Справа № 818/1171/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р. Справа № 818/1171/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Конотопської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014р.
по справі № 818/1171/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Конотопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення: від
29.01.2014 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування на 5875грн.35коп.;
від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 60585грн.00коп. та
від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем "Збір за спеціальне
використання води (крім збору за
спеціальне використання води водних
об'єктів)" на 393 грн. 55коп.

Свої вимоги мотивує тим, що
Конотопською ОДПІ було проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з
01.01.2012 року до 31.12.2012 року, за
результатами якої складено акт від
14.03.2013 року №115/17-1/НОМЕР_1, в якому
зроблено висновок про порушення
позивачем п.138.4 ст.138, п.177.4 ст.177,
підпункту 198.3 ст.198, п.323.1 ст.323, п.326.1, п.326.2
ст.326, а також п.120.1 ст.120 Податкового
кодексу України. На підставі даного
акту відповідачем винесені
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, з якими позивач
не згодна, оскільки, на її думку, вони
прийняті з порушенням вимог чинного
законодавства. Зокрема, в акті
перевірки відповідач зазначає, що ФОП
ОСОБА_1 включила до складу витрат
вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей у 2012
році на суму 31 335 грн.22коп., які не були
оплачені у 2012 році, внаслідок чого нею
занижено чистий дохід за 2012 рік на суму
4700грн.28коп. Проте, контролюючий орган
не взяв до уваги того факту, що згадані
ТМЦ були в подальшому реалізовані
іншим суб'єктам господарювання, у
зв'язку з чим на отримані позивачем
кошти у вигляді доходу був нарахований
та сплачений до бюджету податок на
доходи фізичних осіб. Також в акті
безпідставно вказано, що ФОП ОСОБА_1 до
складу податкового кредиту включила
податок на додану вартість, виходячи з
вартості плитки облицювальної,
отриманої від ТОВ "Компанія "Керамхолл"
на загальну суму 40 390грн.64коп., за
відсутності документів, які б свідчили
про використання цих товарів у
господарській діяльності. Однак, це не
відповідає дійсності, оскільки під час
проведення перевірки позивачем
надавалися копії відповідних
податкових та видаткових накладних,
які не були враховані податковим
ревізором-інспектором. Крім того, ФОП
ОСОБА_1 не порушувала п.323.1 ст.323, п.326.1,
п.326.2 ст.326 Податкового Кодексу України
з огляду на використання нею води для
задоволення виключно власних питних і
санітарно-гігієнічних потреб, а не для
потреб гідроенергетики, водного
транспорту чи рибництва, а тому вона не
є платником збору за використання води.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення Конотопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області від 29.01.2014 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем "Збір за
спеціальне використання води (крім
збору за спеціальне використання води
водних об'єктів) на загальну суму
393грн.55коп., з яких 42грн.84коп. а основним
платежем та 350грн.71коп. за штрафними
(фінансовими) санкціями. В задоволенні
інших вимог відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не
погоджуючись з вказаним рішенням суду
в частині відмови у позові, в
апеляційній скарзі вказує, що рішення є
незаконним, прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
08.08.2014 року та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Конотопська об`єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, також подала апеляційну
скаргу, в якій посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
в частині задоволення позову скасувати
та прийняти в цій частині нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

Представники сторін в судовому
засіданні підтримали доводи викладені
в їх апеляційних скаргах.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційних
скарг, правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга Конотопської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є обґрунтованими,
доведеними, проте підстав щодо
задоволення позову в частині
скасування податкових
повідомлень-рішень: від 29.01.2014 року
№ та № не має.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що посадовою особою
Конотопської ОДПІ з 26.02.2013 року до 04.03.2013
року проводилася документальна
планова виїзна перевірка дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з
01.01.2012 року до 31.12.2012 року.

В результаті проведення перевірки
встановлено порушення:

- п.138.4 ст.138, п.177.4 ст.177 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено суму податку на доходи від
підприємницької діяльності за 2012 рік
на 4700грн.28коп.;

- підпункту 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
занижено податок на додану вартість в
2012 році на загальну суму 40390грн.64коп., в
тому числі в березні 2012 року - в сумі
1144грн.47коп., в квітні 2012 року - в сумі
5002грн.54коп., в червні 2012 року - в сумі 518
грн.12коп., в липні 2012 року - в сумі
6862грн.34коп., в серпні 2012 року - в сумі
5537грн.52коп., в вересні 2012 року - в сумі
3957грн.37коп., в жовтні 2012 року - в сумі
8648грн.48коп., в листопаді 2012 року - в сумі
6111грн.56коп., в грудні 2012 року - в сумі
2608грн.24коп., в результаті включення до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість вартості плитки
облицювальної, яка не призначалась для
використання в господарській
діяльності;

- п.323.1 ст.323, п.326.1, п.326.2 ст.326 Податкового
кодексу України, в результаті не
нарахування та несплати до бюджету
збору за спеціальне використання
водних ресурсів та збору за
користування водами для потреб
гідроенергетики і водного транспорту в
сумі 42грн.84коп.;

- п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України
у зв'язку з неподанням до податкових
органів податкової декларації зі збору
за спеціальне використання водних
ресурсів та збору за користування
водами для потреб гідроенергетики і
водного транспорту у строки, визначені
законодавством для платника податків.

