Справа № 802/3323/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 жовтня 2014 р. Справа № 802/3323/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима
Петровича,

суддів Богоноса Михайла
Богдановича

Комара Павла
Анатолійовича

за участю секретаря судового
засідання: Кошевого Б.А.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Бойка А.І.,
Галети О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області,
Державної інспекції сільського
господарства України

про: визнання протиправними та
скасування рішень, поновлення на
роботі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_2 з адміністративним позовом до
державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області та
Державної інспекції сільського
господарства України про визнання
протиправними та скасування рішень,
поновлення на роботі.

Позов мотивовано тим, що позивач з
квітня 2013 року працювала на посаді
заступника начальника державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області. За наслідками
проведеного службового розслідування,
на підставі пункту 6 статті 30 Закону
України "Про державну службу", її
звільнено із займаної посади. Позивач
вважає вказані дії відповідачів
неправомірними, та зазначає, що
фактичні обставини її звільнення не
відповідають вимогам пункту 6 статті 30
Закону України "Про державну службу",
зокрема, за час роботи її на
відповідній посаді, свої посадові
обов'язки вона виконувала
кваліфіковано, сумлінно і неухильно, а
відтак у відповідачів не було жодних
правових підстав для звільнення.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала та просила його
задовольнити. Окремо зазначила, що не
вбачає в своїх діях порушень правил
етичної поведінки та трудової
дисципліни, які встановлені проведеним
службовим розслідуванням.

Представники відповідачів в судовому
засіданні заперечували проти
заявленого позову, посилаючись на
письмові заперечення, в яких вказували,
що звільнення ОСОБА_2 з посади
відбулось в результаті виявлених під
час службового розслідування порушень
норм чинного законодавства, зокрема
встановлено, що позивачем допущено
порушення пункту 6 статті 30 Закону
України "Про державну службу" -
порушення Присяги державного
службовця, відповідно до якої,
державний службовець повинен сумлінно
виконувати свої обов'язки та з гідністю
нести високе звання державного
службовця. В супереч цього, позивач не
вжила заходів для зміцнення трудової
дисципліни колективу, а навпаки, брала
активну участь в порушенні дисципліни,
що є несумісним займаній посаді
державного службовця.

Відповідно до частини 1 статті 8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 присягу
державного службовця прийняла 01.11.2012
року та ознайомлена з правилами
поведінки державного службовця.

Відповідно статті 17 Закону України "Про
державну службу" громадяни України, які
вперше зараховуються на державну
службу, приймають Присягу такого
змісту: "Повністю усвідомлюючи свою
високу відповідальність, урочисто
присягаю, що буду вірно служити
народові України, суворо дотримувати
Конституції та законів України,
сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати
їх авторитет, охороняти права, свободи
і законні інтереси громадян, з гідністю
нести високе звання державного
службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки".

З квітня 2013 року позивача призначено на
посаду заступника начальника
державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області.

Як встановлено в судовому засіданні
жодних дисциплінарних стягнень до
позивача не застосовувалось.

Судом також встановлено, що головою
Державної інспекції сільського
господарства 04.02.2014 року прийнято наказ
про проведення службового
розслідування стосовно позивача, з
метою перевірки скарги начальника
управління контролю за використанням
та охороною земель державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області ОСОБА_5 від 25.12.2013 року та листа
обласної інспекції від 25.01.2014 року щодо
неодноразових та систематичних
порушень трудового законодавства.

За результатами службового
розслідування складено акт від 17.02.2014
року, за висновками якого встановлено,
що ОСОБА_2 порушила вимоги статей 5 та 17
Закону України "Про державну службу", в
частині сумлінного виконання своїх
службових обов'язків, шанобливого
ставлення до громадян, керівників і
співробітників, дотримання високої
культури спілкування, статей 6 та 11
Закону України "Про правила етичної
поведінки", в частині неухильного
дотримання вимог закону та
загальновизнаних етичних норм
поведінки, сумлінного, компетентного,
вчасного, результативного і
відповідального виконання службових
повноважень, рішень та доручень
органів, ст. 188-5 КУпАП та Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності.

