Справа № 2а-4410/10/1470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/95387/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Центральному районі міста Миколаєва

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року

у справі № 2а-4410/10/1470

за позовом приватного підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Центральному районі міста Миколаєва

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Центральному районі міста Миколаєва
(далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування рішення №
від 17 травня 2010 року в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 18760,20 грн. (в редакції
уточнення позовних вимог від 14 жовтня
2010 року).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року позовні вимоги задоволено в
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано рішення ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва від 17
травня 2010 року № в частині
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій на суму 18760,20 грн.
Ухвалено відшкодувати приватному
підприємцю ОСОБА_1 понесені судові
витрати у сумі 3,30 грн. з Державного
бюджету України.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року і ухвалити нове судове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу
приватний підприємець ОСОБА_1,
посилаючись на те, що постанова
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року та ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року є законними та обґрунтованими, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
відмовити в задоволенні касаційної
скарги та залишити без змін рішення
судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПА у Миколаївській області була
перевірка за дотриманням суб'єктом
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці - кіоску, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить суб'єкту господарювання -
ОСОБА_1, за результатами якої складений
акт №0143/14/00/23/НОМЕР_2 від 29 квітня 2010
року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені, зокрема, вимоги пунктів
1, 2, 3, 12, 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягали: у непроведенні
розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій на
суму покупки 7,00 грн. та невидачі
відповідного розрахункового документу
на вказану суму; незабезпеченні
щоденного друкування Z-звітів
реєстратора розрахункових операцій (4
випадки), а саме: за 13 лютого 2010 року, за
12 березня 2010 року, за 19 березня 2010 року
та за 20квітня 2010 року, а також не
зберіганні фіскального звітного чека
№ 1685 в книзі обліку розрахункових
операцій № (1 випадок); у
незабезпеченні відповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків (у розмірі 656,20 грн.) сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій (у
розмірі 273,25 грн.), невідповідність
склала 375,95 грн. (за мінусом суми
покупки); неведенні обліку товарних
запасів у встановленому порядку за
місцем реалізації товару на загальну
суму 8700,10 грн., оскільки облік товару у
книзі обліку доходів та витрат (форма №
10), а саме - розділ «Винесено товару для
реалізації та готівки для розміну» за
кожний день не ведеться.

17 травня 2010 року ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення № , яким на підставі
пунктів 1, 4 статті 17, статей 21, 22 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосувала до
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 штрафні
(фінансові) санкції у сумі 21014,95 грн.

Вказане рішення оскаржувалось
позивачем лише в частині застосованих
штрафних фінансових санкцій у розмірі
1360,00 грн. за порушення вимог пункту 10
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» щодо незабезпечення щоденного
друкування Z-звітів реєстратора
розрахункових операцій (4 випадки) та у
розмірі 1700,20 грн. за порушення вимог
пункту 12 статті 3 цього Закону за
неведення обліку товарних запасів.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що податковим органом не було доведено
належними і допустимими доказами
обставин та фактів, на які він
посилається в обґрунтування
відповідності нормам чинного
законодавства прийнятого ним
оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, відповідальність фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності,
встановлена статтею 21 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», за порушення вимог пункту 12
статті 3 цього Закону настає у тому
випадку, коли не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання.

Кабінетом Міністрів України на
виконання положень статті 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» прийнято
постанову від 26 вересня 2001 року № 1269
«Про затвердження Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат».

За приписами пунктів 1, 5 Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1269 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
книга обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності). При цьому до Книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведенням витрат і/або
отриманим доходом; суми витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Форма Книги обліку доходів і витрат
визначено Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю (додаток № 10), затвердженою
наказом ДПА України від 21 квітня 1993
року № 12, відповідно до положень якої (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), книга обліку
доходів і витрат містить наступні
розділи: 1 - період обліку; 2 - кількість
виготовленої продукції (наданих
послуг); 3 - витрати на виробництво
продукції, придбання товару; 4 -
кількість проданої продукції (наданих
послуг); 5 - ціна продажу продукції
(послуг); 6 - сума виручки (доходу); 7 -
чистий доход.

