Справа № 809/2161/14
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р.
Справа № 809/2161/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
окружний адміністративний суд у
складі

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового
засідання Житняк Л.М.,

представника
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Мелінишин С.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання податкових
повідомлень-рішень недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_3
звернулася в суд із позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області, про
визнання податкових
повідомлень-рішень недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами документальної планової
виїзної перевірки ОСОБА_3 щодо
своєчасності, достовірності повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення нарахування, обчислення та
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року,
сформовано акт від 11.06.2014 року
відповідно до висновків якого
встановлено ряд порушень податкового
законодавства.

Такі висновки податкового органу і
стали підставою для донарахування
податку на доходи фізичних осіб,
податку на додану вартість та єдиного
соціального внеску

Вказані висновки податкового органу
позивач вважає протиправними, оскільки
у фізичної особи підприємця ОСОБА_3 за
наслідками здійснення господарських
відносин із контрагентами ТОВ "Темп-3"
та ТОВ "Капоне ПАБ" наявні всі первинні
документи, що підтверджують реальність
укладання та виконання господарських
зобов'язань. Оскільки, податковим
органом протиправно донараховано
доходи в сумі 214548,56 грн., то на думку
сторони позивача, вказане виключає
можливість застосування штрафних
санкцій та нарахування грошового
зобов'язання.

В ході розгляду справи стороною
позивача подано заяву про уточнення
позовних вимог. За змістом якої просили
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську від 24.06.2014 року за №
та № , а також рішення від
24.06.2014 року за № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
єдиного внеску.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів зазначених в позовній заяві.
Додатково суду вказав, що висновки
податкового органу не заслуговують на
увагу, так як спростовуються наявністю
договорів про надання послуг ОСОБА_3 із
її контрагентами, актами
здачі-приймання виконаних робіт
(послуг). Просив позов задовольнити з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала з мотивів викладених
у письмовому запереченні відповідача.
Додатково вказала, що в ході
проведення перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, в період, що
підлягав перевірці остання являлася
засновником, директором та головним
бухгалтером ТОВ "Капоне ПАБ". Позивачем
облік доходів і витрат не вівся,
відповідна книга до перевірки
представлена не була. Перевіряючи
правильність визначення
оподатковуваного доходу,
відображеного в деклараціях про
доходи, з даними про суми
оподатковуваного доходу, визначеними в
ході перевірки встановлено, що чистий
дохід занижено на 214547,5 грн.

Крім того, ні актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг) ні податковими
накладними, одержаними від ТОВ "Темп-3"
(Виконавець) не відображається шлях
прямування вантажу від пункту його
відправлення до пункту його
призначення, як і не відображено марка
та номерні знаки транспортного засобу,
вид багажу та використання наданих
послуг в господарській діяльності.

Також позивачем до складу податкового
кредиту було віднесено суми ПДВ за
отримані маркетингові послуги по
податкових накладених, виписаних ТОВ
"Капоне ПАБ" (Виконавець) на загальну
суму 12235 грн. проте в ході перевірки не
виявилося можливим встановити
характер наданих послуг чи будь-яку
іншу мету отриманих послуг та
використання їх в подальшому в
господарській діяльності позивача.

За результатами перевірки було
прийнято ряд податкових
повідомлень-рішень, якими позивачу
донараховано дохід в сумі 214548,56 грн.,
збільшено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 53466,25
грн., податку з доходів фізичних осіб,
отриманих від здійснення
підприємницької діяльності за 2011-2013
роки в сумі 19224,35 грн. та єдиного внеску
в сумі 74449,16 грн.

Вважає дії податкового органу
правомірними, просила в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, заперечення представника
відповідача, дослідивши в сукупності
письмові докази, якими сторони
обґрунтовують позовні вимоги та
заперечення на позов, суд зазначає
наступне.

ОСОБА_3 рішенням Івано-Франківського
міськвиконкому 09.10.2007 року
зареєстрована суб'єктом
підприємницької діяльності. На обліку
у відповідача знаходиться з 09.10.2007 року
(т.1, а.с.15).

Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області проведено
документальну планову виїзну
перевірку ОСОБА_3 щодо своєчасності,
достовірності повноти нарахування та
сплати податків і зборів, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2013 року, за результатами якої
відповідачем 11.06.2014 року складено акт
за №3709/09-15-17-01-09/НОМЕР_4 (т.1, а.с.13-51).

