Справа № 806/2889/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"30" вересня 2014 р.
Справа № 806/2889/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Васьківська Л.В.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№71)" на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"02" липня 2014 р. у справі за позовом
Державного підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№71)" до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання дій
неправомірними, визнання протиправною
та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Державне підприємство
"Підприємство Коростенської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Житомирській області (№71)"( далі -
Підприємство) звернулося до суду з
позовом, у якому просило визнати
неправомірними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Луцюк А.В., визнати
протиправною і скасувати постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Луцюк А.В. про
арешт коштів боржника від 03 червня 2014
року. В обгрунтування своїх вимог
позивач зазначив, що відповідачем у
порушення вимог статті 26 Закону
України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України",
статті 52 Закону України "Про виконавче
провадження" накладено арешт на кошти
Підприємства на які не може бути
звернено стягнення.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року у задоволенні позовних вимог
Державного підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України у Житомирській області
(№ 71)" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Державне підприємство "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України у Житомирській області
(№71)" звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким позов задовольнити. В апеляційній
скарзі позивач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідач надав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідач не скористався своїм
правом на участь в судовому засіданні:
повноважного представника в засідання
суду не направив, хоча про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги та положення частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
відповідача.

Представник позивача судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримала в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали
справи, дослідивши доводи апеляційної
скарги та правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів уважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Можливість оскарження до суду дій
державного виконавця передбачена і
статтями 12, 82 Закону України "Про
виконавче провадження" (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області перебуває
зведене виконавче провадження № 34161378
про стягнення коштів з Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України у Житомирській області
(№ 71)".

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Луцюк А.В. від 03 червня 2014 року у
межах вказаного провадження накладено
арешт на кошти Державного підприємства
"Підприємство Коростенської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Житомирській області (№ 71)", які
знаходяться на банківських рахунках та
перебувають у його касі.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
32 Закону України "Про виконавче
провадження", одним із заходів
примусового виконання рішень є
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб.

Згідно з частинами 1-5 статті 52 Закону
України "Про виконавче провадження",
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. Готівкові
кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Державний виконавець, відповідно до
частини 1 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження", зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із системного аналізу наведених
правових норм вбачається, що
здійснення заходів примусового
виконання рішень, зокрема, накладення
арешту на кошти боржника, є обов'язком
державного виконавця.

Вказана постанова повністю відповідає
вимогам Закону України "Про виконавче
провадження", прийнята державним
виконавцем у межах повноважень і
спосіб, визначений Законом.

Позивачем суду не надано беззаперечних
та допустимих доказів того, що у
державного виконавця були відсутні
підстави для прийняття постанови про
арешт коштів Підприємства від 03 червня
2014 року, оскільки останній у
добровільному порядку суму боргу не
сплатив.

Разом з тим, як підставу для визнання
вказаної постанови неправомірною
позивач зазначає заборону звернення
стягнення на його майно, а саме грошові
кошти, визначену статтею 26 Закону
України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України".

Відповідно до частин 3, 5 статті 26 Закону
України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України",
майно органів і установ виконання
покарань, слідчих ізоляторів,
навчальних закладів, закладів охорони
здоров'я, підприємств установ
виконання покарань, інших підприємств,
установ і організацій, створених для
забезпечення виконання завдань
Державної кримінально-виконавчої
служби України, належить їм на правах
оперативного управління або повного
господарського відання і не може бути
об'єктом застави. Звернення стягнення
на майно органів і установ виконання
покарань, їх підприємств, слідчих
ізоляторів, навчальних закладів,
закладів охорони здоров'я не
допускається.

Аналіз даних правових норм дає
підстави суду вважати, що до майна, на
яке заборонено стягнення, відносяться
виробничі та невиробничі фонди
позивача, що належить йому на праві
оперативного управління.

Як вбачається із оскаржуваної
постанови, державним виконавцем
звернено стягнення саме на обігові
кошти Державного підприємства
"Підприємство Коростенської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Житомирській області (№ 71)", які
отримані позивачем в процесі
здійснення своєї господарської
діяльності, а не на майно позивача, що
перебуває в його оперативному
управлінні для забезпечення виконання
завдань Державної
кримінально-виконавчої служби України.

За таких обставин суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України у Житомирській області
(№ 71)."

Посилання представника позивача на
скрутний матеріальний стан
Підприємства як на обставину, що має
бути врахована судом апеляційної
інстанції при розгляді справи не має
правового значення для правильного
вирішення даного спору.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Державного підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№71)" відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№71)" залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "02" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державне
підприємство "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№71)" вул. Білокоровічське
шосе,4,м.Коростень,Коростенський район,
Житомирська область,11500

3- відповідачу/відповідачам:
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області м-н Соборний,
1,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,