Справа № 822/3935/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3935/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:позивача, представника
позивачарозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Хмельницькому реєстраційної служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції про
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2014 року позивач звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Хмельницькому
реєстраційної служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції, в
якому просить зобов'язати відповідача
внести зміни до акту цивільного стану
про народження ОСОБА_3 №50 від 26.06.1965
року, виправивши національність ОСОБА_4
(батька) та ОСОБА_5 (матері) з українець
(українка) на поляк (полька).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що його родина декілька
поколінь проживала на території
Польщі, що підтверджується свідоцтвом
про народження його батьків.
Зазначення національності "українець"
в членів сім'ї (або відсутність
національності) пояснює мотивами
уникнення політичних переслідувань з
боку радянської влади. Відмічає, що
позивач та його сім'я сповідує
католицьке віровчення, святкують
католицькі та польські свята,
дотримуються польських звичаїв та
традицій.

Вказує, що висновком відповідача йому
було відмовлено у внесенні змін до
актового запису про народження щодо
національності батьків.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
вказаних у ньому підстав.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, однак надіслав
на адресу суду лист, згідно якого
повідомив про відсутність заперечень у
справі. Судовий розгляд просив
провести без його участі, у вирішенні
справи покладається на думку суду.

Заслухавши доводи позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи та надані докази у їх єдності,
взаємному зв'язку та сукупності, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач
звертався до відповідача із заявою про
внесення змін до актового запису про
народження ОСОБА_3 №50 від 26.06.1965 року
щодо виправлення національності
батьків з українець (українка) на поляк
(полька).

Згідно висновку №303 відділу державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Хмельницькому реєстраційної служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції від 05.09.2014 року було
встановлено наступне.

В актових записах про народження
батьків заявника (ОСОБА_6 - №274 від 19.07.1955
року та ОСОБА_4 - №819 від 23.11.1951 року)
відомості щодо національності батьків
відсутні.

В актовому записі про шлюб батьків
заявника №38 від 19.09.1960 року
національність нареченого вказана
"українець", національність нареченої -
"українка".

В зв'язку з тим, що актовий запис
цивільного стану є безспірним доказом
фактів, реєстрація яких посвідчується,
відповідачем був зроблений висновок,
що під час проведення державної
реєстрації народження заявника не було
допущено будь-яких неточностей,
порушень або помилок стосовно
національності батьків заявника, а
тому його прохання задоволене не було.

Суд враховує, що відносини, пов'язані з
проведенням державної реєстрації
актів цивільного стану, внесенням до
актових записів цивільного стану змін,
їх поновленням і анулюванням та засади
діяльності органів державної
реєстрації актів цивільного стану
визначаються Законом України "Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану" від 1 липня 2010 року № 2398-VI (далі -
Закон).

Частиною 3 ст.9 Закону визначено, що
актовий запис цивільного стану - це
документ органу державної реєстрації
актів цивільного стану, який містить
персональні відомості про особу та
підтверджує факт проведення державної
реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є
безспірним доказом фактів, реєстрація
яких посвідчується, до спростування
його в судовому порядку.

За змістом ч.1 ст.22 Закону, внесення змін
до актового запису цивільного стану
проводиться відповідним органом
державної реєстрації актів цивільного
стану за наявності достатніх підстав.

Отже, орган реєстрації актів
цивільного стану вправі внести зміни
до актового запису лише у тому випадку,
коли для цього наявні достатні
підстави.

Судом встановлено, що в актовому записі
про народження позивача №1312745 від
26.06.1965 року зазначено, що
національність його батьків - українці.

В актовому записі про народження
батька позивача (ОСОБА_4) №441118 від 29.11.1951
року національність батька дитини
вказана українець, національність
матері дитини не зазначена.

В актовому записі про народження
матері позивача (ОСОБА_6) №091523 від 18.07.1955
року національність батьків не
зазначена.

Також позивачем надано довідки
Міністерства праці та соціальної
політики України №01-ЕС/19-9988-3 від 23.03.1998
року та №01-ЕС/19-9816-3 від 19.03.1998 року,
Державного архіву Львівської області
Львівської ОДА №Я-6736-02//4 та №П-6737-02/4 від
04.07.2002 року, згідно яких батьки позивача
із сім'ями у 1945 році на підставі Угоди
між Урядом УРСР і Польским комітетом
Національного Визволення від 9.09.1944
року були переселені із Польщі на
територію УРСР.