Як наслідок, відповідачем 24.06.2014 року
прийнято спірні податкові
повідомлення рішення №
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на доходи фізичних
осіб, що сплачується фізичними особами
за результатами річного декларування в
сумі 24020,44 грн., в тому числі за основним
платежем 19224,35 грн., штрафними
(фінансовими) санкціями 4806,09 грн.;
№ збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податком на
додану вартість в сумі 53466,25 грн., в тому
числі за основним платежем 42773 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 10693,25
грн.; рішення № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску в сумі 8795,59
грн. (т.1,а.с.8-12).

В ході перевірки відповідач прийшов до
висновку, що ні актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг) ні податковими
накладними, одержаними позивачем від
ТОВ "Темп 3" (Виконавець) не
відображається шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення, як і не
відображено марку та номерні знаки
транспортного засобу, вид багажу та
використання позивачем наданих послуг
в господарській діяльності.

Також на переконання податкового
органу, позивачем до складу
податкового кредиту було протиправно
віднесено суми ПДВ за отримані
маркетингові послуги по податкових
накладних, виписаних ТОВ "Капоне ПАБ"
(Виконавець) на загальну суму 12235 грн.,
оскільки не встановлено характер
наданих послуг чи будь-яку іншу мету
отриманих послуг та використання їх в
подальшому в господарській діяльності
позивача.

Перевіряючи правомірність рішень
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області щодо
сумнівності правочинів між позивачем
та його контрагентами, суд дійшов до
висновку про необґрунтованість такої
позиції податкового органу та
визначення її без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття, виходячи з наступного.

Податковим органом, вказуючи на
безтоварність господарських операцій
із ТОВ "Темп 3", обґрунтовуються
відсутністю у позивача належно
оформлених товарно супровідних
документів (товарно-транспортних
накладних, подорожніх листів).

З цього приводу слід зазначити таке.

До спірних правовідносин з приводу
правильності декларування податкового
зобов'язання за господарськими
операціями підлягають застосуванню
норми Податкового кодексу України,
який вступив в дію із 01.01.2011 року.

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ -це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Так, позивачем (Замовник) в період, що
підлягав перевірці (01.08.2011 року), було
укладено договір про надання послуг із
ТОВ "Темп 3", за предметом якого ТОВ "Темп
3" (Експедитор) від свого імені та за
рахунок Замовника забезпечує
здійснення перевезення вантажів
Замовника автомобільним транспортом у
міському, приміському й міжміському
сполученні (т.1, а.с.75-78).

Як вбачається з товарно-транспортних
накладних, об'єктом перевезення в
основному являлися будівельні
матеріали, меблі та інше обладнання.
Окрім цього, підтвердженням виконання
вказаного договору, його сторонами
було сформовано ряд актів
здачі-приймання виконаних робіт
(надання послуг), податкових накладних
на суми вартості виконаних робіт (т.1,
а.с.81-93,125-162).

Розрахунки між суб'єктом
господарювання ТОВ "Темп 3" та позивачем
за надані послуги проводилися у
безготівковій формі, що
підтверджується копіями банківських
виписок (т.1, а.с.193-203).

Не заслуговують уваги посилання
відповідача на невідповідність
наявних товарно-транспортних
накладних з підстав відсутності
інформації з призначення багажу, марки
та номерних знаків транспортного
засобу, виду багажу та використання
наданих послуг в господарській
діяльності.

З цього приводу слід зазначити таке.

Товарно-транспортні накладні повинні
складатися у випадку, коли сторони по
господарській операції залучають для
перевезення вантажу, що є предметом
даної операції,
підприємство-перевізник. Проте, такі
товарно-транспортні накладні не
посвідчують факту передавання товару
та не використовуються підприємствами,
що є сторонами по договору
купівлі-продажу, для бухгалтерського
обліку.

Крім того, сторона відповідача
посилалася на невідповідність
товарно-транспортних накладних в
розумінні Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.02.2009 року №207
"Про затвердження Переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні".

Слід зазначити, що визначений перелік є
обов'язковим для водія юридичної особи
або фізичної особи-підприємця, що
здійснює вантажні перевезення на
договірних умовах, проте аж ні як не
передбачає необхідність формування
таких документів для Замовника, в
даному випадку - позивача.

