Справа № 826/15414/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс"

до

Національного банку України

про

визнання протиправними дій та висновків,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс" звернулося до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Національного банку України щодо проведення 19 серпня 2014 року позапланової, за окремим питанням, перевірки каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а;

- визнати протиправними дії Національного банку України щодо встановлення порушення у ході проведення 19 серпня 2014 року позапланової, за окремим питанням, перевірки каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а;

- визнати протиправними та такими, що не відповідають дійсності, висновки позапланової, за окремим питанням, перевірки каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а;

- зобов'язати Національний банк України не враховувати в якості порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс" висновки акту перевірки від 19 серпня 2014 року каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, суд зазначає, що нормативно-правовий акт – це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Правовий акт індивідуальної дії – це правовий акт компетентного органу або посадової особи, виданий на підставі юридичних фактів і норм права, що визначає права, обов'язки або міру юридичної відповідальності конкретних осіб.

Обов’язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов’язковість його приписів для відповідного суб’єкта (суб’єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, згідно з яким акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки заперечення, зауваження до акта (за їх наявності) є невід'ємною частиною акта.

Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є.

При цьому, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Враховуючи наведене суд зазначає, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки та дії контролюючого органу щодо встановлення порушення у ході проведення перевірки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-237а13.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви позивач фактично оскаржує висновки акту перевірки та дії контролюючого органу щодо включення до акта певних висновків, що унеможливлює розгляд в судовому порядку позовних вимог в частині визнання протиправними дії Національного банку України щодо встановлення порушення у ході проведення 19 серпня 2014 року позапланової, за окремим питанням, перевірки каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а; визнання протиправними та такими, що не відповідають дійсності, висновки позапланової, за окремим питанням, перевірки каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Національного банку України щодо встановлення порушення у ході проведення 19 серпня 2014 року позапланової, за окремим питанням, перевірки каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а; про визнання протиправними та такими, що не відповідають дійсності, висновки позапланової, за окремим питанням, перевірки каси Дніпропетровського відділення № 22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют фінанс", розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 94-а.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог надіслати позивачу негайно.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева