Справа № 381/2612/14-а
Суддя: Ковалевська Л. М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
19 червня 2014 року суддя Фастівського
міськрайонного суду Київської області
Ковалевська Л.М., розглянувши справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Фастові Київської області про
визнання неправомірними дій щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та зобов'язання вчинити дії,-
Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що він
працював на посаді голови Фастівського
міськрайонного суду з 07 червня 1981 року
по 30 квітня 1996 року, його загальний
суддівський стаж роботи з 13 грудня 1965
року по 30 квітня 1996 року становить 30
років 4 місяці 17 днів.
Після виходу у відставку йому, як
судді-голові суду у відставці,
Управлінням ПФУ в м.Фастові та
Фастівському районі було призначено та
виплачується щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90%
заробітної плати судді-голови суду.
З 01 грудня 2013 року у встановленому
законом порядку було підвищено розмір
мінімальної заробітної плати, на
підставі чого були підвищені також
посадові оклади діючих суддів-голів
судів, які визначаються в кратному
розмірі від величини мінімальної
зарплати, та відповідно підвищено
загальний розмір щомісячного
грошового утримання діючих суддів.
В зв»язку з підвищенням з 01 грудня 2013
року суддівської винагороди працюючим
суддям, позивач в травні 2014 року
звернувся до відповідача з заявою про
перерахунок йому, як судді-голові суду
у відставці, відповідно до ст..138 ч.3
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07 липня 2010 року,
щомісячного довічного грошового
утримання, виходячи з встановленої з
01.12.2013 року заробітної плати
судді-голови Фастівського
міськрайонного суду, та надав
необхідні для цього документи.
Однак листом № 96/Б-01 від 28 травня 2014
року Управління ПФ відмовило йому в
такому перерахунку з посиланням на
частину 4 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», якою
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
передбачено виключно тільки суддям
Конституційного суду України.
Позивач вважає, що відмова відповідача
в перерахунку його щомісячного
довічного грошового утримання з 01
грудня 2013 року суперечить вимогам
чинного законодавства і порушує його
законне право на підвищення цього
утримання, виходячи з чого та на
підставі ст..ст.19,22,47,58,126 Конституції
України, ст..ст.129 ч.2 п.п.1,2, ч.3, 138 ч.3
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» просить визнати цю
відмову відповідача протиправною та
зобов'язати його провести з 01 грудня 2013
року перерахунок та виплату довічного
грошового утримання позивача як
судді-голові суду у відставці
відповідно до розміру суддівської
винагороди, яка підтверджується
довідкою Територіального Управління
ДСА в Київській області від 18 лютого 2014
року № 95, без обмеження граничного
розміру цього утримання та за
виключенням суми довічного грошового
утримання, фактично виплаченої йому за
період з 01 грудня 2013 року.
Управління Пенсійного фонду України в
м.Фастові та Фастівському районі
Київської області письмово проти
позову заперечує, вважає відмову в
перерахунку позивачу розміру його
щомісячного довічного грошового
утримання правомірною, оскільки ч.4
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року
передбачено проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання виключно тільки суддям
Конституційного суду України,
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям судів
загальної юрисдикції у відставці цим
Законом не передбачений; вимогу
позивача про перерахунок розміру його
щомісячного довічного грошового
утримання вважає безпідставною,
оскільки виплата позивачу щомісячного
довічного грошового утримання в
розмірі, більшому ніж десять
прожиткових мінімумів, порушить
конституційні принципи, загальні
засади права та норми ст..138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»; позивачем пропущено строк для
звернення до адміністративного суду;
на підставі зазначеного просить в
задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши
доводи позивача, викладені ним в
позовній заяві, та письмові
заперечення відповідача, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
Судом встановлено, що позивач з 07
червня 1981 року по 30 квітня 1996 року
включно працював на посаді голови
Фастівського міськрайонного суду, його
загальний суддівський стаж роботи з 13
грудня 1965 року по 30 квітня 1996 року
становить 30 років 4 місяці 17 днів.
Після виходу в травні 1996 року у
відставку йому, як судді-голові суду у
відставці, Управлінням ПФУ в м.Фастові
та Фастівському районі йому було
призначено та виплачується щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 90%
заробітної плати судді-голови суду.
Виходячи з того, що з 01 грудня 2013 року
було підвищено розмір мінімальної
заробітної плати, внаслідок чого
збільшився також і розмір суддівської
винагороди, та враховуючи, що
відповідно до вимог ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» відповідач повинен здійснити
перерахунок його щомісячного
довічного грошового утримання як
судді-голові суду у відставці, позивач
в травні 2014 року звернувся до
Управління ПФ в м.Фастів та
Фастівському районі з заявою про
перерахунок йому, як судді-голові суду
у відставці, щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
встановленого з 01 грудня 2013 року
розміру суддівської винагороди
судді-голови Фастівського
міськрайонного суду, та надав
необхідні для цього документи.
28 травня 2014 року Управлінням ПФ листом
№ 96/Б-01 позивачу було відмовлено в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання з тих підстав, що
позивач, як суддя-голова місцевого суду
у відставці, не має права на такий
перерахунок, оскільки відповідно до
частини 4 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання передбачено
виключно тільки суддям
Конституційного суду України.
Відмова позивачу в перерахунку
отримуваного ним щомісячного
довічного грошового утримання є
безпідставною, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ст..2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в т.ч.
на виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.
Відповідно до ст..9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у строки,
передбачені Конституцією та законами
В частині 1 статті 126 Конституції
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених в ч. 1
ст.126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання суддів у відставці.
Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч.4 ст.47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установлених законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.
Порядок оплати праці працюючого судді
визначено статтею 129 цього Закону,
відповідно до приписів ч. 2 якої
суддівська винагорода складається з
посадового окладу, який з 01 січня 2013
року встановлено в розмірі 10
мінімальних зарплат, а також з
Призначення та нарахування судді у
відставці щомісячного довічного
грошового утримання, в т.ч. і його
розмір, врегульовані частиною 3 ст.. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року, якою
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 % грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на 2% заробітку, але не
більше ніж 90% заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
Конституційність цієї норми була
підтверджена рішенням Конституційного
Суду України від 03 червня 2013 року №
3-рп/2013 (п.2 абз.2 резолютивної частини
рішення).

