради від
19.07.2013 року № 598 в цілому.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник позовні вимоги підтримали
з підстав, викладених у позовній заяві,
заяві про збільшеення позовних вимог,
додаткових поясненнях та просять
задовольнити.

Представник відповідача, треті особи
та їх представники в судовому
засіданні проти заявленого позову
заперечили, подали письмоі
заперечення, пояснили, що права
позивачів при прийнятті оскаржуваного
рішення не порушені, просять відмовити
в задоволенні позовних вимог.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 10.10.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.07.2013 року
Виконавчим комітетом Львівської
міської ради прийнято рішення №598 «Про
укладення договору житлового найму на
квартиру АДРЕСА_1», відповідно до п.1
якого надано статус житлової квартири
приміщенню №133 гуртожитку у будинку
АДРЕСА_1.

Пунктом 1 вказаного рішення надано
статус житлової квартири приміщеню
АДРЕСА_1.

Пунктом 2 даного рішення зобов'язано
Шевченківську районну адміністрацію
укласти договір житлового найму з
громадянкою ОСОБА_5 на квартиру №133, що
складається з однієї кімнати (житловою
площею 16,9 кв.м), спільної кухні та
спільних комунальних вигод, у будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 п.п.3.1. зобов'язаноЛКП
«Тополя-406» переселити з ліжко-місць та
здійснити перереєстрацію громадян у
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 - з кімнати №133 у
кімнату №94; ОСОБА_7 - з кімнати №133 у
кімнату №101; ОСОБА_1 - з кімнати №133 у
кімнату №115, котрі проживали у спірній
кімнаті до моменту прийняття
оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 9 ЖК України громадяни мають
право на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду. Згідно ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного
ігромадськогожитлового фонду
здійснюєтьсявідповідно до договору
найму жилого приміщення,
якийукладається на підставі ордера.
Згідно ст. 58 ЖК України ордер може бути
видано лише на вільне жиле приміщення.

Виходячи за вищенаведених положень,
договір найму жилого приміщення не
може бути укладений без ордера, який не
може бути виданий на зайняте жиле
приміщення, а тому положенняп.2
спірного рішення суперечить ст. 19
КонституціїУкраїни, оскільки прийняте
не на підставі та у спосіб,
встановлений ст. ст. 58, 61 ЖК України.

Згідно ст. 19 Конституції України ніхто
не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України. Статтею 33
Конституції України кожному
гарантується свобода пересування та
вільний вибір місця проживання. Згідно
ст. 47 Конституції України ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»
забороняється виселення, переселення
та відселення мешканців гуртожитків
без попереднього надання їм іншого
житла придатного для постійного
проживання.

Враховуючи те, щo на підставі п. 1
рішення Львівської міської Ради від
19.07.2013р. № 598 жилому приміщенню -
кімнаті, в якій зареєстровані та
використовували за призначенням
позивачі по даний час, надано статус
житлової квартири (з 19.07.2013 р. не
являється кімнатою в гуртожитку)
виселення з жилого приміщення, що має
статус квартири може бути здійснено
лише добровільно або в судовому
порядку за рішенням суду з одночасним
поданням іншого постійного жилого
приміщення (ст. 47 Конституції України,
ст. 109 ЖК України). На даний час не існує
рішення суду про виселення з житлового
приміщення - квартири АДРЕСА_1. Також не
існує рішення Львівської міської Ради
звільнити ліжко-місце в жилому
приміщенні АДРЕСА_1, чи переселитися в
іншу кімнату прийнятого до 19.07.2013 року.
Крім того, як вбачається з пп. 3.1 п. 3
рішення від 19.07.2013р. № 598, громадянам
пропонується переселити на інші
ліжко-місця в кімнати, що мають статус
гуртожитку, тобто без надання іншого
постійного жилого приміщення, що прямо
суперечить ст.ст. 9, 109 ЖК України,та ч. 1
ст. 19 Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» і відповідно ст. 19
Конституції України.

Житловим Кодексом України не
передбачено вчинення такої дії, як
переселення з жилого приміщення, що має
статус квартири, крім наявності
підстави, встановленої ст. 101 ЖК України
(на період капітального ремонту з
збереженням попереднього жилого
приміщення). ЖК України та ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання» не передбачено такої
процедури, як переселення з квартири,
та здійснення у зв'язку з цим
перереєстрації місця проживання за
рішенням органу місцевого
самоврядування, в даному випадку
Львівської міської Ради.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це правопорушення надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безпосередньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

У відповідності до ст. 11 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Суд може вийти за межі
позовних вимог тільки у разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради було звернення
третьої особи громадянки ОСОБА_5 з
метою покращення житлових умов,
враховуючи те, що вона перебувала у
черзі з 1997 року. Вказаним рішенням
кімнаті АДРЕСА_1 надано статус житлової
квартири та зобов'язано Шевченківську
районну адміністрацію укласти з ОСОБА_5
договір житлового найму. Оскільки
даним рішенням суду скасовуються
пункти оскаржуваного рішення, як такі,
що прийняті всупереч повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, відтак, на
переконання суду, скасуванню
підлягають всі наявні пункти, в тому
числі і п. 1 рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради, яким
фактично переведено статус кімнати у
гуртожитку у житлову квартиру,
привівши таку до попереднього стану - в
кімнату, тобто в такий стан, який
існував до 19.07.2013 року (до моменту
виникнення спірних правовідносин).

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 71 КАСУкраїни в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. А згідно ст.
86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, враховуючи
вищевикладене, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги позивача підлягають
до задоволення та слід скасувати
рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради №598 від 19.07.2013
року.

Судовий збір слід присудити
позивачу з місцевого бюджету у
відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 19, 47 Конституції
України, ст..ст. 9, 58, 61, 101, 109 ЖК України,
ст.ст. 5, 7-14, 69-71, 72, 86, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Скасувати рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради № 598
від 19.07.2013 року «Про укладення договору
житлового найму на квартиру АДРЕСА_1».

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2 - 74 грн.
судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів після
її проголошення або в порядку ч.2 ст. 186
КАС України.

Головуючий суддя
Романюк В.Ф.