З аналізу наведених вище правових норм
слідує, що книга обліку доходів і
витрат призначена виключно для обліку
доходів та витрат суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних
осіб, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва, та не
передбачає обліку товарних запасів.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність у
податкового органу правових підстав
для притягнення позивача до
відповідальності, встановленої
статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», за неведення книги обліку
доходів і витрат, з урахуванням того, що
книга обліку доходів і витрат велась
позивачем належним чином, що
підтверджується копією цією книги,
наявною у матеріалах справи (арк.
справи 54-58).

Також, колегія суддів погоджується з
висновками судами попередній
інстанцій щодо безпідставності
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 1360,00 грн. за
незабезпечення щоденного друкування
Z-звітів реєстратора розрахункових
операцій за 13 лютого 2010 року, за 12
березня 2010 року, за 19 березня 2010 року та
за 20 квітня 2010 року, з огляду на
наступне

Згідно положень пункту 4.9 Порядку
реєстрації, опломбування та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого наказом ДПА
України 01 грудня 2000 року № 614 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), якщо на період
виходу з ладу реєстратора
розрахункових операцій або в разі
відключення електроенергії
розрахункові операції проводяться з
використанням книги обліку
розрахункових операцій та
розрахункової книжки, то після
встановлення відремонтованого
(резервного) реєстратора розрахункових
операцій або відновлення постачання
електроенергії необхідно провести
через реєстратор розрахункових
операцій суми розрахунків за час
роботи з використанням розрахункової
книжки, а також у відповідності до
контрольної стрічки (у випадку
обнулення оперативної пам'яті) - за час
роботи, що передував виходу
реєстратора розрахункових операцій з
ладу або відключенню електроенергії,
окремо за кожною ставкою податку на
додану вартість, після чого слід
виконати Z-звіт. При потребі
виконується операція «службове
внесення» на суму готівки, що
зберігається на місці проведення
розрахунків.

Пунктом 7.5 Порядку реєстрації та
ведення книг обліку розрахункових
операцій і розрахункових книжок,
затвердженого наказом ДПА України 01
грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
використання книги обліку
розрахункових операцій,
зареєстрованої на реєстратор
розрахункових операцій, передбачає:
наявність книги обліку розрахункових
операцій на місці проведення
розрахунків, де встановлено реєстратор
розрахункових операцій; підклеювання
фіскальних звітних чеків на
відповідних сторінках книги обліку
розрахункових операцій; щоденне
виконання записів про рух готівки та
суми розрахунків, при цьому дані за
сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо; у разі виходу з ладу
реєстратора розрахункових операцій чи
відключення електроенергії здійснення
записів за обліком розрахункових
квитанцій; ведення обліку ремонтів,
робіт з технічного обслуговування, а
також перевірок конструкції та
програмного забезпечення реєстратора
розрахункових операцій у відповідному
розділі книги обліку розрахункових
операцій.

Згідно з пунктом 7.10 Порядку реєстрації
та ведення книг обліку розрахункових
операцій і розрахункових книжок,
затвердженого наказом ДПА України 01
грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), у розділі 4 книги обліку
розрахункових операцій,
зареєстрованої на реєстратор
розрахункових операцій, обліковуються
ремонти, роботи з технічного
обслуговування, а також перевірки
конструкції та програмного
забезпечення реєстратора
розрахункових операцій. Графи 1 - 5
заповнює особа, що здійснює ремонт,
технічне обслуговування або перевірку,
графи 6 та 7 - працівник суб'єкта
підприємницької діяльності після
відновлення працездатності
реєстратора розрахункових операцій. У
разі виходу реєстратора розрахункових
операцій з ладу графи 1 та 2 заповнює
працівник суб'єкта підприємницької
діяльності безпосередньо після виходу
реєстратора розрахункових операцій з
ладу. При потребі до розділу 4 книги
обліку розрахункових операцій може
вноситися додаткова інформація.

Матеріалами справи встановлено, що
обслуговуючою організацією ТОВ «Фірма
«Актив Дтд» у розділі 4 «Облік ремонтів,
технічного обслуговування і перевірок
конструкції та програмного
забезпечення РРО» книги обліку
розрахункових операцій зроблені
відповідні записи, зокрема, за 13 лютого
2010 року, за 12 березня 2010 року, за 19
березня 2010 року та за 20 квітня 2010 року
про факти помилок реєстратора
розрахункових операцій та
неможливості роздрукування Z-звітів за
вказані дати з технічних причин (арк.
справи 60-61).

З огляду на встановлене, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про неправомірність оспорюваного
рішення в частині застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
у сумі 18760,20 грн.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року та ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна