Справа № 824/2764/14-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 жовтня 2014 р. м.
Чернівці справа №
824/2764/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Червоняк
У.С.,

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача - Калинюк Л.Г.,

від третьої особи - Зімніцька О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у Чернівецькій області, за
участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача - начальника реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області Зімніцької Олени
Олександрівни про визнання дій
протиправними, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області, за участю третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача - начальника реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області Зімніцької Олени
Олександрівни про визнання дій
протиправними, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог
позивачем повідомлено, що наказом
Начальника реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції №577/3 від 12 серпня 2014 р. ОСОБА_1
звільнено з посади головного
спеціаліста (недержавного реєстратора)
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Чернівецького міського
управління юстиції.

Позивач вважає даний наказ незаконним
так, як повноваженнями на його
звільнення володіє лише начальник
Головного управління юстиції в
Чернівецькій області - Кондрюк
Костянтин Олександрович.

В підтвердження вказаного посилається
на п. 2 Правил внутрішнього розпорядку
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області, які затверджено
зборами трудового колективу Головного
управління у Чернівецькій області
протокол №1 від "31 " січня 2008 р.,
відповідно до якого розірвання
трудового договору з працівником з
ініціативи керівництва здійснюється з
урахуванням вимог Кодексу законів
про працю України та Закону України
"Про державну службу". Припинення
трудового договору оформляється
наказом начальника Головного
управління юстиції, олошується
працівникові під розписку. У день
звільнення працівникові видається
книжка і проводяться з ним відповідні
розрахунки.

Разом з тим, відповідно до п. 11.15
положення "Про Головні управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі", згідно
якого до виключної компетенції
Начальника головного управління
юстиції належить повноваження з
призначення на посади та звільнення з
посад державних службовців та
працівників головного управління
юстиції, державних службовців
районних, районних у містах, міських
(міст обласного значення),
міськрайонних, міжрайонних управлінь
юстиції, крім випадків, визначених
законодавством.

Таким чином, позивач (з врахуванням
заяви про зміну позовних вимог) просить
визнати протиправним та скасувати
Наказ начальника реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції №577/3 від 12 серпня 2014 р. про
звільнення ОСОБА_1 з посади головного
спеціаліста (недержавного реєстратора)
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Чернівецького міського
управління юстиції.

Разом з тим, просить стягнути середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу, який розпочався з 12.08.2014р.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з Головного управління
юстиції у Чернівецькій області
моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., так
як рішення про звільнення спричинило
позивачу моральних страждань з приводу
незаконного звільнення.

Відповідач надав суду письмові
заперечення, де повідомив, що позов не
визнає з наступних підстав.

Наказом Головного управління юстиції у
Чернівецькій області від 12.08.2014 № 577/3 на
підставі подання начальника
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції Гулаги
А.В., рішення розширеного засідання
колегії Головного управління юстиції у
Чернівецькій області від 05.08.2014 № 1
ОСОБА_1, головного спеціаліста (не
державного реєстратора) відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції - було звільнено за
систематичне невиконання без поважних
причин посадових обов'язків у
відповідності до пункту 3 статті 40 КЗпП
України.

За неналежне виконання посадових
обов'язків до ОСОБА_1 неодноразово
застосовувались дисциплінарні
стягнення. Зокрема, повідомив
відповідач, догани оголошувалися
наказами від 20.05.2013 № 33/В, від 04.08.2014 №
637/4.

Наказом від 04.08.2014 № 637/4 оголошено
догану за неналежне виконання
посадових обов'язків, що призвело до
порушень вимог Закону України "Про
державну службу" та посадової
інструкції.

Зокрема, 21 липня 2014 року було
зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на
робочому місці з 9-00 год до 10-30 год, про
що не було повідомлено ні
безпосереднього керівника, ні
керівника відділу реєстрації
юридичних та фізичних осіб.

Окрім того, зазначив відповідач,
відповідно до пункту 5.9 Рішення
розширеного засідання колегії
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області від 05.08.2014 № 1,
затвердженого наказом від 05.08.2014 № 224/5,
начальнику реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області Трісці О.О.
рекомендовано вирішити питання про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності головного
спеціаліста реєстраційної служби
Чернівецького МУЮ ОСОБА_1 за порушення
правил внутрішнього трудового
розпорядку, що виразилось у запізненні
на роботу без поважних причин.

