Справа № 440/1696/13-а
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №440/1696/13-а
Провадження № 2-а/440/29/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року

Буський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

при секретарі - Дутка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Буськ
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Інспекції ДАБК у Львівській
області про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним
позовом. Просить суд скасувати
постанову в справі про адміністративне
правопорушення № 11/295-ф від 6 вересня 2013
року, яка була винесена заступником
начальника ІДАБК у Львівській області
Миськівим В.І. Також, просить суд
визнати незаконними дії заступника
начальника ІДАБК у Львівській області
Миськіва В.І.

В обґрунтування заявленої вимоги,
позивачка покликається на те, що
оскаржуваною постановою від 6.09.2013 року
її визнано винною в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 5100,00 грн., за те, що
позивачкою не виконано припис № 3/11 від
6.06.2013 року щодо усунення нею істотних
порушень будівельних норм, знести
добудову до квартири АДРЕСА_1, чим
позивачкою порушено п.п. а, п. 3 ч. 4 ст. 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та абзац 3 п.
14 Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого КМУ № 533 від 23.05.2011 року,
відповідальність за яке передбачена ч.
1 ст. 188-42 КУпАП. Із оскаржуваною
постановою відповідача позивачка не
погоджується, оскільки нею було подано
окремий позов до суду про визнання
права власності на проведену нею
самочинну добудову до квартири
АДРЕСА_1, про що було повідомлено
відповідача. Також, нею отримано
висновок про відповідність
самочинного будівництва вимогам
безпеки та надійності, дефектів та
пошкоджень будівлі не виявлено, а також
стверджено про готовність такого до
експлуатації, будь-яких заперечень з
боку сусідів щодо реконструкції
належного їй приміщення квартири
заявлено не було. Відтак, позивачка
вважає, що за наведених обставин жодних
підстав для знесення об'єкта
нерухомості та виконання припису
відповідача не існує. Крім цього, в
момент складення спірної постанови та
розгляду відповідачем
адміністративних матеріалів вона не
була присутня, оскільки перебувала на
стаціонарному лікуванні, а 4.06.2013 року
їй висновком МСЕК було встановлено
другу групу інвалідності.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилася, направивши суду письмову
заяву, в якій просить справу розглянути
у її відсутності та задоволити її
позовні вимоги.

Представник відповідача, який належним
чином був повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду у судове
засідання повторно не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив,
позовних вимог по суті не оспорив, а
тому суд розглядає справу в порядку
ст.128 КАС України, тобто, на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини та оцінивши
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як убачається із оскаржуваної
постанови по справі про
адміністративне правопорушення №
11/295-ф від 6 вересня 2013 року, яка була
винесена заступником начальника ІДАБК
у Львівській області Миськівим В.І.,
позивачку ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 188-42 КпАП України та накладено
штраф у розмірі 5100,00 грн.

Оскаржувана постанова мотивована тим,
що позивачка ОСОБА_1 не виконала припис
№ 3/11 від 6.06.2013 року щодо усунення нею
істотних порушень будівельних норм, не
знесла добудову до квартири АДРЕСА_1,
чим порушила вимоги п.п. а, п. 3 ч. 4 ст. 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та абзац 3 п.
14 Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого КМУ № 533 від 23.05.2011 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису. Отже
припис з встановленням строку може
виноситись відповідачем тільки в разі
знесення самочинного будівництва, яке
не може бути перебудоване.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» відхилення від проекту
забудови об'єкта нерухомості або від
вимог будівельних норм і правил, які не
є істотними, не порушують прав інших
осіб та інтересів суспільства, не
суперечать санітарно-технічним
вимогам і правилам експлуатації, не
впливають на міцність і безпечність
цього об'єкта (зокрема, відхилення у
житловому будинку від внутрішнього
планування зі збереженням чи незначним
відхиленням від установленого
проектом розміру житлової площі,
незначна зміна його зовнішніх
габаритів, місця розташування тощо), не
можуть бути підставою для задоволення
вимог про перебудову чи про знесення
об'єкта нерухомості.

В силу п. 22 вказаної Постанови
передбачено, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

В силу вимог ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в цивільній справі, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлені ці
обставини.

Так, рішенням Буського районного суду
Львівської області від 11 червня 2014
року, яке набрало законної сили, за
позивачкою ОСОБА_1 визнано право
власності на самочинну добудову до
квартири АДРЕСА_1.

Також, згаданим судовим рішенням
встановлено, що спірна добудова
відповідає вимогам надійності та
безпечності експлуатації, стан об'єкта
задовільний та приданий до
експлуатації, мешканці будинку № 3, в
якому позивачкою проведено самочинну
добудовуз приводу цього не
заперечують.

У відповідності до вимог частини 2
статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Проте, відповідачем не надано жодних
доказів в заперечення пояснень
позивача. Крім того, відповідачем суду
не надано жодних доказів у
підтвердження правомірності
прийнятого рішення.

При цьому, відповідачем порушено
процесуальні права позивача в ході
застосування до нього
адміністративного стягнення, оскільки
порушено встановлену КпАП України
процедуру притягнення винної особи до
адміністративної відповідальності,
оскільки розгляд адміністративної
справи було проведено відповідачем у
відсутності позивачка, яка в цей час
перебувала на стаціонарному лікуванні,
що стверджується висновком МСЕК 4.06.2013
року, яким їй було встановлено другу
групу інвалідності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП
України, при накладенні
адміністративного стягнення
враховуються характер вчиненого
правопорушення, особа порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чого відповідачем не
зроблено.

Згідно норми ст. 245 КпАП України
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення, серед
іншого, є своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її в точній
відповідності з законом, виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КпАП України
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

В силу санкції ч. 1 ст. 188-42 КпАП України,
штраф за скоєння правопорушення має
бути визначений у неоподатковуваних
мінімумах доходів громадян, однак і
дана вимога закону не виконана.

Отже, в ході судового розгляду
встановлено, що постанову про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
винесено з порушенням вимог ст.ст. 33, 251,
258, 280 КпАП України, у зв'язку з чим, дану
постану слід скасувати як таку, що
винесена з порушенням передбачених
законодавством вимог.

Що стосується позовної вимоги
позивачки про визнання незаконними дій
заступника начальника ІДАБК у
Львівській області Миськіва В.І., то у
задоволенні такої слід відмовити,
оскільки оскаржувана постанова
складена належною особою, що визначена
Кодексом України про адміністративні
правопорушення та в межах повноважень,
передбачених чинним законодавством
України.

Ураховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 11, 69, 71, 86, 159-163, 167 КАС України,
ст.ст. 33, 121, 188-42, 245, 251, 258, 280, 293, 294 КпАП
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Постанову заступника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області № 11/295-ф
від 6 вересня 2013 року щодо притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України
про адміністративні правопорушення з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100
(п'ять тисяч сто) грн., - скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя
І. Б. Кос