Зазначеною нормою закону (ч.3 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів») закріплено принцип,
відповідно до якого розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці безпосередньо залежить від
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді,
оскільки нараховується в залежності
від розміру грошового утримання судді,
працюючого на відповідній посаді.
Тобто, цією нормою встановлена
гарантія призначення судді у відставці
щомісячного довічного грошового
утримання в залежності від розміру
грошового утримання судді, працюючого
на відповідній посаді, а також
перерахунку цього утримання в разі
зміни розміру грошового утримання
працюючого судді.

Таким чином, зазначеною нормою закону
чітко визначено принцип, згідно з яким
при збільшенні (в т.ч. і у зв'язку з
збільшенням розміру мінімальної
заробітної плати) розміру суддівської
винагороди судді, який працює на
відповідній посаді, в обов»язковому
порядку підлягає перерахунку також і
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
без обмеження граничного розміру цього
грошового утримання.

Суд вважає, що з цих же підстав на
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання
позивача не поширюється Закон України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року № 3668-УІ, а
саме ст..2 цього Закону, яким
передбачено, що максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання не може перевищувати 10-ти
прожиткових мінімумів, встановлених
для осіб, які втратили працездатність.
Більше того, пунктом 2 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
цього Закону встановлено, що обмеження
щомісячного грошового утримання
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким довічне грошове
утримання призначено до набрання
чинності цим законом.

Вказане обмеження не поширюється на
суддю-голову суду у відставці ОСОБА_2,
оскільки йому щомісячне довічне
грошове утримання у зв'язку з виходом у
відставку було нараховане в травні 1996
року, тобто, до набрання чинності
вказаним Законом № 3668-УІ.

Принцип залежності пенсійного
забезпечення суддів у відставці від
рівня грошового утримання діючих
суддів закріплено і в попередніх
рішеннях Конституційного суду України,
які стосуються правових понять
інституту судді у відставці, поняття
щомісячного довічного грошового
утримання, принципів незалежності
суддів, на що вказано Конституційним
судом, зокрема, на неможливість відміни
та звуження змісту та об'єму статусу
суддів; на неможливість звуження
досягнутого рівня незалежності суддів;
на неможливість диспропорції у
матеріальному забезпеченні суддів та
судів різних рівнів; на неможливість
суттєвої диспропорції у грошовому
забезпеченні працюючих суддів та
суддів у відставці; на неможливість
відміни такого принципу, як перегляд
розміру щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
заробітної плати працюючими суддям,
виходячи з її нового розміру.

Враховуючи вказані норми закону, суд
вважає безпідставними,
непереконливими та такими, що
суперечать чинному законодавству та
рішенню Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 письмові
доводи відповідача щодо того, що розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді-голови суду у
відставці ОСОБА_2 не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
встановлених для осіб, які втратили
працездатність.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що
відповідно до зазначених вимог закону
та на підставі довідки Управління
Державної судової адміністрації у
Київській області від 18.02.2014 року № 95
відповідач зобов'язаний був провести
перерахунок отримуваного позивачем
щомісячного довічного грошового
утримання, зокрема, з 01 грудня 2013 року
нарахувати позивачу щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90%
грошового утримання судді-голови
місцевого суду, яке з 01 грудня 2013 року
становить 21 924.00 грн. та виплачувати
йому збільшений розмір цього грошового
утримання, за виключенням виплаченої
за вказаний період суми, без обмеження
граничного розміру цього грошового
утримання .

Суд вважає обґрунтованими доводи
позовної заяви щодо того, що відмовою в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання
позивача як судді-голови суду у
відставці відповідач безпідставно
ухилився від виконання своїх прямих
обов»язків по перерахунку розміру його
щомісячного довічного грошового
утримання як судді-голові суду у
відставці, що суперечить ч. 3 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та ст..5 п. Положення про
Пенсійний фонд України.