Також, відповідач звернув увагу на те,
що за результатами проведення
атестації державних службовців,
головний спеціаліст ОСОБА_1 за рішенням
атестаційної комісії Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області визнаний таким, що відповідає
займаній посаді за умови належного
виконання посадових обов'язків,
дотримання етики поведінки державного
службовця та підвищення кваліфікації.
Рішенням атестаційної комісії від
12.12.2014 також визначено рекомендації
державному службовцю ОСОБА_1 звернути
увагу на толерантне відношення до
громадян під час прийому та виконання
посадових обов'язків.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що
повноваження щодо його звільнення з
посади належать до виключної
компетенції начальника Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області відповідач повідомив, що при
винесенні та підписанні оскаржуваного
наказу начальник реєстраційної служби
Головного управління юстиції діяла в
межах повноважень та у спосіб,
встановлений законодавством, а тому
порушення норм Конституції України
відсутні.

Також, не надано доказів заподіяння
йому моральних чи фізичних страждань
або втрат немайнового характеру, не
зазначено за яких обставин чи якими
діями вони заподіяні, та з чого він
виходить, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача в
письмових запереченнях, наданих суду
зазначила, що спірний наказ був
винесений належним суб'єктом -
начальником реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області, а тому підстав
для його скасування немає.

Також, третя особа зазначила, що
позивача було звільнено в порядку,
встановленому Кодексом законів про
працю та Законом України "Про державну
службу", а Правила внутрішнього
трудового розпорядку, на які
посилається позивач - не є документом,
що визначає порядок звільнення особи з
державної служби.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача позов не
визнала, наполягала на відмові в
задоволенні адміністративного позову.

Третя особа також позов не визнала,
просила відмовити в його задоволенні,
посилаючись на його безпідставність.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали
адміністративної справи, встановивши
фактичні обставинив справі, оцінивши
докази, надані суду сторонами на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
відносини, дійшов висновку про те, що
відсутні підстави для задоволення
адміністративного позову.

Так, в процесі судового розгляду
встановлено наступні факти та
обставини.

Позивача, ОСОБА_1 - згідно наказу
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області №622/к від 05.09.2012р.
прийнято на посаду головного
спеціаліста (не державного
реєстратора) відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції.

Наказом від 04.08.2014 № 637/4 ОСОБА_1
оголошено догану за неналежне
виконання посадових обов'язків, що
призвело до порушень вимог Закону
України "Про державну службу" та
посадової інструкції.

Наказом від 12.08.2014 № 577/3 на підставі
подання начальника реєстраційної
служби Чернівецького міського
управління юстиції Гулаги А.В., рішення
розширеного засідання колегії
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області від 05.08.2014 № 1
ОСОБА_1, головного спеціаліста (не
державного реєстратора) відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, було звільнено за
систематичне невиконання без поважних
причин посадових обов'язків у
відповідності до пункту 3 статті 40 КЗпП
України.

Оскільки, позивач оскаржуючи Наказ від
12.08.2014 № 577/3 про звільнення підставою
для його скасування вказує те, що його
прийнято неналежним суб'єктом, суд
оцінює його лише за цим критерієм.
Тобто, в даному випадку до уваги не
береться та не досліджуються факти
порушення позивачем трудової
дисципліни та причини, за яких його
було звільнено, так як такі факти
знаходяться поза межами позовних
вимог.

Оцінюючи оскаржуваний позивачем наказ,
необхідно в першу чергу звернути увагу
на той суттєвий момент, що він не
прийнятий начальником реєстраційної
служби Чернівецького управління
юстиції, як хибно вважає позивач, та на
що вказує в адміністративному позові.
Насправді, його прийнято начальником
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області.

Так, позивач працював в складі
реєстраційної служби Чернівецького
управління юстиції Чернівецької
області, що відповідно до пункту 1
Положення про реєстраційну службу
Чернівецького управління юстиції
Чернівецької області, діє у складі
міського управління юстиції, є
структурним підрозділом, що забезпечує
реалізацію повноважень Державної
реєстраційної служби, підпорядкована
реєстраційній службі Головного
управління юстиції та безпосередньо
Укрдержреєстру.

