Справа № 826/8805/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10 вересня 2014 року 16 год. 17
хв. № 826/8805/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І., при
секретарі судових засідань Віруцькій
О.В., за участю представників позивача,
відповідача та третьої особи,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ГСХ Трейдмаркс Лімітед до
Державної служби інтелектуальної
власності України, третя особа: Баядера
Менеджмент Лімітед, про визнання
протиправним, недійсним і скасування
рішень відповідача та зобов'язання
його вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 10 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 20 червня 2014 року надійшов
позов ГСХ Трейдмаркс Лімітед (далі -
позивач) до Державної служби
інтелектуальної власності України
(далі - відповідач), третя особа: Баядера
Менеджмент Лімітед, про визнання
повністю нечинним та скасування
рішення відповідача від 27 травня 2014
року № 14431/4 про реєстрацію знака за
результатами кваліфікаційної
експертизи заявки на знак для товарів і
послуг від 01 серпня 2013 року № m2013 13863
(далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову представник
позивача зазначила, що оскаржуване
рішення є протиправним та підлягає
скасуванню, оскільки зображувальне
позначення за заявкою на реєстрацію
знаку для товарів і послуг № m2013 13863 є
схожим на раніше зареєстрований в
Україні для таких самих з ним товарів і
послуг знак відповідно до свідоцтва
від 25 лютого 2014 року № 110090А, власником
якого є позивач, у зв'язку з чим їх можна
сплутати. Оскаржуване рішення
суперечить нормам ч. 3 ст. 6 Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг" (далі - Закон).

Ухвалою суду від 23 червня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду колегією суддів
у судовому засіданні.

У судовому засіданні 02 липня 2014 року
судом, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС
України, до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача допущено Баядера
Менеджмент Лімітед (далі - третя особа).

Ухвалою суду від 02 липня 2014 року
відмовлено у задоволенні письмового
клопотання представника позивача про
вжиття заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні 09 липня 2014 року,
враховуючи неприбуття у судове
засідання представника третьої особи,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду справи третя особа, згідно з ч.
11 ст. 35 КАС України, повідомлена
належним чином, а також зважаючи на
подання представником позивача до суду
письмової заяви про розгляд справи у
порядку письмового провадження, судом
прийнято рішення про подальший розгляд
та вирішення справи у порядку
письмового провадження, про що третю
особу повідомлено письмово.

Ухвалою суду від 11 липня 2014 року
відмовлено у задоволенні письмового
клопотання представника відповідача
про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 14 серпня 2014 року
прийнято рішення про вихід з
письмового провадження та призначено
справу до розгляду колегією суддів у
судовому засіданні.

До суду 19 серпня 2014 року через
канцелярію від представника позивача
надійшла письмова заява про збільшення
позовних вимог, а саме про:

- визнання повністю протиправним та
скасування оскаржуваного рішення;

- визнання повністю недійсним та
скасування свідоцтва України на знак
для товарів і послуг № 188974 (далі -
оскаржуване свідоцтво);

- зобов'язання відповідача внести зміни
до Державного реєстру свідоцтв України
на знаки для товарів і послуг щодо
визнання повністю недійсним
оскаржуваного свідоцтва та
опублікувати відповідні зміни в
офіційному бюлетені "Промислова
власність".

Подану заяву судом, згідно з ч. 1 ст. 137
КАС України, прийнято до розгляду та
долучено до матеріалів справи для
врахування при прийнятті у справі
судового рішення по суті, про що
прийнято ухвалу від 19 серпня 2014 року.

Ухвалами суду від 27 серпня 2014 року
відмовлено у задоволенні письмових
клопотань представника третьої особи
про закриття провадження у справі, про
закриття провадження у справі в
частині та про призначення у справі
судової експертизи суб'єктів
інтелектуальної власності.

У судовому засіданні 10 вересня 2014 року
судом, без виходу до нарадчої кімнати,
відмовлено у задоволенні письмового
клопотання представника третьої особи
про виклик у судове засідання як свідка
особи, яка проводила експертне
дослідження, у зв'язку з відсутністю
обґрунтованих підстав для задоволення,
а також задоволено усне клопотання
представника третьої особи про
залишення без розгляду по суті його
письмового клопотання про залишення
позову без розгляду у зв'язку з
поданням позову особою, яка не має
повноважень на ведення справи.