З даних довідок підтверджується лише
той факт, що місце народження батьків
позивача - с.Лубно, Польща (батька) та
с.Вафка, Польща (матері). Будь-які
відмітки про національність
зазначених у ній осіб дані довідки не
містять.

Питання щодо встановлення
неправильності в актовому записі про
народження, зокрема, відносно
відомостей про національність батьків,
суд вирішує на підставі письмових
(архівних матеріалів; відомостей, які
містяться актових записах; довідок чи
посвідчень тощо) та інших доказів, що з
достовірністю підтверджують заявлену
вимогу.

Проаналізувавши надані позивачем
документи суд вважає, що вони не можуть
слугувати достатньою підставою для
внесення відповідних змін в актовий
запис про його народження, оскільки
відсутні будь-які відомості щодо
батьків позивача, в яких би їх
національність зазначалась як "поляки".

Зокрема, щодо посилання позивача на той
факт, що зазначення національності
"українець" в членів сім'ї (або
відсутність національності) зумовлена
мотивами уникнення політичних
переслідувань з боку радянської влади,
то суд звертає увагу на те, що
реєстрація актів цивільного
(громадянського) стану була та є
юридичним фактом публічно-правового
характеру, який за будь-яких обставин
здійснювався та здійснюється лише за
згодою осіб, стосовно яких проводиться
(проводилась) така реєстрація.

Також суд зазначає, що сповідування
католицького віросповідання є правом
будь-якої людини, в Україні законодавчо
затверджена свобода віросповідання.
Дотримання польських звичаїв та
традицій, приналежність сім'ї позивача
до католиків не є підтвердженням того,
що його батьки за національністю є
поляками. Зазначене свідчить лише про
культурні, релігійні переконання
позивача, що не має характеру та
якостей офіційного документу.

Також суд вважає необґрунтованим
посилання позивача на довідки про
переселення його батьків у 1945 році із
Польщі до УРСР як на беззаперечний
доказ їх приналежності до польської
національності, оскільки такі довідки
не містять відомостей про те, до якої
національності належали зазначені в
ній особи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в
довідках Міністерства праці та
соціальної політики України
№01-ЕС/19-9988-3 від 23.03.1998 року та
№01-ЕС/19-9816-3 від 19.03.1998 зазначено, що
переселення громадян здійснювалось на
підставі Угоди між Урядом УРСР і
Польським комітетом Національного
Визволення від 9.09.1944 року.

Так, згідно ст.1 Угоди між Урядом
Української Радянської Соціалістичної
Республіки і Польським Комітетом
Національного визволення про
евакуацію українського населення з
території Польщі і польських громадян
з території УРСР (дата підписання та
набуття чинності - 09.09.1944 року) обидві
Договірні Сторони зобов'язуються по
підписанні цієї угоди приступити до
евакуації всіх громадян
української, білоруської, російської
і русинської національностей, що
проживають в Хелмському,
Грубешувському, Томашувському,
Любачувському, Ярославському,
Перемишльському, Ліськовському,
Замостінському, Красноставському,
Білгорайському, Влодавському повітах
і в інших районах Польщі, де можуть
виявитися громадяни української,
білоруської, російської і русинської
національності, які побажають
переселитися з території Польщі на
Україну, та приступити до евакуації
всіх поляків і євреїв, що перебували
в польському громадянстві до 17 вересня
1939 року, які проживають в західних
областях УРСР і бажають переселитися
на територію Польщі.

Евакуації підлягають лише ті з
перелічених в абзаці 1 осіб, які
виявили своє бажання евакуюватися і
щодо прийняття яких є згода Уряду
Української РСР і Польського Комітету
Національного Визволення. Евакуація є
добровільною і тому примус не може
бути застосований ні прямо, ні
посередньо.

Отже, наведене свідчить про те, що до
УРСР із Польщі переселялись громадяни
української, білоруської, російської і
русинської національності, а не поляки.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не
надано належних доказів в
обґрунтування своїх позовних вимог,
які б могли бути законною підставою для
їх задоволення.

Отже, судом не встановлено
протиправності висновку відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Хмельницькому
реєстраційної служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції як
органу державної влади при прийнятті
висновку №303 від 05.09.2014 року, при цьому,
надаючи такий висновок, відповідач
діяв на підставі та у спосіб,
визначений законодавством України,
оскільки позивачем не було надано
жодних доказів, які б свідчили про те,
що його батьки за національністю -
поляки. Не надано таких доказів і суду.

Зважаючи на викладене,
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30
вересня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк