Справа № 461/4975/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд м.Львова
Справа № 461/4975/14-а
Провадження № 2-а/461/315/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2014

Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого-судді - Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту соціального захисту
населення Львівської обласної
державної адміністрації про
зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із
позовом до Департаменту соціального
захисту населення Львівської обласної
державної адміністрації (далі -
Департамент соціального захисту
населення ЛОДА), в якому просить суд
зобов'язати відповідача зняти з
балансового рахунку автомобіль Ауді,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1994 року
випуску та надати їй письмову довідку
для перереєстрації вищевказаного
автомобіля на її ім'я.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що в 2003 році її
чоловік - ОСОБА_3, згідно із Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою КМУ від 08
вересня 1997 року №999, отримав через
Головне управління праці та
соціального захисту населення ЛОДА
вищевказаний автомобіль, як
гуманітарну допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер. Строк експлуатації
автомобіля на момент смерті ОСОБА_3
становив 18 років. Вказує, що відповідач
не визнає її права на автомобіль після
смерті чоловіка, вказуючи, що для такий
може бути переданий у власність за
умови сплати митних платежів. Вважає
таку відповідь незаконною, а тому
змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю, надала пояснення, аналогічні
до викладених у позовній заяві та
просила таку задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи.

Відповідно до ст.128 КАС України суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи у відсутності сторін та їх
представників та підставі наявних у
справі доказів, які вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що чоловіку
позивача, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, та з
яким вона проживала, у 2003 році Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення ЛОДА надано
автомобіль марки Ауді,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1994 року
випуску.

В червні 2012 року позивач звернулася до
Головного управління соціального
захисту населення ЛОДА зі заявою про
надання дозволу на переоформлення
вказаного автомобіля на неї після
смерті її чоловіка, на що їй було
роз'яснено листом від 11 червня 2012 року
№10-5217, що оскільки ОСОБА_3, що мав в
своєму користуванні автомобіль Ауді,
отриманий через головне управління 27
листопада 2003 року в якості
гуманітарної допомоги, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, її просять прибути в
головне управління соціального
захисту населення з пакетом документів
для подання на комісію з питань
гуманітарної допомоги при КМУ для
одержання дозволу на сплату у повному
обсязі податків та зборів за ставками,
діючими на день здійснення митного
оформлення зазначеного автомобіля.
Після одержання дозволу головне
управління надасть можливість
проплатити податки та збори та
переоформити автомобіль на себе
(а.с.9-10).

Згідно з п. 37 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.09.1997 року №999,
на який посилається позивач, після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений безплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.
Перереєстрація автомобіля на ім'я
одного з членів сім'ї інваліда, який на
час смерті інваліда проживав разом з
ним, проводиться Державтоінспекцією з
дозволу органу соціального захисту
населення, де інвалід перебував на
обліку як власник транспорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Визнання закону таким, що втратив
чинність, припиняє його дію в повному
обсязі.

Частиною 4 ст. 4 ЦК України визначено, що
актами цивільного законодавства є
також постанови Кабінету Міністрів
України.

Порядок від 08.09.1997 року, був визнаний
таким, що втратив чинність Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.07.2006
року №999, якою затверджено відповідний
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, чинний з 09.08.2006 року.

У Постанові від 07.11.2012 року по справі
№6-118 цс 12 Верховний Суд України зробив
правовий висновок про те, що питання
про вилучення після смерті інваліда в
його сім'ї автомобіля, отриманого
інвалідом як гуманітарна допомога,
повинно вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, якому надавався
автомобіль як гуманітарна допомога.

Відповідно до абз.7, 8 п.41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями
від 19.07.2006 року в редакції, чинній на
момент смерті чоловіка позивача, після
смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Мінсоцполітики за
умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, які
повинні бути сплачені членом сім'ї
померлого інваліда, дитини-інваліда
протягом шести місяців з дня смерті
інваліда. Контроль за дотриманням
зазначеного строку здійснюється
головним управлінням соціального
захисту чи управлінням виконавчої
дирекції. Автомобіль, яким інвалід
користувався менше ніж 10 років, після
смерті інваліда може залишитись у
користуванні його сім'ї безоплатно,
якщо в ній є інвалід, у випадках,
зазначених в абзацах третьому - шостому
пункту 16 цього Порядку.

Згідно з абз.3-6 п.16 цього Порядку в
редакції, чинній на момент смерті
чоловіка позивача, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років
(крім випадку, зазначеного в абзаці
другому цього пункту), після смерті
інваліда залишається у користуванні
його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:
мав підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті інваліда або
протягом не більше 6 місяців з дня його
смерті; був зареєстрований на час
смерті інваліда за місцем його
реєстрації; не має іншого автомобіля, у
тому числі отриманого через головне
управління соціального захисту або
управління виконавчої дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я
інваліда з числа членів сім'ї,
законного представника недієздатного
інваліда, дитини-інваліда проводиться
підрозділом МВС протягом 10 діб з
моменту визначення особи, що буде
експлуатувати автомобіль на законних
підставах, шляхом видачі письмової
довідки, форма якої затверджується
Мінсоцполітики. До визначення такої
особи автомобіль перебуває на
зберіганні у членів сім'ї померлого
інваліда, а у разі їх відсутності
повертається головному управлінню
соціального захисту або управлінню
виконавчої дирекції. Довідка видається
інваліду, законному представнику
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда головним управлінням
соціального захисту, в якому інвалід
перебував на обліку, а інваліду
внаслідок трудового каліцтва -
відповідним управлінням виконавчої
дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є
також інвалідом, має право повторно
стати на облік, але не раніше
закінчення строку експлуатації
автомобіля, отриманого за життя
інвалідом чи законним представником
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який зареєстрований за місцем
реєстрації інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним протягом
шести місяців з дня смерті інваліда до
державного бюджету на рахунки,
відкриті в органах Казначейства, а
членом сім'ї померлого інваліда
внаслідок трудового каліцтва - на
рахунки відповідних управлінь
виконавчої дирекції вартості
автомобіля з урахуванням
розрахункової суми для викупу
автомобіля та суми, сплаченої за нього
інвалідом.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, оскільки позивачеві
підставно відмовлено у перереєстрації
автомобіля, наданого її
чоловіку-інвалідові, як гуманітарна
допомога, який перебував у його
користуванні менше 10 років (з 2003 року по
2012 рік), суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 128, 160, 161, 162, 167 КАС
України, Постановою Кабінету Міністрів
України від 19.08.2006 року №999 «Про
затвердження Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями», суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Департаменту соціального захисту
населення Львівської обласної
державної адміністрації про
зобов'язання до вчинення дій -
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів після
її проголошення або в порядку ч.2 ст.186
КАС України.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.