За наслідками перевірки був складений
акт від 14.03.2013 року №115/17-1/НОМЕР_1 (т.1,
а.с.11-36).

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення:

- від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на 5875грн.35коп., з
яких: 4700грн.28коп. - за основним платежем
та 1175грн.07коп. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 60585грн.00коп., з
яких: 40390грн. - за основним платежем та
20195грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем "Збір за спеціальне
використання води (крім збору за
спеціальне використання води водних
об'єктів)" на 393грн.55коп., з яких:
42грн.84коп. - за основним платежем та
350грн.71коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (т.1, а.с.5-7).

З приводу завищення ФОП ОСОБА_1
податкового кредиту за період з 01.01.2012
року до 31.12.2012 року на загальну суму
40390грн.64коп., в тому числі в березні 2012
року - в сумі 1144грн.47коп., в квітні 2012
року - в сумі 5002грн.54коп., в червні 2012
року - в сумі 518 грн.12коп., в липні 2012 року
- в сумі 6862грн.34коп., в серпні 2012 року - в
сумі 5537грн.52коп., в вересні 2012 року - в
сумі 3957грн.37коп., в жовтні 2012 року - в
сумі 8648грн.48коп., в листопаді 2012 року - в
сумі 6111грн.56коп., в грудні 2012 року - в
сумі 2608грн.24коп., суд зазначає, що в 2012
році ФОП ОСОБА_1 за договорами поставки
№72 від 03.01.2012 року, від 02.07.2012 року, №1812
від 05.06.2012 року, №1107 від 18.04.2012 року, №984
від 09.04.2012 року, №908 від 02.04.2012 року, №637
від 13.03.2012 року, №779 від 26.03.2012 року. №463
від 24.02.2012 року №464 від 24.02.2012 року, №359
від 13.02.2012 року, №201 від 26.01.2012 року №111
від 18.01.2012 року №31 від 09.01.2012 року
придбала у ТОВ "Компанія "Керамхолл"
плитку облицювальну, про що виписані
податкові та видаткові накладні на
загальну суму 391 808грн.80коп. (т.3, а.с.120-207).
Згідно з виписками банку по рахунку (т.2,
а.с.100-250, т.3, а.с.1-119) загальна сума оплати
за 2012 рік складає 218 809грн.29коп.

Проте, позивачем під час проведення
перевірки не були надані документи, які
б свідчили про використання придбаних
товарів на загальну суму 242 343 грн.84коп.
у власній господарській діяльності, та
підтверджували б їх наявність в
залишках ТМЦ станом на 31.12.2013 року.

Зокрема, позивачем надано до суду копії
податкових та видаткових накладних (т.1,
а.с.44-250, т.2, а.с.1-13, т.4, а.с.1-66), виписаних
покупцям товару (в тому числі і плитки
облицювальної), серед яких: ПП
"Будстиль-ЛТД", ТОВ "Орієнт ЛТД", ТОВ
"Вітчизна", ТОВ "Агорфірма Козацька", ТОВ
"Сигмус", ТОВ "Житлово-експлуатаційна
дільниця "Сім вітрів", ТОВ "Весна-Агро",
Державне територіально-галузеве
об'єднання "Південно-Західна залізниця
"Станція Конотоп", ФОП ОСОБА_2, ПП
"Виробниче підприємство "Конструкт-АЛ",
ПП "Грантбуд", ОСОБА_3, Південно-Західна
залізниця Відокремлений підрозділ
Конотопське будівельно-монтажне
експлуатаційне управління №5, а також
податкові та видаткові накладні, в яких
одержувачем товарів вказаний "Клієнт",
при цьому підписи в графі "отримав" на
видаткових накладних відсутні.

Платіжні (розрахункові) документи, які
підтверджують факт оплати
контрагентами позивача за
облицювальну плитку, відсутні, а з
поданих до суду звітів про дебетові та
кредитові операції за рахунком НОМЕР_2
ОСОБА_1, підприємець, за відповідні
періоди 2012 року (т.2, а.с.42-76), неможливо
встановити ані призначення платежу,
ані найменування та коду контрагентів,
а також їх МФО та рахунків, оскільки у
перелічених графах зазначені лише
реквізити ПАТ КБ "Приватбанк".