Аналізуючи доводи позивача щодо
законності підстав та обґрунтованості
позову, суд враховує ту обставину, що в
2013 році позивач звертався до суду з
аналогічним позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Фастові та
Фастівському районі.

Постановою Фастівського
міськрайонного суду від 12 квітня 2013
року вказаний позов був задоволений
повністю, відмова Управління
Пенсійного фонду України в м.Фастові та
Фастівському районі в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання позивачу як судді у
відставці визнана протиправною та
зобов»язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання з 01 січня 2012 року, виходячи з
суддівської винагороди діючих суддів,
встановленої з 01.01.2012 року та з 01.01.2013
року.

Ця постанова була оскаржена
Управлінням Пенсійного фонду України в
м.Фастові та Фастівському районі до
Київського апеляційного
адміністративного суду, ухвалою якого
від 31 жовтня 2013 року апеляційна скарга
Управління ПФ була залишена без
задоволення, а постанова Фастівського
міськрайонного суду від 12 квітня 2013
року - без змін.

Вказана постанова Фастівського
міськрайонного суду Управлінням ПФ
була виконана в повному об'ємі.

Оскільки даний позов судді-голови суду
у відставці ОСОБА_2 випливає з тих же
підстав та базується на тих же доводах,
що і зазначений вище його попередній
аналогічний позов до Управління ПФ,
тому суд враховує, що відповідно до
ст..72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В зв'язку з зазначеним суд виходить з
того, що а) сторонами в даній справі є
одні і ті ж особи, що і в справі за
попереднім позовом судді-голови суду у
відставці ОСОБА_2; б) предметом спору є
одна і та ж вимога - зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання позивача як судді-голови
суду у відставці в зв'язку з
підвищенням рівня суддівської
винагороди діючих суддів; в)позов
грунтується на одній і ті й же підставі
- встановленій ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» нормі
щодо прямої залежності розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці від
розміру суддівської винагороди
діючого судді; г)постанова суду за
попереднім позовом судді у відставці
ОСОБА_2 набрала законної сили і
виконана відповідачем в повному
обсязі.

На підставі аналізу доводів сторін та
наданих ними доказів, суд дійшов
висновку, що дії відповідача щодо
відмови позивачу у проведені
перерахунку та виплаті його
щомісячного довічного грошового
утримання як судді-голови суду у
відставці в зв'язку з підвищенням рівня
суддівської винагороди діючих суддів,
є неправомірними, в зв'язку з чим суд
вважає за необхідне зобов'язати
відповідача здійснити з 01 грудня 2013
року перерахунок та виплату позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання, виходячи з 90% розміру
суддівської винагороди працюючого
судді місцевого суду, встановленої
станом на 01.12.2013 року.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Стосовно доводів відповідача про
пропуск позивачем строку для звернення
до адміністративного суду, то суд
вважає їх безпідставними, виходячи з
наступного.

Згідно ст.99 КАС України для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач звернувся до суду з цим позовом
02 червня 2014 року. Про збільшений розмір
грошового утримання діючих суддів
Фастівського міськрайоного суду, який
давав позивачу право на перерахунок
розміру його щомісячного довічного
грошового утримання як судді у
відставці, йому стало відомо після
нарахування та виплати діючим суддям
грошового утримання за грудень 2013 року,
що відбулося в кінці грудня 2013 року.
Виходячи з цього суд вважає, що для
звернення до суду з даним
адміністративним позовом позивачем не
пропущено.

Крім того, суд враховує, що відповідно
до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та ч.2 ст.46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання), не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком. Виходячи з
цього суд вважає, що на вимогу про
перерахунок та виплату позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання з урахуванням підвищення
грошового утримання діючим суддям
строки звернення до суду не
розповсюджуються.

Керуючись ст..ст.19,22,47,58,126 Конституції
України, ст..ст.6,17,18,72,99,100,104-106 КАС
України, ст..ст.129 ч.2 п.п.1,2, ч.3, 138 ч.3
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», суд,-

П О С Т А Н О В И
В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м.Фастові та Фастівському районі
Київської області в перерахунку ОСОБА_2
щомісячного довічного грошового
утримання як судді-голові суду у
відставці з 01 грудня 2013 року в розмірі
90% величини суддівської винагороди
працюючого судді-голови Фастівського
міськрайонного суду, встановленої
станом на 01.12.2013 року.

Зобов»язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Фастові та
Фастівському районі Київської області
здійснити судді-голові суду у
відставці ОСОБА_2 перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання з 01 грудня 2013 року
в розмірі 90% грошового утримання
судді-голови місцевого суду, яке з 01
грудня 2013 року становить 21 924.00.00 грн.,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, за виключенням фактично
виплаченої за період з 01 грудня 2013 року
суми грошового утримання.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особами, які не були
присутні під час проголошення в той же
строк з дня її отримання.

Суддя
Л.М.Ковалевська