Справа № 1170/2а-662/12
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
м. Київ К/800/53789/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Маринчак Н.Є.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
10.04.2012 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2012 року

у справі № 1170/2а-662/12

за позовом Державного підприємства
«Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2» Державного
агентства резерву України

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Державне підприємство
«Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2» Державного
агентства резерву України звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10.04.2012 року,
залишено без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012 року,
позов задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 13.01.2012 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання позивачу по податку на
прибуток в розмірі 404 216,00 грн. та
визнано протиправним та частково
скасоване податкове
повідомлення-рішення від 13.01.2012 року
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання позивачу по
податку на додану вартість в розмірі 356
547, 00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити
повністю, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
планової виїзної перевірки позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 року по
30.09.2011року, відповідачем складено акт
від 23.12.2011 року №185/23-30/00951862, яким
встановлено порушення: - пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», п. 150.1 ст. 150, п. 3
підрозділу 4 Розділу XX Перехідних
положень Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
прибуток всього в сумі 404 216, 00 грн., у т.ч.
за 3 квартал 2011 року в сумі 404 216, 00 грн.; -
пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 376 544, 00 грн., в т.ч. за грудень 2010
року у сумі 19 997, 00 грн., березень 2011 року
- 356 547, 00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 13.01.2012 року: -
№, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток в розмірі 404 216, 00
грн.; - №, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану за основним
платежем 376 544, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 5 000, 00
грн.

Висновок відповідача ґрунтується на
тому, що при проведенні операцій по
експорту продукції підприємством не
відбулося збільшення активу або
зменшення зобов'язання, що зумовили
зростання власного капіталу.

З урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог позивач просив визнати
протиправним податкові
повідомлення-рішення від 13.01.2012 року:
№ - повністю та № - частково
в сумі 356 547, 00 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій прийшли до висновку щодо
відсутності порушення позивачем вимог
податкового законодавства і, як
наслідок, неправомірного прийняття
відповідачем податкових
повідомлень-рішень в оскаржуваній
частині.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з урахуванням наступного.

Пунктом 185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) визначено
перелік операцій, які є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість.

В силу ст. 194 ПК України операції,
зазначені у статті 185 цього Кодексу,
крім операцій, що не є об'єктом
оподаткування, звільнених від
оподаткування, та операцій, до яких
застосовується нульова ставка,
оподатковуються за ставкою, зазначеною
в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193
цього Кодексу, яка є основною. Податок
становить 17 відсотків бази
оподаткування та додається до ціни
товарів/послуг.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України
база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК
України за нульовою ставкою
оподатковуються операції з експорту
товарів (супутніх послуг), якщо їх
експорт підтверджений митною
декларацією, оформленою відповідно до
вимог митного законодавства.

Пунктом 198.6 ст. 198.6 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 4.2 ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не включаються до складу
валового доходу суми податку на додану
вартість, отримані (нараховані)
платником податку на додану вартість,
нарахованого на вартість продажу
товарів (робіт, послуг), за винятком
випадків, коли підприємство-продавець
не є платником податку на додану
вартість.

В силу пп. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону
не включаються до складу валових
витрат витрати на сплату податку на
прибуток підприємств, податку на
нерухомість, а також податків,
установлених пунктами 7.8, 10.2 і статтею 13
цього Закону; сплату податку на додану
вартість, включеного до ціни товарів
(робіт, послуг), що придбаваються
платником податку для виробничого або
невиробничого використання, сплату
податків на доходи фізичних осіб, які
відраховуються за рахунок сум виплат
таких доходів згідно із законом
України про оподаткування доходів
фізичних осіб.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року здійснювався на
підставі чинних до 01.04.2011 року норм
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Пунктом 6.1 статті 6 цього Закону
передбачено, що якщо об'єкт
оподаткування платника податку з числа
резидентів за результатами
податкового року має від'ємне значення
об'єкта оподаткування (з урахуванням
суми амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

Особливості, встановлені пунктом 22.4
статті 22 цього Закону, полягали в
обмеженні врахування у складі валових
витрат у порядку статті 6 Закону сум
від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 1 січня 2010
року. До складу валових витрат платника
податку на прибуток за III квартал 2010
року підлягало включенню лише 20
відсотків від'ємного значення, що
утворилося станом на 1 січня 2010 року
(після набрання зазначеною нормою
законної сили).

Абзацом 2 пункту 22.4 статті 22 цього
Закону визначено, що у 2011 році сума
від'ємного значення, яка відповідно до
абзацу 1 цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році, підлягають включенню
до складу валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Тобто, до складу валових витрат першого
кварталу 2011 року підлягали включенню
всі суми від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010
року, так і ті суми від'ємного значення,
що виникли протягом 2010 року.

В силу п.150.1 ст.150 розділу 3 ПК України
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Згідно із пунктом 3 підрозділу 4 розділу
XX «Перехідні положення» ПК України
пункт 150.1 статті 150 цього Кодексу
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого: якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011 року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в перевіряємому
періоді позивач мав господарські
відносини з «Балканіка Трейд» на
підставі договору купівлі-продажу,
відповідно до якого позивачем придбано
борошно в кількості 672, 8 тон на загальну
суму 2 139 284, 00 грн., в т.ч. ПДВ 356 547, 33 грн.

В подальшому на підставі контракту
вказане борошно було реалізоване
нерезиденту АТ «Кишинівський
хлібокомбінат «Франзелуца» за ціною 1
866 994, 00 грн. без ПДВ.

Недоліків у складанні первинних
документів відповідно до вимог чинного
законодавства при перевірці
податковим органом не встановлено,
отже, позивачем правомірно сформовано
податковий кредит по господарській
операції з придбання борошна у ПП
«Балканіка Трейд».

Вставлено, що ціна продажу борошна
нерезиденту (1 866 994, 00 грн.) є вище ціни,
за яку позивач придбав товару
резидента (1 782 736, 67 грн.).

Таким чином, господарські операції з
придбання та реалізації борошна були
спрямовані на отримання доходу,
внаслідок здійснення яких позивачем
отримано дохід в розмірі 84 257, 33 грн.

Доводи відповідача з приводу порушення
позивачем п. 150.1 ст. 150, п. 3 підрозділу 4
Розділу XX Перехідних положень
Податкового кодексу України внаслідок
включення до рядку 06.6 декларації з
податку на прибуток за 2-3 квартали 2011
року від'ємного значення об'єкта
оподаткування за 2010 рік в сумі 5 408 442
грн. є безпідставними та правомірно
відхилено судами, оскільки положення
пункту 3 підрозділу 4 розділу XX
Перехідних положень ПК України не
містить заборони на врахування у 2011
році витрат, які виникли до 01.01.2011 року.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено обґрунтовані рішення, які
постановлені з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для їх скасування не
вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10.04.2012 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2012 року у справі № 1170/2а-662/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Н.Є.Маринчак

Н.Г.Пилипчук