Колегія суддів зазначає, що акт
перевірки, яким встановлено
відсутність документів на реалізацію
підписаний позивачкою без заперечень,
крім того в позивачка підписала заяву,
що всі документи які в неї малися
надані на перевірку.

Відповідно п. 44.6 ст. 46 Податкового
кодексу України уразі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції з пояснень сторін,
заперечення на акт не подавалися.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлені
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Первинні документи
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення. Первинні документи
повинні мати обов'язкові реквізити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, доказами використання
придбаних позивачем товарів у власній
господарській діяльності шляхом їх
реалізації іншим суб'єктам
господарювання мають бути
розрахункові документи, подані до
установи банку (за умови здійснення
розрахункових операцій через установи
банків), або передані їх покупцям
відповідно до умов, передбачених
договором (контрактом), тобто без
участі установ банків, чи після
одержання покупцями безпосередньо у
ФОП ОСОБА_1 плитки облицювальної
шляхом оформлення і видачі відповідних
документів та оплати товару.

Відповідно до п.14.181 п.14.1 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (абзац 1 пункту 198.3 статті 198 ПК
України в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи відсутність документів, які
б свідчили про використання ФОП ОСОБА_1
придбаних товарів у власній
господарській діяльності, та
підтверджували б їх наявність в
залишках ТМЦ станом на 31.12.2013 року,
висновки акту перевірки про порушення
позивачем підпункту 198.3 ст.198
Податкового кодексу України та
заниження нею податку на додану
вартість в 2012 році на загальну суму
40390грн.64коп., є правомірними.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 29.01.2014 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 60585грн.00коп. прийнято в
межах та у спосіб передбачений
закотатусу судової нодавством України,
а позовні вимоги в цій частині - є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів зазначає, що
враховуючи відсутність документів на
перевірці, та поданих заперечень на
акт перевірки, додатково надані
документи не можуть бути прийняті. Це
стосується і висновку експертного
дослідження наданого позивачем, який
крім того не має судової експертизи.
Суд по даному спору, враховуючи
положення п. 44.6 ст. 44 Податкового
кодексу України, надає оцінку лише
документам наданим до перевірки.

Щодо заниження ФОП ОСОБА_1 суми збору за
спеціальне використання водних
ресурсів та збору за користування
водами для потреб гідроенергетики та
водного транспорту в сумі 42грн.84коп. та
неподання нею розрахунків
вищевказаного збору за період з 01.01.2012
року до 30.06.2012 року (т.1, а.с.34-35) суд
вважає доцільним відмітити, що 30.08.2010
року між позивачем та КП "Виробниче
управління водо каналізаційного
господарства" був укладений договір
№670 від 30.08.2010 року про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення (т.2, а.с.77-78), за
яким виконавець зобов'язується
надавати споживачеві послуги із
централізованого постачання холодної
води в об'ємі 92 м3/рік, а споживач
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки і на умовах,
передбачених договором (пункт 1.1).

На виконання договору виписані рахунки
(т.2, а.с.79-90), з яких вбачається, що
холодна вода постачалася позивачу та
використовувалася нею для будівництва
магазину змішаних товарів
"ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого по
АДРЕСА_1. Дозволу на спеціальне
водокористування ФОП ОСОБА_1 не
отримувала.

На думку відповідача, позивач у період
з 01.01.2012 року до 30.06.2012 року була
платником збору за спеціальне
використання водних ресурсів та збору
за користування водами для потреб
гідроенергетики та водного транспорту,
оскільки відповідно до п.323.1 ст.323
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платниками
збору є водокористувачі - суб'єкти
господарювання незалежно від форми
власності: юридичні особи, їх філії,
відділення, представництва, інші
відокремлені підрозділи без утворення
юридичної особи (крім бюджетних
установ), постійні представництва
нерезидентів, а також фізичні особи -
підприємці, які використовують воду,
отриману шляхом забору води з водних
об'єктів (первинні водокористувачі)
та/або від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі), та використовують
воду для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

Вимогами п.326.1 ст.326 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
водокористувачі самостійно обчислюють
збір за спеціальне використання води
та збір за спеціальне використання
води для потреб гідроенергетики і
рибництва щокварталу наростаючим
підсумком з початку року.

Збір обчислюється виходячи з фактичних
обсягів використаної води (підземної,
поверхневої, отриманої від інших
водокористувачів) водних об'єктів з
урахуванням обсягу втрат води в їх
системах водопостачання (п.326.2 ст.326
цього ж Кодексу).

Перевіркою встановлено, що за даними
рахунків, виписаних КП "Виробниче
управління водо каналізаційного
господарства", обсяг використаної
позивачем води складає: за І квартал 2012
року 30куб.м, за ІІ квартал 2012 року 74
куб.м., тому сума не нарахованого та
несплаченого до бюджету збору за І
квартал становить 12грн.36коп, а за ІІ
квартал 2012 року - 30грн.48 коп., а в
порушення п.120.1 ст.120 Податкового
кодексу України розрахунки вказаного
збору ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року
до 30.06.2012 року не подавалися.

