Справа № 527/1787/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р. Справа № 527/1787/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області, ОСОБА_1 на постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від 04.08.2014р. по
справі № 527/1787/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Глобинському районі
Полтавської області

про визнання дій щодо відмови в
перерахунку пенсії по інвалідності
неправомірними, зобов'язання здійснити
нарахування та виплати державних
пенсій,

ВСТАНОВИЛА:

21 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області про визнання дій щодо відмови в
перерахунку пенсії по інвалідності
неправомірними, зобов'язання здійснити
нарахування та виплати державних
пенсій з 01.01.14р.

Постановою Глобинського районного
суду Полтавської області від 04.08.2014р.
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано неправомірною відмову
відповідача в перерахунку та виплаті
позивачу щомісячних державних пенсій
(основної та додаткової) відповідно до
вимог ст.ст. 50,54,67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат.

Зобов'язано відповідача здійснити,
перерахунок та виплату позивачу
щомісячної основної державної пенсії
по інвалідності в розмірі
відшкодування фактичних збитків, як
інваліду ІІ групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54,67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", починаючи з
21.01.14р. по 30.07.14р., відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат.

Зобов'язано відповідача здійснити,
перерахунок та виплату позивачу
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, встановленої законом
на час виплат, відповідно до вимог
ст.ст. 50,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи" з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 21.01.14р. по
30.07.14р., відповідні виплати провести з
урахуванням вже проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду і
подав апеляційну скаргу, в якій просить
змінити постанову суду першої
інстанції, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у апеляційній
скарзі.

Пенсійний орган, не погодившись із
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою у задоволені позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга позивача підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач віднесений до
першої категорії як особа, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням. Позивачу встановлена 2
група інвалідності безстроково із
зазначенням причини інвалідності -
пов'язане з виконанням обов'язків
військової служби по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджено довідкою МСЕК. В 2014
році позивач звернувся з заявою до
відповідача з проханням перерахувати
йому пенсії (основну державну та
додаткову) відповідно до ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
але відповідач відмовив позивачу у
перерахунку зазначених пенсій,
посилаючись на відсутність підстав для
цього та правомірність здійснення
управлінням розрахунку.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернувся до суду
першої інстанції із вищевказаними
позовними вимогами.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
діяв неправомірно, з порушенням закону.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступних
підстав.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію (ст. 49 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи").

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам 2 групи - 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (у редакції
Закону України від 05.10.06 р. N 231-У)
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Разом з тим, 14.06.11 р. Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491 -VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19.06.11 р.
Пунктом 7 ч. І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнені пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", статей
14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.11 р. норми пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" визнані
такими, що відповідають Конституції
України, тобто є конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.12 р. визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31
липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набув чинності 3
серпня 2014 року (газета Голос України
№146 (5896) від 2 серпня 2014), доповнено
Прикінцеві плоложення Закону України
від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
пунктом 6-7 такого змісту: "установити,
що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30,
31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік".

Згідно ст. 3 БК України бюджетний період
для всіх бюджетів, що складають
бюджетну систему України, становить
один календарний рік, який починається
1 січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013, 2014 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами КМУ № 745 від 06.07.11 р. та № 1210
від 23.11.11 р. були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23 липня 2011 р. по 31 грудня
2013 р. та з 3 серпня 2014р. розмір основної
державної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
повинен визначатися відповідно до
вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, з 1 січня 2014р. по 2 серпня
2014р., тобто до набрання чинності
Законом України від 31 липня 2014 року №
1622-VII "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" положеннями Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
не було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
21.01.14р. по 02.08.2014р. має право на отримання
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відносно доводів апеляційної скарги
позивача щодо встановлення судового
контролю за виконанням рішення,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. Вказаній
нормі кореспондуються положення абз. 7
п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС
України, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень-відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу. У
разі звернення позивача із заявою про
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення після
прийняття постанови у справі суд
ухвалою відмовляє у задоволенні такої
заяви, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС
України в подальшому, примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку, що зобов'язання суб'єкта
владних повноважень не на користь
якого ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання постанови, є правовим
наслідком судового рішення і саме в
резолютивній його частині має бути
визначено обов'язок подати звіт,
оскільки встановити судовий контроль
за невиконанням рішення суб'єктом
владних повноважень - відповідачем у
справі суд першої чи апеляційної
інстанції може лише під час прийняття
постанови у справі. Разом з цим, слід
зазначити, що вказаною статтею Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено право, а не обов'язок суду,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, зобов'язати
суб'єкта владних повноважень, проти
якого ухвалено судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, з урахуванням
того, що позивачем не було надано
доказів наявності об'єктивних
побоювань можливого невиконання чи
неналежного виконання відповідачем
судового рішення у цій справі, у суду
апеляційної інстанції відсутні
підстави для задоволення клопотання
позивача про застосування заходів
судового контролю.

Таким чином, з урахуванням положень ст.
202 КАС України наявні підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про часткове задоволення позову, при
цьому, позовні вимоги за період з
01.01.2014р. по 20.01.2014р. підлягають залишенню
без розгляду на підставі ст. 99, 100 КАС
України у зв'язку з пропуском
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду з позовом за
вказаний період.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Глобинського районного суду
Полтавської області від 04.08.2014р. по
справі № 527/1787/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області в перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 щомісячних державних пенсій
(основної та додаткової) відповідно до
вимог ст.ст. 50,54,67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити,
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячної основної державної пенсії
по інвалідності в розмірі
відшкодування фактичних збитків, як
інваліду ІІ групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54,67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", починаючи з
21.01.14р. по 02.08.14р., відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити,
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, встановленої законом
на час виплат, відповідно до вимог
ст.ст. 50,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи" з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 21.01.14р. по
02.08.14р., відповідні виплати провести з
урахуванням вже проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Позовні вимоги за період з 01.01.2014р. по
20.01.2014р. -залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М.