У ході судового розгляду справи
представники позивача позов, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, підтримали та просили
задовольнити його повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову та доказах на їх
обґрунтування, наданих суду у судовому
засіданні 09 липня 2014 року, та
додаткових поясненнях до вказаних
заперечень, поданих до суду 22 серпня 2014
року через канцелярію.

Представники третьої особи також
заперечували проти позову та просили
відмовити у його задоволенні повністю
з підстав, зазначених у письмових
поясненнях по суті позову та доказах на
їх обґрунтування, поданих до суду 10
вересня 2014 року через канцелярію.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем 27 травня 2014 року за вих. №
14431/4 затверджено висновок про
відповідність позначення умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи (заявка третьої особи на
знак для товарів і послуг від 01 серпня
2013 року № m2013 13863), який набув
статусу рішення про реєстрацію знака, а
25 липня 2014 року відповідачем здійснено
державну реєстрацію знака за № 188974 та
оформлено оскаржуване свідоцтво.

Суд погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, а також аналізу
наступних норм та обставин.

Так, згідно зі ст. 1, ч.ч. 1-5 ст. 5, ч. 3 ст. 6,
ч. 5 ст. 16 Закону, знак - позначення, за
яким товари і послуги одних осіб
відрізняються від товарів і послуг
інших осіб.

Зареєстрований знак - знак, на який
видано свідоцтво.

Заявка - сукупність документів,
необхідних для видачі свідоцтва.

Правова охорона надається знаку, який
не суперечить публічному порядку,
принципам гуманності і моралі та на
який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом.

Об'єктом знака може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень. Такими позначеннями можуть
бути, зокрема, слова, у тому числі
власні імена, літери, цифри,
зображувальні елементи, кольори та
комбінації кольорів, а також будь-яка
комбінація таких позначень.

Право власності на знак засвідчується
свідоцтвом. Строк дії свідоцтва
становить 10 років від дати подання
заявки до Установи і продовжується
Установою за клопотанням власника
свідоцтва щоразу на 10 років, за умови
сплати збору в порядку, встановленому
п. 2 ст. 18 цього Закону. Порядок
продовження строку дії свідоцтва
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
інтелектуальної власності.

Обсяг правової охорони, що надається,
визначається зображенням знака та
переліком товарів і послуг, внесеними
до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом
з наведеними у ньому копією внесеного
до Реєстру зображення знака та
переліком товарів і послуг.

Не можуть бути зареєстровані як знаки
позначення, які є тотожними або схожими
настільки, що їх можна сплутати з:
знаками, раніше зареєстрованими чи
заявленими на реєстрацію в Україні на
ім'я іншої особи для таких самих або
споріднених з ними товарів і послуг;
знаками інших осіб, якщо ці знаки
охороняються без реєстрації на
підставі міжнародних договорів,
учасником яких є Україна, зокрема
знаками, визнаними добре відомими
відповідно до ст. 6 bis Паризької
конвенції про охорону промислової
власності; фірмовими найменуваннями,
що відомі в Україні і належать іншим
особам, які одержали право на них до
дати подання до Установи заявки щодо
таких же або споріднених з ними товарів
і послуг; кваліфікованими зазначеннями
походження товарів (у тому числі
спиртів та алкогольних напоїв), що
охороняються відповідно до Закону
України "Про охорону прав на зазначення
походження товарів". Такі позначення
можуть бути лише елементами, що не
охороняються, знаків осіб, які мають
право користуватися вказаними
зазначеннями; знаками відповідності
(сертифікаційними знаками),
зареєстрованими у встановленому
порядку.

Свідоцтво надає його власнику виключне
право забороняти іншим особам
використовувати без його згоди, якщо
інше не передбачено цим Законом:
зареєстрований знак стосовно
наведених у свідоцтві товарів і послуг;
зареєстрований знак стосовно товарів і
послуг, споріднених з наведеними у
свідоцтві, якщо внаслідок такого
використання можна ввести в оману щодо
особи, яка виробляє товари чи надає
послуги; позначення, схоже із
зареєстрованим знаком, стосовно
наведених у свідоцтві товарів і послуг,
якщо внаслідок такого використання ці
позначення і знак можна сплутати;
позначення, схоже із зареєстрованим
знаком, стосовно товарів і послуг,
споріднених з наведеними у свідоцтві,
якщо внаслідок такого використання
можна ввести в оману щодо особи, яка
виробляє товари чи надає послуги, або
ці позначення і знак можна сплутати.

