Справа № 820/12606/14
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 р.Справа № 820/12606/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014р. по
справі № 820/12606/14за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Радій, ЛТД"
до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

03.07.2014 року, Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Радій, ЛТД"
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Харківської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (далі -
відповідач), в якому просить суд
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 22.04.2014
року відповідача

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 18 серпня 2014
року позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 22.04.2014 року.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18 серпня
2014 року скасувати та прийняти нову
постанову якою відмовити у задоволенні
позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, положення Податкового
кодексу України, фактичні обставини
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач пройшов
процедуру державної реєстрації та
знаходиться на податковому обліку у
відповідача.

Працівниками відповідача проведена
камеральна перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість позивача
за січень 2014 року, про що складений акт
№ 529/20-23-22-04-09/14075757 від 03.04.2014 року.

Порушення виявлені під час перевірки
склали у порушенні п.198.6 ст.198 ПК
України та завищенні суми податкового
кредиту по декларації з податку на
додану вартість за січень 2014 року на
суму 815,85 грн., внаслідок чого завищено
суму різниці між сумою податкового
зобов"язання та сумою податкового
кредиту по декларації з податку на
додану вартість за січень 2014 року на
суму 815,85 грн.

За результатами перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
22.04.2014 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов"язання
з податку на додану вартість у сумі 1020,00
грн., із яких за основним платежем - 816,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 204,00 грн.

Задовольняючи позову, суд першої
інстанції дійшов до висновку про те, що
оскаржуване рішення відповідача не
відповідає вимогам п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, тому
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Пунктом 49.2 ст. 49 Податкового
кодексу,встановлено,що платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Платники податку на прибуток
підприємств, які оподатковуються за
ставкою нуль відсотків відповідно до
пункту 154.6 статті 154 цього Кодексу,
подають контролюючим органам
декларації (розрахунки) з податку на
прибуток підприємств за спрощеною
формою у порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу,датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Згідно п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу,не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні
ними права власності на заставне майно
з метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Пункт 50.1 ст. 50 Податкового кодексу,
говорить,що податковий агент
зобов'язаний подавати у строки,
встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку

Статтею 102 вищевказаного Кодексу
встановлено,що контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

Грошове зобов'язання може бути
нараховане або провадження у справі
про стягнення такого податку може бути
розпочате без дотримання строку
давності, визначеного в абзаці першому
пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову
декларацію за період, протягом якого
виникло податкове зобов'язання, не було
подано;посадову особу платника
податків (фізичну особу - платника
податків) засуджено за ухилення від
сплати зазначеного грошового
зобов'язання або у кримінальному
провадженні винесено рішення про його
закриття з нереабілітуючих підстав,
яке набрало законної сили.

Відлік строку давності зупиняється на
будь-який період, протягом якого
контролюючому органу згідно з рішенням
суду заборонено проводити перевірку
платника податків або платник податків
перебуває поза межами України, якщо
таке перебування є безперервним та
дорівнює чи є більшим за 183 дні.

У разі якщо грошове зобов'язання
нараховане контролюючим органом до
закінчення строку давності,
визначеного у пункті 102.1 цієї статті,
податковий борг, що виник у зв'язку з
відмовою у самостійному погашенні
такого грошового зобов'язання, може
бути стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним.

Заяви про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Граничні строки для подання податкової
декларації, заяв про перегляд рішень
контролюючих органів, заяв про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань, підлягають продовженню
керівником контролюючого органу (його
заступником) за письмовим запитом
платника податків, якщо такий платник
податків протягом зазначених
строків:перебував за межами України;
перебував у плаванні на морських
суднах за кордоном України у складі
команди (екіпажу) таких суден;
перебував у місцях позбавлення волі за
вироком суду; мав обмежену свободу
пересування у зв'язку з ув'язненням чи
полоном на території інших держав або
внаслідок інших обставин непереборної
сили, підтверджених документально; був
визнаний за рішенням суду безвісно
відсутнім або перебував у розшуку у
випадках, передбачених законом.

Штрафні санкції, визначені цим
Кодексом, не застосовуються протягом
строків продовження граничних строків
подання податкової декларації згідно з
цим пунктом.

Дія пункту 102.6 цієї статті поширюється
на: платників податків - фізичних осіб;
посадових осіб юридичної особи у разі,
якщо протягом зазначених граничних
строків така юридична особа не мала
інших посадових осіб, уповноважених
відповідно до законодавства України
нараховувати, стягувати та вносити до
бюджету податки, а також вести
бухгалтерський облік, складати та
подавати податкову звітність.

Порядок застосування пунктів 102.6-102.7
цієї статті встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику

Матеріали справи свідчать про те, що
позивачем включений до декларації з
податку на додану вартість за квітень
2013 року сума, сплаченого податку на
додану вартість, підтвердженою
податковою накладною №14 від 04.05.2012 року
на загальну суму 815,50 грн. за
результатами господарської операції з
ПП "Торгівельний центр "Київ" .

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем обгрунтовано внесені
дані суми до декларації з податку на
додану вартість за квітень 2013 року
шляхом подання уточнюючого розрахунку
податкових зобов"язань з податку на
додану вартість у січні 2014 року.

В своїй апеляціній скарзі відповідач
каже, про включення до декларації з
податку на додану вартість за квітень
2013 року позивачем накладної виписаної
понад 365 днів від дати її включення.

Колегія суддів зауважує про те, що
оскільки право платника на податковий
кредит підтверджується податковою
накладною, отриманою після закінчення
податкового періоду, у якому фактично
відбулася господарська операція, сума
податку на додану вартість, вказана в
такий податковий накладній, може бути
включена до складу податкового кредиту
в податковому періоді, в якому така
податкова накладна отримана.

Датою отримання накладаної є квітень
2013 року про що свідчать квитанція №2
про подання реєстру до відповідача з
реєстраційним № .

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014р. по
справі № 820/12606/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В. Повний
текст ухвали виготовлений 03.10.2014 р.