Наказом державної інспекції
сільського господарства України від
05.08.2014 року № 151-кт ОСОБА_2 звільнено з
посади заступника начальника
державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області
шляхом припинення державної служби на
підставі п. 6 ст. 30 Закону України "Про
державну службу" (а.с. 9).

На підставі вказаного наказу, 11.08.2014
року державною інспекцією сільського
господарства у Вінницькій області
прийнято наказ № 72, згідно з яким
ОСОБА_2 звільнено з зазначеної посади
заступника начальника інспекції
шляхом припинення державної служби, п. 6
ст. 30 Закону України "Про державну
службу" (а.с. 10).

Відповідно до наказу державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області від 11.08.2014 року № 73
"Про внесення змін до наказу від 11.08.2014
року № 72 "Про звільнення з посади
ОСОБА_2."", в зв'язку з виходом 11.08.2014 року
на роботу після перебування на
лікарняному вважати ОСОБА_2 звільненою
з посади 11.08.2014 року шляхом припинення
державної служби у відповідності до п. 6
ст. 30 Закону України "Про державну
службу" (а.с. 11).

Дані рішення суд вважає протиправним,
виходячи з наступного.

Законодавством, яке регулює суспільні
відносини, які охоплюють діяльність
держави щодо створення правових,
організаційних, економічних та
соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, є Кодекс законів про працю
України, а також Закон України "Про
державну службу".

Останній визначає загальні засади
діяльності, а також статус державних
службовців, які працюють в державних
органах та їх апараті.

Відповідно до статті 5 цього Закону,
державний службовець повинен:

- сумлінно виконувати свої службові
обов'язки;

- шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування;

- не допускати дій і вчинків, які можуть
зашкодити інтересам державної служби
чи негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Згідно ст. 14 Закону України "Про
державну службу" дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу:

- попередження про неповну службову
відповідність;

- затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про
державну службу" передбачено, що крім
загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

При цьому вказаною нормою Закону
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Слід зазначити, що припинення
державної служби відбувається у формі
звільнення.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про
працю України, за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Положення ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про
працю України визначають, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника, що визначено ч. 3 ст. 149
вказаного Кодексу.

Аналіз викладених норм законодавства
свідчить про те, що законодавець навів
вичерпний перелік дисциплінарних
стягнень, які можуть бути застосовані
до державних службовців, а також
підстави припинення державної служби
та порядок застосування таких
стягнень.

Окрім того, звільнення за порушення
присяги може мати місце лише тоді, коли
державний службовець скоїв проступок
проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Тобто, звільнення за
порушення присяги має застосовуватися
за конкретні надзвичайно тяжкі
проступки, як за фактом їх вчинення, так
і за наслідками, до яких вони
призводять.

Встановлення фактів проходження
державної служби держслужбовцями
відбувається з урахуванням Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або органів
місцевого самоврядування",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.06.2000 року № 950.

Згідно п. 1 Порядку, стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування
може бути проведено службове
розслідування, зокрема у разі
невиконання або неналежного виконання
ними службових обов'язків,
недодержання законодавства про
державну службу та порушення етики
поведінки.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що за
результатами службового
розслідування члени комісії складають
акт, у якому зазначаються:

- факти і суть звинувачень або підозри,
які стали підставою для проведення
службового розслідування, посада,
прізвище, ім'я та по батькові, рік
народження, освіта, термін служби у
органі державної влади і перебування
на займаній посаді особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
стосовно якої проведено службове
розслідування, результати щорічної
оцінки виконання особою, уповноваженою
на виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, покладених
на неї завдань та обов'язків, види
заохочення та дисциплінарного
стягнення, а також ступінь участі у
виконанні окремих доручень (завдань);

- заяви, клопотання, пояснення та
зауваження особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, стосовно
якої проведено службове розслідування,
обґрунтована інформація про їх
відхилення чи задоволення;

- висновки службового розслідування,
обставини, що пом'якшують або обтяжують
відповідальність, причини та умови, що
призвели до порушення, вжиті або
запропоновані заходи для їх усунення
чи обставини, що знімають з особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
безпідставні звинувачення або підозру;

- обґрунтовані пропозиції щодо
усунення виявлених порушень та
притягнення у разі необхідності винних
осіб до відповідальності згідно із
законодавством.