Тобто, з вище викладених норм
вбачається, що не можуть бути
зареєстровані як знаки позначення, які
є схожими настільки, що їх можна
сплутати зі знаками, раніше
зареєстрованими в Україні на ім'я іншої
особи для таких самих або споріднених з
ними товарів і послуг.

Як з'ясовано судом у ході розгляду
справи, за результатами здійсненої
оцінки та аналізу наявних у матеріалах
справи доказів, знак для товарів і
послуг, заявлений третьою особою для
реєстрації, є схожим на знак для
товарів і послуг, який уже
зареєстровано позивачем 25 лютого 2014
року для тих самих або споріднених з
ними товарів і послуг, про що свідчить
копія свідоцтва на знак для товарів і
послуг № 110090А.

Зокрема, позивачем зареєстровано знак
для товарів і послуг за класифікаціями:
32, 33, 35.

Оскаржуваним рішенням також
зареєстровано знак третьої особи для
товарів і послуг за класифікаціями: 32,
33, 35.

У матеріалах справи міститься копія
висновку експерта від 20 червня 2014 року
№ 7013/14-53 за результатами
проведення експертного дослідження у
сфері інтелектуальної власності,
відповідно до якого, позначення за
заявкою № m2013 13863 від 01 серпня 2013
року є схожим настільки, що його можна
сплутати із зареєстрованим знаком
товарів і послуг за свідоцтвом України
№ 110090А від 25 лютого 2014 року для таких
самих товарів 32, 33 класів МКТП та таких
самих та споріднених послуг 35 класу
МКТП.

Згідно з п. 4.3, пп. "а" п. 4.3.2.1, п.п. 4.3.2.4,
4.3.2.5, 4.3.2.7 пп. 4.3.2 п. 4.3 Правил складання,
подання та розгляду заявки на видачі
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг, затвердженого наказом
Державного патентного відомства
України від 28 липня 1995 року № 116,
експертиза заявки по суті позначення,
що заявлено на реєстрацію як знак.

Задачею експертизи заявки по суті
позначення, заявленого на реєстрацію
як знак, відповідно до п. 7 ст. 10 Закону, є
перевірка позначення на відповідність
умовам надання правової охорони.

Експертиза заявки по суті складається
з: перевірки позначення щодо наявності
підстав для відмови у наданні правової
охорони відповідно до п. 1 ст. 5 та п.п. 1, 2
ст. 6 Закону; перевірки позначення щодо
наявності підстав для відмови у
наданні правової охорони, зазначених у
п.п. 3, 4 ст. 6 Закону.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону не
реєструються як знак позначення, які є
а) знаками, раніше зареєстрованими чи
заявленими на реєстрацію в Україні на
ім'я іншої особи щодо однорідних
товарів і/або послуг.

Проведення пошуку тотожних або схожих
позначень.

Позначення вважається тотожним з іншим
позначенням, якщо воно збігається з ним
у всіх елементах.

Позначення вважається схожим
настільки, що його можна сплутати з
іншим позначенням, якщо воно
асоціюється з ним в цілому, незважаючи
на окрему різницю елементів.

При перевірці позначень на тотожність
і схожість необхідно: провести пошук
тотожних або схожих позначень;
визначити ступінь схожості заявленого
позначення та виявлених при проведенні
пошуку позначень; визначити
однорідність товарів і/або послуг, для
яких заявлено знак, в порівнянні з
товарами і/або послугами, для яких
зареєстровані або заявлені тотожні або
схожі знаки, виявлені під час пошуку.

Серед позначень, зазначених в п.п. 4.3.2.1
а), б), в), 4.3.2.2. а) Правил, пошук
здійснюється відносно тих позначень,
які мають більш ранній пріоритет.

Встановлення однорідності товарів або
товарів і послуг

Для позначення, заявленого як знак,
щодо якого проводиться експертиза по
суті, і виявлених зареєстрованих та
заявлених на реєстрацію знаків з більш
раннім пріоритетом встановлюється
однорідність товарів або товарів і
послуг.

При встановленні однорідності товарів
або товарів і послуг визначається
принципова імовірність виникнення у
споживача враження про належність їх
одній особі, що виготовляє товар або
надає послуги.

Для встановлення такої однорідності
слід враховувати рід (вид) товарів і
послуг; їх призначення; вид матеріалу, з
якого товари виготовлені; умови та
канали збуту товарів, коло споживачів.