Також, 01.10.2012 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (Замовник) та
ТОВ "Капоне ПАБ" (Виконавець) укладено
договір про надання маркетингових
послуг, за предметом якого Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
надати Замовнику послуги з проведення
маркетингових досліджень за
напрямками, що цікавлять Замовника (т.1,
а.с.79-80).

Щодо посилань відповідача на
безпідставне включення позивачем до
складу податкового кредиту суми ПДВ за
отримані маркетингові послуги по
податкових накладних, виписаних ТОВ
"Капоне ПАБ" на загальну суму 12235 грн., в
зв'язку з не встановленням характеру
наданих послуг чи будь-якої іншої мети
отриманих послуг та використання їх в
подальшому в господарській діяльності
позивача, слід зазначити наступне.

На підтвердження факту надання
маркетингових послуг між позивачем та
даним Товариством було укладено
відповідний договір (т.1, а.с.79-80).

Підтвердженням виконання умов
вказаного договору свідчать акти
здачі-приймання робіт (надання послуг),
податкові накладні на суму вартості
таких послуг (т.1, а.с.104-121) та звіти про
результати проведення маркетингових
досліджень по об'єктах ТЦ "Велес", ТЦ
"Панорама плаза", ТЦ "Арсен", ТЦ "Флагман",
ТЦ "Метро Кеш енд Керрі", ТЦ "Сільпо" в
яких відображено зміст наданих послуг,
їх обсяг та характер (т.1, а.с.207-218).

У відповідності до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

ТОВ "Капоне ПАБ", з дотриманням вимог
Податкового кодексу України до
податкового кредиту з цього податку
включено податкові накладні за
вищевказаними господарськими
операціями (т.2, а.с.12-45).

В період, що підлягав перевірці,
позивач також являлася засновником,
директором та головним бухгалтером ТОВ
"Капоне ПАБ" (т.2, а.с.51-52).

Суд вважає безпідставним посилання
представника відповідача на ту
обставину, що позивач як фізична
особа-підприємець є ще керівником і
засновником ТОВ "Капоне ПАБ", як на
підтвердження нереальності
господарської операції , оскільки
законодавством не визначено заборони
несумісності щодо таких способів
господарської діяльності та взаємодії.
Більше того, фізична особа-підприємець
може виконувати роботи (надавати
послуги) підприємству де вона є
засновником чи/та керівником (крім
робіт загального керівництва таким
підприємством).

У Податковому кодексі України платника
податку визначено як особу, яка згідно
із цим Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особу, яка імпортує товари на митну
територію України.

Платники податку відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту і своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону.

З цього випливає, що відповідачем
протиправно донараховано позивачу
оспорювану суму 53466,25 грн. податку на
додану вартість сформованим згідно з
податковим повідомленням рішенням.

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит визначений як сума,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 вказаного
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, в матеріалах
справи наявні копії відповідних
документів, які підтверджують факт
правомірності формування позивачем
податкового кредиту по податку на
додану вартість.

Перевіркою правильності визначення
оподатковуваного доходу,
відображеного в деклараціях про
доходи, з даними про суми
оподаткованого доходу, визначеними в
ході перевірки, контролюючий орган
дійшов висновку, що чистий дохід
позивачем занижено на 214547,5 грн. В
результаті допущених, на думку
контролюючого органу, порушень
податкового законодавства, Державною
податковою інспекцією у
м.Івано-Франківську нараховано
податок на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування в
сумі 24030,44 грн. та єдиний внесок в сумі
74449,16 грн.

Суд не погоджується із такою позицією
податкового органу, оскільки як уже
зазначалося вище, контролюючим органом
не доведено факту порушення позивачем
встановленого порядку здійснення
підприємницької діяльності відносно
надання маркетингових послуг та
отримання експедиційно-транспортних
послуг, що виключає можливість
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та нарахування грошових
зобов'язань по вказаних платежах.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Враховуючи вищевикладене, посилання
контролюючого органу на те, що відсутні
докази здійснення позивачем
господарських операцій не знайшли
свого підтвердження в ході розгляду
справи.

За таких обставин, позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську від
24.06.2014 року за № та № .

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську від
24.06.2014 року за № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
єдиного внеску.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на постанову подається протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя /підпис/
Могила А.Б.

Постанова складена в повному
обсязі 14.10.2014 року.