У разі прийняття рішення щодо
притягнення особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, до
відповідальності комісія пропонує вид
дисциплінарного стягнення,
передбаченого законодавством.

Під час визначення виду
дисциплінарного стягнення члени
комісії повинні враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

Всупереч наведеним положенням, в акті
комісії по проведенню службового
розслідування відсутні результати
щорічної оцінки виконання службових
обов'язків ОСОБА_2, відомості про
заохочення та дисциплінарні стягнення,
її особисте пояснення, як особи,
стосовно якої проведено службове
розслідування, не встановлені та не
оцінені причини та умови, що призвели
до порушення, не враховано ступінь
тяжкості проступку і заподіяну шкоду,
попередню роботу працівника.

Одночасно, представник відповідачів в
судовому засіданні зазначив, що в
грудні 2013 року на ім'я голови
профспілкового комітету державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області начальник
управління контролю за використанням
та охороною земель ОСОБА_5 подав заяву
про здійснення на нього морального
тиску ОСОБА_2, що є свідченням порушення
позивачем загальноприйнятих норм та
етикету. Однак, суд критично ставиться
до вказаних пояснень, оскільки розгляд
даної заяви на засіданні профкому
проведено за відсутності ОСОБА_2, що
підтверджується протоколом засідання
профспілкового комітету від 19.12.2013 року
№ 59 (а.с. 29-30). Більше того, як попередньо
встановлено судом, жодних пояснень з
цього приводу в позивача відібрано не
було під час проведеного службового
розслідування, що також є порушенням
процедури накладення дисциплінарних
стягнень.

Особливу увагу колегія суддів звертає
на той факт, що припинення державної
служби за порушення присяги є крайнім
та найсуворішим заходом
дисциплінарного впливу на державного
службовця, який вчинив певне діяння.
Натомість, відсутність в матеріалах
службового розслідування обов'язкових
встановлених фактів не дають
можливості об'єктивно встановити
ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2
проступку, з урахуванням її особи та
попередньої роботи, та дійти висновку
про неможливість подальшого виконання
нею своїх обов'язків.

Крім того, як свідчать оскаржені
рішення відповідачів, ОСОБА_2 звільнена
з посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України "Про державну службу". Вказаною
нормою зазначено, що підставою
припинення державної служби є відмова
державного службовця від прийняття або
порушення Присяги. Виходячи з акту
службового розслідування від 17.02.2014
року, стає зрозумілим, що позивача
фактично звільнено за порушення
трудової дисципліни, у зв'язку з не
сумлінним виконанням своїх обов'язків,
що є порушенням присяги державного
службовця, визначення якої наведене у
ст. 17 "Закону України "Про державну
службу.

Дане порушення, на думку відповідачів,
полягає у відсутності контролю ОСОБА_2
за діяльністю управління при
організації та проведення перевірок
використання землі окремими суб'єктами
господарювання. Зокрема, як свідчить
акт службового розслідування від 17.02.2014
року, позивачу в вину ставляться
наступне: в направленнях на проведення
перевірки ДП "СП "Іллінецьке" від 18.10.2013
року № 2509, ТОВ "Мітлицьке" від 13.12.2013
року № 2784, ТОВ "Теплицький
відгодівельний комплекс" від 08.10.2013
року № 2434, ТОВ "Маяк" від 25.07.2013 року № 2040
та ПП "Зоря" від 05.04.2013 року № 424 відсутні
підписи посадових осіб або
представників, що представляють
інтереси особи (суб'єкта
господарювання, що перевіряється). Крім
того, щодо вказаних об'єктів за
наслідками перевірки невірно або
взагалі не складено акти, не складено
акти обстеження земельних ділянок
тощо.

