Справа № 806/3892/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/3892/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року Житомир справа № 806/3892/14

категорія 8.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до Державного підприємства "Підприємство Бердичівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70)" про надання дозволу на продаж майна, яке перебуває у податковій заставі на погашення податкового боргу в сумі 260996,50 грн.,-

встановив:

Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Бердичівська ОДПІ ) звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на продаж майна Державного підприємства "Підприємство Бердичівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70)", яке перебуває у податковій заставі на погашення податкового боргу в сумі 260996,50 грн. В обґрунтуванні позову зазначає, що до банківських установ неодноразово направлялись інкасові доручення на стягнення коштів з відповідача, однак дані заходи стягнення не призвели до зменшення розміру боргу, оскільки постановою державного виконавця від 11.01.2013 року накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках. Саме тому податковий орган звертається до суду із вказаним позовом, оскільки несвоєчасна сплата обов'язкових платежів до бюджету завдає шкоди інтересам держави.

Представник позивача в судове засідання не прибув. Надіслав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадженні. Проти позову заперечує у повному обсязі з мотивів, викладених в письмових запереченнях.

У відповідності до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та заперечення на них відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що Державне підприємство "Підприємство Бердичівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70)" (далі - Підприємство) зареєстроване виконкомом Бердичівської районної державної адміністрації 24.07.1995 року та як платник податків знаходиться на податковому обліку в Бердичівській ОДПІ.

Станом на 30.07.2014 року за Підприємством рахується заборгованість на загальну суму 260996,50 грн, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 3).

Заборгованість виникла зі сплати:

- податку з доходів фізичних осіб: недоїмка - 6069,51 грн.

За приписами пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем, у відповідності до вимог п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, направлялись на адресу Підприємства податкові вимоги, які були ним отримані, однак податковий борг у добровільному порядку у повному обсязі сплачено не було (а.с. 5).

Окрім того, Бердичівською ОДПІ були сформовані та виставлені Державному підприємству "Підприємство Бердичівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70)" податкові повідомлення - рішення (у відповідності до приписів п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України), які не були оскаржені в установленому законодавством порядку, однак визначені в них суми сплачені у повному обсязі не були (а.с. 12, 15, 18, 21, 24, 27, 33, 36, 40, 43, 46, 49, 52).

Отже, станом на 30 липня 2014 року за Підприємством рахується податковий борг у розмірі 260996,50 грн, що в добровільному порядку сплачений не був.

Як вбачається з матеріалів справи, Бердичівською ОДПІ вживались заходи, спрямовані на зменшення розміру боргу, однак податковий борг відповідачем погашений не був.

Статтею 89 Податкового кодексу України встановлено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

За приписами п. 89.3 ст. 83 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

У відповідності до норм Податкового кодексу України було складено Акт опису майна (щодо зміни предмета податкової застави) №5 від 23.04.2013 року (а.с. 7-8) та накладено арешт на вказане майно (а.с. 6).

З позовних вимог вбачається, що податковий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податку, що перебуває в податковій заставі.

Представник відповідача у письмових запереченнях не заперечує той факт, що Підприємство має заборгованість зі сплати відповідних податків та зборів, однак заперечує щодо задоволення позовних вимог шляхом надання дозволу на продаж майна Підприємства, що перебуває у податковій заставі, так як вважає, що такі позовні вимоги Бердичівської ОДПІ порушують норми Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України".

Суд, повно об'єктивно та всебічно дослідивши надані представником відповідача докази невідповідності нормам законодавства дій позивача щодо заявлених позовних вимог та вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Законом України № 2713-IV від 23.06.2005 "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", статтею 6 визначено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Частиною 5 ст. 52 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 року "Про виконавче провадження" визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Статтею 26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" визначено, що:

1. Майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань.

2. Управління майном здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, який закріплює його за органами і установами виконання покарань, слідчими ізоляторами, навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, підприємствами установ виконання покарань, іншими підприємствами, установами і організаціями, створеними для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, збереження та раціональне використання цього майна.

3. Майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об'єктом застави.

4. Підприємства, створені для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, використовують майно в порядку, передбаченому законодавством.

5. Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я не допускається.

Разом з тим, представник відповідача у підтвердження своєї правової позиції в якості додатку до письмових заперечень надає копію Статуту Державного підприємства "Підприємство Бердичівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70)", затвердженого Наказом Державної пенітенціарної служби України від 01.06.2012 року № 376 (а.с. 165-177).

Відповідно до п. 6.2 статті 6 вказаного Статуту" майно Підприємства є державною власністю, закріплюється за ним на праві оперативного управління і не може бути об'єктом застави. Звернення стягнення на майно Підприємства не допускається"

Із системного аналізу наведених правових норм та положень Статуту Підприємства випливає, що позовні вимоги Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області не підлягають задоволенню .

Керуючись статтями 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позовних вимог Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до Державного підприємства "Підприємство Бердичівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№70)" про надання дозволу на продаж майна, яке перебуває у податковій заставі на погашення податкового боргу в сумі 260996,50 грн., - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Лавренчук