Справа № 644/8456/14-а
Суддя: Маслов М. І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Маслов М. І.
Справа № 644/8456/14-а
Провадження № 2-а/644/164/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Орджонікідзевський
районний суд м.Харкова

у складі - головуючого судді Маслова
М.І.,

при секретарі - Шпиця Л.В.,

представника відповідача - Дмитренко
Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування та виплати державних
пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2014 року позивач ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом, до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування та виплати державних
пенсій.

Позивач в засідання для розгляду заяви
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, подав заяву від 30.09.2014 року про
розгляд справи за його відсутності у
порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
вважав що відповідач діяв виключно в
межах своїх повноважень. Надав
письмові заперечення на позовну заяву
від 16.09.2014 року в обґрунтування своїх
заперечень.

Суд дослідивши письмові докази по
справі, вислухавши пояснення сторін
вважає що позовні вимоги підлягають
задоволенню у зв'язку з наступним:

22.08.2014 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив:

- визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. ХАРКОВА
в перерахунку та виплаті позивачу
щомісячних державних пенсій (основної
та додаткової) відповідно до вимог
ст.ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ, виходячи з кратного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова здійснити позивачу
починаючи з 01 березня 2014 року
перерахунок та виплату щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, як інваліду 2-ї
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі не нижче 8
мінімальних пенсій за віком,
встановлена законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54,67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ з
урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова здійснити позивачу
починаючи з 01 березня 2014 року
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 2-їгрупи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою в розмірі
75 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50,67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильська
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ з урахуванням ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідні виплати провести з
урахуванням вже проведених виплат;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова виконати постанову
суду негайно та подати звіт про
виконання судового рішення протягом 1
місяця з дня набрання постановою
законної сили.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач зазначав в позовній заяві, що
він - ОСОБА_2, є інвалідом 2 групи та
віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, який
виданий 23 січня 2001 року та має право на
отримання основної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС». Позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України у Орджонікідзевському
районі м. Харкова та отримує державну
пенсію по інвалідності, а також
додаткову пенсію відповідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

21 липня 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
із заявою, в якій просив здійснити
нарахування та виплату йому державної
та додаткової пенсії з 01 березня 2014
року відповідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», однак
отримав відповідь 31.07.2014 року, в якій
зазначено, що підстав для проведення
перерахунку пенсії, починаючи з 01
березня 2014 року відповідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відсутні, розмір пенсії розрахований
згідно вимог чинного законодавства у
порядку та розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210. Не погодившись з
відмовою відповідача щодо перерахунку
пенсії, позивач звернувся з даним
позовом до суду, оскільки вважав дії
відповідача такими, що порушують його
законні права.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував.
Вважав, що відповідач діяв в межах
своїх повноважень, пенсія позивачу
нарахована і виплачується у
встановленому чинним законодавством
порядку, що на думку відповідача
підтверджується чинним
законодавством, а саме ч. 1 Преамбули, ч.
7 ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», п. 5 Преамбули, п. 1
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», рішенням
Конституційного суду України від 27
грудня 2011 року № 20-рп/2011. Відповідач
вважав, що безпосередньо частиною 7
статті 54 Закону №796-12 передбачено, що
порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України. Звідси, порядок обчислення
пенсії по інвалідності є
загальнообов'язковим нормативним
приписом, якого мають притримуватися
усі суб'єкти відповідних
правовідносин, встановлення
Постановою №1210 порядку і механізму
обчислення відповідних пенсійних
виплат не є і не може вважатися проявом
звуження змісту та обсягу прав і свобод
громадян. На думку відповідача,
положення Постанови № 1210 і Закону №796-12
не входять у суперечність одне з одним;
не створюють юридичної колізії, а тому
відсутні підстави для застосування
правил її розв'язання, зокрема,
застосування нормативно-правового
акту вищої юридичної сили і
незастосування підзаконного
нормативно-правового акту.

Також, на думку відповідача,
відсутність в Законі України «Про
державний бюджет на 2014 рік» станом на
01.01.2014 року посилання на механізм
реалізації норм Закону №796-12 не
свідчить про відсутність такого
механізму взагалі.

