Справа № 815/1408/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1408/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 та державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 14 березня 2014 року по справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернулась до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 24.10.2013 року №
, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій за
платежем: штрафи по обігу готівки та
РРО на суму 130962,00 грн. та № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами із доходів
платника податку інших ніж заробітна
плата на загальну суму 1297,50 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 14.03.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 24.10.2013 року № .

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 14.03.2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу на вказану постанову
суду першої інстанції. Позивач
посилалась на те, що висновок
податкового органу про те, що нею не
вівся у встановленому порядку облік
товарних запасів є необґрунтованим та
спростовується наданими нею доказами,
наявними в матеріалах справи, зокрема,
первинними документами. У зв'язку з чим
апелянт вважає, що податкове
повідомлення-рішення від 24.10.2013 року №
є протиправним та підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 14.03.2014 року та постановлення
нової, якою позовні вимоги ФОП ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі.

В свою чергу, 15.04.2014 року державна
податкова інспекція у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області також
подала апеляційну скаргу на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 14.03.2014 року.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Податковий орган посилався на те, що в
ході проведеної перевірки було
встановлено порушення позивачем вимог
Податкового кодексу України, що
виразилось у заниженні податку з
доходів фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами із доходів
платника податку інших, ніж заробітна
плата за період з червня 2011 року по
грудень 2012 року у розмірі 630 грн.

У зв'язку з вказаним державна податкова
інспекція Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області вважає, що
оскаржувана постанова в частині
задоволених позовних вимог підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови, якою повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КАС
України, за відсутності клопотань від
усіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційних скарг, вивчивши
матеріали справи колегія суддів дійшла
наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 13.09.2013 року по 03.10.2013 року
державною податковою інспекцією у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області було проведено документальну
планову виїзну перевірку дотримання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки
був складений акт № 515/17-01//74 від
10.10.2013 року, на підставі якого
податковим органом прийнято податкові
повідомлення-рішення від 24.10.2013 року №
, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій за
порушення вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та Податкового кодексу України
на суму 130962,00 грн. та № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами із доходів
платника податку інших ніж заробітна
плата на загальну суму 1297,50 грн. у
зв'язку з порушенням вимог Податкового
кодексу України.

В ході проведеної перевірки податковим
органом було встановлено, що позивачем
занижено податок з доходів фізичних
осіб, що сплачується податковими
агентами із доходів платника податку
інших ніж заробітна плата за період з
червня 2011 року по грудень 2012 року у
розмірі 630 грн., порушено вимоги Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» щодо не подання
відомостей про виплачені доходи за
період 2010 року з фізичними
особами-підприємцями та подання
відомостей з недостовірними
відомостями та помилками по ознакам
доходу та подання не повністю
інформації щодо сплати податків за
період з ІІ кварталу 2011 року по І-ІV
квартали 2012 року по ознаку доходу. Крім
того, податковим органом зазначено, що
ФОП ОСОБА_2 здійснювала облік товарних
запасів з порушенням встановленого
порядку на загальну суму за цінами
реалізації 65481 грн., а також здійснювала
реалізацію не облікованих
товарно-матеріальних цінностей в
установленому порядку у вартісному
показнику за період з 01.01.2011 року по
08.02.2011 року.

В акті перевірки ДПІ у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
зазначила, що заниження податку з
доходів фізичних осіб ФОП ОСОБА_2
відбулось у зв'язку з неправильним
перерахуванням відповідних сум
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується податковими агентами, із
доходів платника податку інших ніж
заробітна плата до місцевого бюджету
згідно з Бюджетним кодексом України та
відповідної бюджетної класифікації.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно неправомірності
податкового повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами із доходів
платника податку інших ніж заробітна
плата на загальну суму 1297,50 грн.,
зважаючи на наступне:

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

За змістом ст. 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
законодавством строк. Сплата податку
та збору здійснюється платником
безпосередньо, а у випадках,
передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку,
або банку на підставі податкової
поруки.

В силу вимог підпунктів 168.1.1, 168.1.2
статті 168 Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 176.2 статті 176 ПК України
встановлено, що особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані: а)
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Судом встановлено, що до перевірки
позивачем були надані платіжні
доручення, згідно яких сплата податку з
доходів фізичних осіб ФОП ОСОБА_2
здійснювалась в повному об'ємі та в
установлені діючим законодавством
терміни.

