Справа № К/9991/76935/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/76935/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
червня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 вересня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області,
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Дніпропетровській області про
стягнення вихідної допомоги при
звільненні,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з вказаним адмініс тративним
позовом, в якому зазначала, що в
порушення вимог статті 43 Закону
України «Про статус суд дів»
відповідачем утримано податок з
вихідної допомоги, яку було виплачено
при виході у відставку.

Просила стягнути утриманий податок з
доходів фізичних осіб в сумі 30 398,81 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
червня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року, позов задоволено: зобов'язано
Головне управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області виплатити
вихідну допомогу в сумі 30 398,81 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування су
дових рішень та ухвалення нового про
відмову в задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Верховної
Ради України від 15 квітня 2010 року суддю
ОСОБА_4 звільнено у відставку.

Відповідно до довідки
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2011
року № 2 позивачу при виході у
відставку було нараховано вихідну
допомогу у розмірі 202 658,70 грн., з якої
утримано податок з доходів фізичних
осіб - в сумі 30 398,81 грн. Виплата вихідної
допомоги здійснювалась у червні 2010
року в сумі 33 789,35 грн., у липні 2010 року - 49
300 грн., у серпні 2010 року - 72 464,02 грн. та у
вересні 2010 року - 16 706,52 грн.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що стягнення
податку з доходів фізичних осіб з
вихідної допомоги суперечить
положенням статті 43 Закону України
«Про статус суддів», а також що це є
адресною державною матеріальною
допомогою, яка не включається до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що ка
саційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону України «Про статус суддів»,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, судді, який пішов у
відставку, виплачується вихідна
допомога без сплати податку у розмірі
місячного заробітку за останньою
посадою за ко жен повний рік роботи на
посаді судді, але не менше
шестимісячного заро бітку.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1.3
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» дохід із
джерелом його походження з України - це
будь-який дохід, одержаний платником
податку або нарахований на його
користь від здійснення будь-яких видів
діяльності на території України, у тому
числі дохід у вигляді заробітної плати,
нарахований (виплачений, наданий)
унаслідок здійснення платником
податку трудової діяльно сті на
території України, від працедавця.

Пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
визначено, що для цілей цього Закону
під терміном «заробітна плата»
розуміються також інші заохочува льні
та компенсаційні виплати або інші
виплати та винагороди, які випла
чуються (надаються) платнику податку у
зв'язку з відносинами трудового найму
згідно із законом.

Відповідно до підпункту 22.2 статті 22
зазначеного Закону у разі, якщо норми
інших законів чи інших законодавчих
актів, що містять правила
оподаткування доходів (прибутків)
фізич них осіб, суперечать нормам цього
Закону, пріоритет мають норми цього
Закону.

Згідно з підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті
4 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації) сума
державної матеріальної та соціальної
допомоги у вигляді адресних виплат
коштів та надання соціальних послуг
відповідно до закону, житлових та інших
субсидій або дотацій, компенсацій
(включаючи допомогу по вагітності та
пологах), винагород та страхових
виплат, які отримуються платником
податку відповідно з бюджетів та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із законом.

Оскільки вихідна допомога судді, який
пішов у відставку, має разовий характер
та відноситься до державної
матеріальної допомоги, утримання з
позивача прибуткового податку є
неправомірним та суперечить
положенням закону.

Вихідна допомога судді в разі виходу
його у відставку є видом соціальної
допомоги в розумінні Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
тому не підлягає оподаткуванню. При
цьому, у правовідносинах щодо
оподаткування вихідної допомоги судді,
який пішов у відставку, з огляду на
правову позицію Конституційного Суду
України, висловлену у рішенні від 18
червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про
гарантії незалежності суддів),
спеціальною нормою є положення статті
43 Закон України «Про статус суддів»,
яка виключає можливість оподаткування
вихідної допомоги.

Утримуючи податок з вихідної допомоги
судді відповідач безпідставно
застосував законодавство з питань
оподаткування.

Вирішуючи питання колізії законів щодо
оподаткування вихідної допомоги судді
суди по передніх інстанцій
обґрунтовано, з посиланням на
відповідні Рішення Конституційного
Суду України щодо статусу суддів,
виходили з їх особливого статусу,
гарантій незалежності суддів,
складовою частиною яких є грошове
утримання та умови відставки суддів й
прийшли до обґрунтованого висновку про
пріоритетність застосування Закону
України «Про статус суддів» у
вирішенні даного спору.

У обґрунтування касаційної скарги
Головне управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області посилалося
на те, що до його повноважень не входить
нарахування соціальних виплат у
вигляді вихідної допомоги у зв'язку зі
звільненням суддів чи утримання
податку з доходів фізичних осіб із суми
вихідної допомоги, адже це є
прерогативою інших державних органів.
Проте таке посилання є неприйнятним,
оскільки механізм повернення коштів,
помилково зарахованих до державного
бюджету, закріплено у Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, затвердженому
наказом Державного казначейства
України від 10 грудня 2002 року № 226,
пунктами 3, 5 якого передбачено, що
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету платежів у
національній валюті здійснюється
органами Державного казначейства
України з відповідних рахунків,
відкритих в цих органах, за поданням
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету або поданням
платника податків, зборів (обов'язкових
платежів).

Таким чином Головне управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області є учасником
спірних правовідносин і на нього
обґрунтовано покладено обов'язок по
поверненню утриманого податку.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та прийняття
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинс
тва України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/