З метою перевірки доводів сторін,
колегією досліджено матеріали
перевірок, зокрема накази про їх
проведення по ТОВ "Мітлицьке" від 10.12.2013
року № 2325, ДП "СП "Іллінецьке" від 16.10.2013
року № 1984 за підписом начальника
інспекції ОСОБА_6, ПП "Зоря" від 05.04.2013
року № 424 та ТОВ "Теплицький
відгодівельний комплекс" від 11.07.2013
року № 1295 за підписом в.о. начальника
Інспекції ОСОБА_7, а також ТОВ "Маяк" від
02.10.2013 року № 1846 за підписом першого
заступника начальника Інспекції
ОСОБА_7.

Відповідно до вказаних документів
проведення перевірок доручалось
безпосередньо управлінню контролю за
використанням і охороною земель
(начальник ОСОБА_5.) та підпорядкованим
відділам, з подальшим інформуванням
заступника начальника інспекції
ОСОБА_2 При цьому, у всіх випадках
контроль за виконанням цих наказів
покладено на осіб, що їх видали, тобто
на ОСОБА_6 та Ткачука. Тобто, обов'язок
щодо організації та проведення
перевірок, а також здійснення контролю
за їх проведенням на ОСОБА_2 не
покладався.

Відповідно до п. 7.1. Положення про
управління контролю за використанням
та охороною земель державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області, затвердженого начальником
державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області від
01.10.2012 року, на начальника відділу
покладається персональна
відповідальність за організацію у
відділі оперативної та якісної
підготовки й виконання документів,
ведення діловодства відповідно до
діючих правил та інструкцій, а також
використання інформації
співробітниками відділу строго в
службових цілях.

Враховуючи встановлені судом
обставини, а також те, що крім ОСОБА_2,
відповідачами не вживалось жодних
заходів по встановленню та притягненню
до відповідальності винних осіб, які
організовували та проводили перевірки,
а також здійснювали контроль за їх
проведенням, звинувачення лише
останньої у не сумлінному виконанні
своїх обов'язків є необґрунтованими та
безпідставними.

При цьому, в матеріали справи наявні
службові записки ОСОБА_2 на ім'я
начальника державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області від 02, 04, 06, 11 та 13.12.2013 року щодо
неналежного виконання завдань та
доручень управлінням контролю за
використанням та охороною земель, які
залишені без реагування (а.с. 63-67). А
відсутність належного реагування на
зазначені факти зі сторони
відповідачів дають можливість колегії
суддів дійти до висновку про
неоднозначну позицію останніх щодо
здійснення владних (управлінських)
функцій.

Додатковим свідченням порушення
відповідачами процедури накладення на
ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення є
також той факт, що під час проведення
службового розслідування щодо
зазначених порушень письмові
пояснення у позивача також не
відбирались.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, колегія судів
дійшла висновку про обґрунтованість
вимог позивача та задоволення позову
шляхом поновлення ОСОБА_2 на посаді
заступника начальника державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення, про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії,
стягнення з відповідача коштів тощо.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Згідно вимог ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання менш оплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Надавши правову оцінку всім обставинам
справи, суд, з метою захисту прав та
інтересів позивача, з урахуванням
вимог ст. 162 КАС України, вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та задовольнити позов шляхом
зобов'язання державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова суду в частині поновлення на
посаді у відносинах публічної служби
виконується негайно.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної інспекції сільського
господарства України № 151-кт від 05.08.2014
року про звільнення ОСОБА_2 з посади
заступника начальника державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області.

Визнати протиправними та скасувати
накази державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області № 72
та № 73 від 11.08.2014 року про звільнення
ОСОБА_2 з посади заступника начальника
державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області.

Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника
начальника державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області.

Зобов'язати державну інспекцію
сільського господарства у Вінницькій
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з дня звільнення по день
поновлення на посаді.

Постанову в частині поновлення на
посаді допустити до негайного
виконання.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Альчук Максим
Петрович судді Богоніс
Михайло Богданович Комар Павло
Анатолійович