Так, згідно платіжних доручень: від
30.06.2011 року № 117 - сплачено 90 грн. ПДФО;
від 27.09.2011 року № 149 - сплачено 90 грн.
ПДФО; від 27.12.2011 року № 182 - сплачено 90
грн. ПДФО; від 27.03.2012 року № 207 - сплачено
90 грн. ПДФО; від 25.06.2012 року № 228 -
сплачено 90 грн. ПДФО; від 28.09.2012 року № 256
- сплачено 90 грн. ПДФО; від 03.01.2013 року №
279 - сплачено 90 грн. ПДФО (а.с. 63-69 том І).

Таким чином, всього за період з червня
2011 року по грудень 2012 року ФОП ОСОБА_2
було сплачено податку на доходи
фізичних осіб на суму 630 грн., що також
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 127, 131, 135, 139, 142, 145, 149 том І).

Як встановлено судом першої інстанції
вказані обставини не заперечувались
представником відповідача.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ФОП ОСОБА_2 у період
з червня 2011 року по грудень 2012 року в
межах законодавчо передбачених
термінів в повному об'ємі утримувала та
перераховувала до державного бюджету
на рахунок № 0005 (одержувач - УДК у
м. Одеса, банк одержувача - ГУДКУ в
Одеській області, , МФО
828011) суми податку на доходи з фізичних
осіб, що сплачується податковими
агентами, із доходів платника податку
інших ніж заробітна плата, що
підтверджується вищезазначеними
платіжними дорученнями та
банківськими виписками.

Крім того, в судовому засіданні суду
першої інстанції відповідач
підтвердив, що позивачка згідно
зазначених вище платіжних доручень у
межах встановлених строків сплатила до
бюджету податкові зобов'язання: суми
податку на доходи з фізичних осіб, що
сплачується податковими агентами, із
доходів платника податку інших ніж
заробітна плата за перевіряємий
період, однак у зв'язку з тим, що вказані
кошти були перераховані ФОП ОСОБА_2 на
неналежний бюджетний рахунок (р/р
0005, одержувач - УДК у м. Одеса, банк
одержувача - ГУДКУ в Одеській області,
, МФО 828011), у позивача і
утворилась кредиторська
заборгованість у сумі 630 грн. по
вказаному податку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що зазначена обставина
не може бути підставою для висновку про
порушення позивачкою вимог
Податкового кодексу України в частині
заниження податку на доходи фізичних
осіб, та визначення позивачці
грошового зобов'язання з цього податку.

Згідно п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу
України ненарахування, неутримання та
або/ несплата (неперерахування)
податків платником податків, у тому
числі податковим агентом, до або під
час виплати доходу на користь іншого
платника податків - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 25
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми
податкового зобов'язання або
податкового боргу, що виникає
внаслідок вчинення таких дій, та
обов'язок щодо погашення такого
податкового боргу покладається на
особу, визначену цим Кодексом, у тому
числі на податкового агента. При цьому
платник податку - отримувач таких
доходів звільняється від обов'язків
погашення такої суми податкових
зобов'язань або податкового боргу, крім
випадків, встановлених розділом IV
цього Кодексу.

Враховуючи зазначені положення
Податкового кодексу України суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що податковим законодавством
передбачено застосування до платників
податків штрафу саме за несплату в
межах встановленого строку сум
відповідного податку до бюджету.

Однак, документально підтверджено, що
ФОП ОСОБА_2 було сплачено суми податку
на доходи з фізичних осіб, що
сплачується податковими агентами, із
доходів платника податку інших ніж
заробітна плата за період червня 2011
року по грудень 2012 року у встановлені
податковим законодавством строки.

При цьому суд першої інстанції вірно
зазначив, що згідно п. 9.3 ст. 9
Податкового кодексу України
зарахування загальнодержавних
податків та зборів до державного і
місцевих бюджетів здійснюється
відповідно до Бюджетного кодексу
України.

Згідно з нормами Бюджетного кодексу
України з дня зарахування коштів на
єдиний казначейський рахунок, вони
вважаються зарахованими до державного
бюджету.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що платник
податків, який своєчасно виконав своє
грошове зобов'язання перед державним
бюджетом, не може нести
відповідальність за порушення правил
нарахування, утримання та сплати
(перерахування) податків у джерела
виплати передбачену ст. 127 Податкового
кодексу України.