Як визначено пунктом 11.14 Положення про
Головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 23.06.2011р. № 1707/5 (із
змінами та доповненнями від 20.05.2014р.),
начальник головного управління
юстиції призначає на посади та
звільняє з посад державних службовців
та працівників головного управління
юстиції, державних службовців
районних, районних у містах, міських
(міст обласного значення),
міськрайонних, міжрайонних управлінь
юстиції, крім випадків, визначених
законодавством.

В свою чергу, відповідно до пункту 1
Положення про Головні управління
юстиції, у складі головних управлінь
юстиції діють реєстраційні служби, які
є структурними підрозділами головних
управлінь юстиції, що забезпечують
реалізацію повноважень Державної
реєстраційної служби (далі -
Укрдержреєстр) та підпорядковані
безпосередньо Укрдержреєстру.

У відповідності до пункту 12.34 Положення
про Головні управління юстиції
начальник реєстраційної служби
Головного управління юстиції
призначає на посади та звільняє з посад
державних реєстраторів та працівників
структурних підрозділів реєстраційних
служб головного управління юстиції,
районних, районних у містах, міських
(міст обласного значення),
міськрайонних, міжрайонних управлінь
юстиції, що забезпечують реалізацію
повноважень Укрдержреєстру, а також
працівників відділів державної
реєстрації актів цивільного стану у
разі нестворення реєстраційних служб
районних, районних у містах, міських
(міст обласного значення),
міськрайонних, міжрайонних управлінь
юстиції відповідно до законодавства.

Окрім цього, пунктом 9.10 Положення про
реєстраційну службу Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області затвердженого 22.11.2013р.
начальником реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області та погодженого з
головою Державної реєстраційної
службиУкраїни визначено, що керівник
реєстраційної служби призначає на
посади та звільняє з посад державних
реєстраторів, державних службовців та
працівників структурних підрозділів
реєстраційної служби головного
управління юстиції, структурних
підрозділів районних, міських (міст
обласного значення) управлінь юстиції,
що забезпечують реалізацію
повноважень Укрдержреєстру, приймає
рішення щодо їх заохочення, притягує їх
до дисциплінарної відповідальності,
підписує відповідні накази.

Викладені вище норми чинного
законодавства підтверджують
повноваження саме начальника
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області на звільнення позивача з
займаної посади.

Отже, вимога про визнання протиправним
та скасування наказу начальника
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області № 577 від 12.08.2014 р. про звільнення
ОСОБА_1 - не підлягає задоволенню, так
як є безпідставною.

Позивач в даному позові також просить
поновити його на роботі та стягнути з
відповідача заробітну плату за час
вимушеного прогулу, крім того, рішення
суду в частині поновлення на роботі та
стягнення суми за один місяць -
звернути до негайного виконання.

Однак, відповідно до ст. 235 КЗпП
поновленню на роботі підлягає
працівник, який був звільнений без
законної підстави або незаконно
переведений на іншу роботу.

З огляду на те, що суд не досліджував
рішення відповідача на предмет
наявності чи відсутності законних
підстав для звільнення позивача, що й
не вимагалося останнім, - тому позовні
вимоги щодо поновлення на роботі,
виплати середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу та звернення
рішення в цій частині до негайного
виконання - не підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди в сумі 3 000
грн., посилаючись на те, що звільнення з
роботи суттєво вплинуло на стан його
фізичного та психічного здоров'я.

Щодо даної вимоги позивача суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
визначено, що моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Разом з тим, частиною 1 статті 1167 ЦК
України встановлено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, відшкодування відбувається за
наявності двох складових: по-перше -
неправомірних рішень, дій чи
бездіяльності; по-друге - за наявності
вини особи, що завдала таку шкоду.

З огляду на те, що звільнення судом
визнано законним, що свідчить про
відсутність вини відповідача, така
вимога позивача також є безпідставною.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні відповідачем
надано достатньо аргументів та
доводів, які свідчать, що оскаржене
рішення про звільнення позивача з
посади публічної служби прийняте в
межах повноважень цієї установи та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. В той же час позивач
не довів обставин в обґрунтування
своїх вимог.

З огляду на встановлені обставини та
вказані правові норми позовні вимоги є
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова складена
у повному обсязі 13 жовтня 2014 року.

Суддя
Г.Г.
Спіжавка