З огляду на зазначене вище, відповідач
вважав, що не припустився порушень
чинного законодавства при призначенні
позивачу пенсії. Проте із зазначеним
висновком відповідача суд погодитися
не може з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, є
інвалідом 2 групи та віднесений до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, який виданий 23 січня 2001
року та має право на отримання основної
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС». Позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України у Орджонікідзевському
районі м. Харкова та отримує державну
пенсію по інвалідності, а також
додаткову пенсію відповідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

21 липня 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
із заявою, в якій просив здійснити
нарахування та виплату йому державної
та додаткової пенсії з 01 березня 2014
року відповідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», однак
отримав відповідь 31.07.2014 року, в якій
зазначено, що підстав для проведення
перерахунку пенсії, починаючи з 01
березня 2014 року відповідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відсутні, розмір пенсії розрахований
згідно вимог чинного законодавства у
порядку та розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210. Не погодившись з
відмовою відповідача щодо перерахунку
пенсії, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№796. Статтею 49 цього Закону
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров»ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч.4 статті 54 Закону №796, в
редакції, яка діяла до прийняття Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік» № 107-УІ віл 25.12.2007 р., тобто до
01.01.2008 року, у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
2-й групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 вищезазначеного Закону
особам, віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2 групи - в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком. І як
передбачено ст. 53 того самого Закону,
виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України ч.2 ст.4б
Конституції України). Суд зазначає, що
положеннями Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позивач у період з 01.03.2014
року має право на отримання основної
державної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі, який встановлено
положеннями ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року,
суд вважає необґрунтованими, оскільки
застосування зазначених постанов було
розраховано на бюджетний період 2012, 2013
бюджетних роках, а тому у період з 01.03.2014
року вказана постанова застосуванню не
підлягала.

Крім того, слід вказати, що відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже,за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд дійшов
висновку, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві в період з 01.03.2014 року
застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,а не вищевказана постанова
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210.

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
є мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вираховується, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, тобто у 2008 році - статтею 58
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» щодо
застосування розміру мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку суду, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.
Відповідно до ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008)
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Крім індексації пенсії, яка
здійснюється відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення, у разі, якщо
величина середньої заробітної плати в
Україні за даними спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади в галузі статистики
за минулий рік зросла, то з 1 березня
поточного року розмір пенсії
підвищується в порядку, встановленому
частиною другою статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

У разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Разом з цим, суд вважає за необхідне
зазначити, що з 01.10.2011 року набрала
чинності нова редакція ч. 3 ст. 67 Закону
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до якої, максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Суд з цього приводу вважає за необхідне
зазначити, що згідно зі ст.22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи (ст.58
Конституції України).

При цьому, суд виходить з позиції
Конституційного Суду України,
наведеній у пункті 2 мотивувальної
частини рішення у справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 9 лютого 1999 року № 1-7/99,
викладеної стосовно дії загально -
правового принципу норми права у часі.
Так, за позицією Конституційного Суду
України дію нормативно-правового акта
в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним, чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що пенсія позивачеві
призначена до набрання чинності
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», суд
вважає, що відповідач зобов'язаний з
01.03.2014 року здійснювати позивачеві
нарахування та виплату державної та
додаткової пенсії у відповідності до
приписів ст.ст. 50, 54, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008)
виходячи із мінімального розміру
пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Відповідно до частини
першої статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства суб'єкт
владних повноважень, не на користь
якого ухвалене судове рішення,
зобов'язаний подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення.

Вказаній нормі кореспондуються
положення а.. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч.1
ст. 207 КАС України, згідно з якими у
резолютивній частині постанови суду
першої чи апеляційної зазначається
встановлений судом строк для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду першої інстанції
звіт про виконання постанови, якщо вона
вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень-відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу. У
разі звернення позивача із заявою про
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення після
прийняття постанови у справі суд
ухвалою відмовляє у задоволенні такої
заяви, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС
України в подальшому, примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 17, 18, 71, 87, 90, 99, 100,
104, 183-2, 255, 256, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Законом України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування та виплати державних
пенсій - задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
в перерахунку та виплаті ОСОБА_2
щомісячних державних пенсій (основної
та додаткова) відповідно до вимог ст.ст.
50, 54, 67 Закону України «Про статусі
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII,
виходячи з кратного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м.. Харкова здійснити ОСОБА_2
починаючи з 01 березня 2014 року
перерахунок та виплату щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, як інваліду 2-ї
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі не нижче 8
мінімальних пенсій за віком,
встановлених законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54,67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідні
виплати провести з урахуванням вже
проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м.. Харкова здійснити ОСОБА_2
починаючи з 01 березня 2014 року
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 2-ї групи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою в розмірі
75 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50,67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідні виплати провести з
урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова подати звіт про
виконання судового рішення протягом 1
місяця з дня набрання постановою
законної сили.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя: Маслов М.І.