В свою чергу, судом першої інстанції
було також вірно встановлено, що
висновки податкового органу про
порушення позивачем п.п. «б» п. 2 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003 року, п.
119.2 ст. 119, п. 176.2 ст. 176 Податкового
кодексу України, внаслідок неподання
відомостей по формі №1-ДФ до ДПІ про
виплачені доходи фізичним
особам-підприємцям за ІІ-ІV квартали 2010
року, подання відомостей з
недостовірними відомостями та
помилками по ознакам доходу (надано
уточнюючий розрахунок за ІІІ квартал
2011 року - 18.01.2012 року) та сплаченому
податку (90 грн.) за період ІІ квартал 2011
року по І-ІV квартали 2012 року по ознаку
доходу 102, є необґрунтованими та
спростовуються наданими представником
позивача у судовому засіданні доказами
(а.с. 26-42 том ІІ).

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
вважає, що податкового
повідомлення-рішення № від 24.10.2013
року є протиправним, а тому підлягає
скасуванню.

В свою чергу, колегія суддів суду
апеляційної інстанції не погоджується
з висновком суду першої інстанції
стосовно відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.10.2013 року № , яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій за платежем: штрафи по обігу
готівки та РРО на суму 130962,00 грн., у
зв'язку зі здійснення обліку товарних
запасів з порушенням встановленого
порядку.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторі і
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або і безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продаж) товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг зобов'язані вести у порядку
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно ст. 6 вказаного Закону, облік
товарних запасів фізичною особою -
суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Положення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» чітко не визначають самого
порядку ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, лише вказує на обов'язок
суб'єктів підприємницької діяльності
на ведення такого обліку.

Ст. 20 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» закріплено, що до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що
ФОП ОСОБА_2 оподаткування одержаних
доходів від здійснення господарської
діяльності у ІІІ-ІV кварталах 2010 року
здійснювала на єдиному податку та з 2011
року по 31.12.2012 року на загальній системі
оподаткування, за перевіряємий період
сплачувала єдиний податок, податок на
додану вартість та податок з доходів
від підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 177.10 ПК України фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування
зобов'язані вести Книгу обліку доходів
і витрат та мати підтверджуючі
документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Позивачем в ході проведення перевірки
були надані контролюючому органу дві
Книги обліку доходів і витрат, а саме:
Книгу обліку доходів і витрат, яку
ведуть громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності протягом
календарного року під № 1705 від 19.07.2007
року за період з 2007 року по 31.12.2010 року
та Книгу обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи - підприємці, крім
осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи , які
провадять незалежну професійну
діяльність під №13958 від 09.02.2011 року за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

Податковим органом в акті перевірки
зазначено, що із дослідження Книг
обліку доходів і витрат, а саме, Книги №
13958 від 09.02.2011 року, встановлено, що
облік товарних запасів здійснювався
позивачем не з дати реєстрації - 09.02.2011
року, а з 01.01.2011 року, що, на думку
податкового органу, свідчить про те, що
починаючи з 01.01.2011 року по 09.02.2011 року
ФОП ОСОБА_2 не проводила у
встановленому порядку облік товарних
запасів.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції не погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на наступне:

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні, податкові накладні
та товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
запасів до облікових бухгалтерських
реєстрів.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, позивачем у Книзі обліку
доходів і витрат № 13958 від 09.02.2011 року
здійснювались відповідні записи у
графі 1 «період обліку», у графі 4
«реквізити документа, що підтверджує,
понесені витрати», у графі 5 «загальна
вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей» та ін.
на підставі видаткових накладних та
податкових накладних за період з 01.01.2011
року по 08.02.2011 року,
товарно-транспортних накладних.

Копії первинних документів, на
підставі яких здійснювався облік
товарних запасів були надані позивачем
до перевірки та містяться в матеріалах
справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що використання несвоєчасно
зареєстрованої Книги обліку доходів і
витрат за умови її належного ведення не
може розцінюватися як порушення
порядку ведення обліку товарних
запасів, а свідчить лише про порушення
порядку реєстрації та ведення такої
Книги обліку доходів і витрат.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів вважає, що в даному випадку,
пізніша реєстрація Книги обліку
доходів та витрат не може бути
підставою для висновку податкового
органу про порушення позивачем порядку
обліку товарних запасів, за наявності
відповідних записів у Книзі обліку
доходів та витрат та первинних
документів, на підставі яких
здійснювався такий облік товарних
запасів.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що податкове
повідомлення-рішення від 24.10.2013 року №
, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій за
платежем: штрафи по обігу готівки та
РРО на суму 130962,00 грн. також прийнято
державною податковою інспекцією у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області протиправно та підлягає
скасвуванню.

Оскільки судом першої інстанції при
повному встановленні фактичних
обставин справи порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 24.10.2013 року № .

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 24.10.2013 року № .

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
Т.М. Танасогло

Суддя
О.В. Яковлєв