Визначення схожості зображувальних та
об'ємних позначень

Зображувальні та об'ємні позначення,
заявлені як знаки, порівнюються з
зображувальними, об'ємними та
комбінованими позначеннями, в
композиції яких входять зображувальні
чи об'ємні елементи.

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини, суд
прийшов до висновку про протиправність
оскаржуваного рішення та, як наслідок,
необхідність його скасування.

Стосовно оформлення відповідачем
оскаржуваного свідоцтва суд зазначає
наступне.

Як пояснили у ході судового розгляду
справи представники позивача, на
підставі оскаржуваного рішення
відповідачем здійснено державну
реєстрацію знаку для товарів і послуг
за заявкою № m2013 13863 від 01 серпня 2013
року, інформацію про що опубліковано у
бюлетені "Промислова власність" № 14 за
25 липня 2014 року, та третій особі видано
оскаржуване свідоцтво.

Факт реєстрації знаку для товарів і
послуг за заявкою № m2013 13863 від 01 серпня
2013 року та видачі оскаржуваного
свідоцтва підтверджується наявною у
матеріалах справи копією виписки з
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг відносно
свідоцтва № 188974 станом на 05 серпня 2014
року.

Згідно з ч. 2 ст. 15, ст. 19 Закону, якщо
рішення Установи за заявкою оскаржено
у судовому порядку після державної
реєстрації знака, то суд вирішує разом
і питання щодо дійсності відповідного
свідоцтва.

Свідоцтво може бути визнано у судовому
порядку недійсним повністю або
частково у разі: а) невідповідності
зареєстрованого знака умовам надання
правової охорони; б) наявності
у свідоцтві елементів зображення знака
та переліку товарів і послуг, яких не
було у поданій заявці; в) видачі
свідоцтва внаслідок подання заявки з
порушенням прав інших осіб.

При визнанні свідоцтва чи його частини
недійсними Установа повідомляє про це
у своєму офіційному бюлетені.

Свідоцтво або його частина, визнані
недійсними, вважаються такими, що не
набрали чинності від дати подання
заявки.

Згідно з п. 2.3 розділу 2, п. 1.3 розділу 1
Положення про Державний реєстр
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг, затвердженого наказом
Міністерства освіти і науки України
від 10 січня 2002 року № 10, у процесі
ведення реєстру до нього вносяться
відомості щодо: визнання свідоцтва
недійсним повністю або частково;
припинення дії свідоцтва повністю або
частково.

Відомості, що занесені до реєстру,
зміни до них, відомості про видачу
дубліката свідоцтва, зміни внаслідок
виправлення помилок та інші відомості,
що занесені до реєстру, Державна служба
публікує в офіційному бюлетені
"Промислова власність" (далі - бюлетень).
Дані про публікацію зазначених
відомостей заносяться до реєстру.

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини, суд
прийшов до висновку про наявність
законних підстав для визнання повністю
недійсним та скасування оскаржуваного
свідоцтва та зобов'язання відповідача
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг щодо визнання повністю
недійсним оскаржуваного свідоцтва та
опублікувати відповідні зміни в
офіційному бюлетені "Промислова
власність".

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов ГСХ
Трейдмаркс Лімітед до Державної служби
інтелектуальної власності України,
третя особа: Баядера Менеджмент
Лімітед, про визнання протиправним,
недійсним і скасування рішень
відповідача та зобов'язання його
вчинити певні дії є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню
повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). У зв'язку з тим, що
представниками позивача не заявлено
вимогу про стягнення судового збору за
рахунок бюджетних коштів, суд не
присуджує на користь позивача
здійснені ними судові витрати
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 122, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати повністю протиправним та
скасувати рішення Державної служби
інтелектуальної власності України від
27 травня 2014 року № 14431/4 про реєстрацію
знака за результатами кваліфікаційної
експертизи заявки на знак для товарів і
послуг від 01 серпня 2013 року № m2013 13863.

3. Визнати повністю недійсним та
скасувати свідоцтво України на знак
для товарів і послуг від 25 липня 2014 року
№ 188974.

4. Зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг щодо визнання повністю
недійсним свідоцтва України на знак
для товарів і послуг від 25 липня 2014 року
№ 188974 та опублікувати відповідні зміни
в офіційному бюлетені "Промислова
власність".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам та третій особі
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда

Постанова у повному обсязі складена 17
вересня 2014 року