Проте, суд першої інстанції правомірно
не погоджується із вказаними
висновками Конотопської ОДПІ виходячи
з наступного.

Відповідно до статті 46 Водного кодексу
України водокористування може бути
двох видів - загальне та спеціальне.

Згідно зі ст. 48 спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб .

Статтею 49 Водного кодексу України
передбачено, що спеціальне
водокористування є платним.

Водокористувачі можуть бути
первинними і вторинними згідно з ч.2 ст.
42 Водного кодексу України, а саме
первинні водокористувачі - це ті, що
мають власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води;
вторинні водокористувачі (абоненти) -
це ті, що не мають власних водозабірних
споруд і отримують воду з водозабірних
споруд первинних водокористувачів та
скидають стічні води в їх системи на
умовах, що встановлюються між ними.

На переконання суду, виходячи з аналізу
положень п. 323.1 ст. 323 Податкового
кодексу України, платниками збору є
водокористувачі юридичні особи, філії,
відділення, представництва, інші
відокремлені підрозділи без утворення
юридичної особи (крім бюджетних
установ), постійні представництва
нерезидентів, а також фізичні особи -
підприємці, які використовують воду,
отриману: шляхом забору води з водних
об'єктів (первинні водокористувачі);
від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі), для використання для
потреб гідроенергетики, водного
транспорту і рибництва.

Отже, в розумінні п. 323.1 ст. 232 ПК
України, сполучення "та" між реченнями
"від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі)", "використовують воду
для потреб гідроенергетики, водного
транспорту і рибництва" - є невід'ємною
частиною речення і вказує на
обов'язковість використання води саме
за потребами, вказаній в цій статті, а
саме: для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 не є спеціальним
водокористувачем, до неї не може бути
застосовано норми ст. 323 Податкового
кодексу України.

Крім того, статтею 1 Закону України, від
24.06.2004, № 1875-IV "Про житлово-комунальні
послуги" визначено такі поняття:

- житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;

- виробник - суб'єкт господарювання,
який виробляє або створює
житлово-комунальні послуги;

- споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Так, КП "Виробниче управління водо
каналізаційного господарства" є
первинним водокористувачем, має на
балансі власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води
з водних об'єктів (відповідно договору
є виробником, який створює
житлово-комунальні послуги), а позивач
(споживач, який отримує
житлово-комунальні послуги) є
вторинним користувачем води, отримує
воду та скидає стічні води на
договірних умовах з первинним
водокористувачем, але це не дає
підстави вважати, що ФОП ОСОБА_1 є
платником податку цього збору,
оскільки дана стаття має виключний
перелік потреб, для яких
використовується вода. А тому позивач
не повинна подавати декларацію зі
збору за спеціальне використання води
до податкового органу, адже відповідно
до ст. 1 Закону України № 1875-IV вона є
споживачем.

За таких обставин, в частині
задоволення позову постанова суду
першої інстанції скасуванню не
підлягає.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
29.01.2014 року №, виходячи з
наступного.

В постанові в порушення п. 138.4 ст. 138 ПК
України суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1
включила до складу витрат вартість
придбаних товарно-матеріальних
цінностей у 2012р. на суму 31335,22 грн., які
не були оплачені у 2012р. як наслідок, ФОП
ОСОБА_1 занижено чистий дохід за 2012р. на
суму 4700,28грн.

Проте, суд не врахував тієї обставини,
що згадані ТМЦ були в подальшому
реалізовані. Тобто, були отримані кошти
у вигляді доходу на який був
нарахований та сплачений до бюджету
податок на доходи фізичних
осіб(порушень податковим органом не
встановлено).

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загально-виробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Положення п. 14.1.27 ст.14 ПК України
визначають, що витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Отримавши товар, не оплативши його у
позивача змінилися зобов'язання - виник
обов'язок по сплаті за товар, що
відповідно наведеного пункту ст. 14
віднесено до витрат.

Таким чином, якщо підприємець придбав
товар, який ще не встиг оплатити, але
вже його реалізував, то у відповідності
до п.138.4 ст.138 ПК України він має право
ставити на витрати таку неоплачену
суму.

Колегія суддів зазначає, що реальність
операцій податковим органом не
оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає частковому
скасуванню з прийняттям в цій частині
нової постанови про задоволення позову
щодо скасування податкового
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
29.01.2014 року №.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014р. по
справі № 818/1171/14 скасувати в частині
відмови у задоволенні позову щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
29.01.2014 року №.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
29.01.2014 року №.

В іншій частині постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
08.08.2014р. по справі № 818/1171/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров
А.М.Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г.
Тацій Л.В. Повний текст постанови
виготовлений 13.10.2014 р.