Справа № 461/286/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд м.Львова
Справа № 461/286/14-а
Провадження № 2а/461/166/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014

Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого-судді - Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Колос Е.Б.,
Кіндратіва С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Львівської міської ради, третя особа:
ОСОБА_4 про скасування ухвали
Львівської міської ради №1924 від 14
листопада 2012 року,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд та просить
скасувати ухвалу Львівської міської
ради №1924 від 14.11.2012р. «Про погодження
громадянину ОСОБА_4 місця розташування
земельної ділянки та надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_2».

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 1959 року її родині
належав будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, на якій він розташований,
загальною площею 0,2143га. У зв'язку з
реструктуризацією вищевказаної
вулиці, рішеннями виконкому Львівської
міської ради народних депутатів №107
від 21.02.1980р. та №506 від 03.10.1980р. належний
її сім'ї будинок знесено та вилучено
більшу частину земельної ділянки.
Незайнята частина земельної ділянки
площею 0,135га використовувалася її
родиною як город. Її мати та вона
неодноразово, в період з 2004 -2005 років по
2013 рік зверталися до міської ради із
заявами про надання їм даної земельної
ділянки під город, а згодом - для
індивідуального житлового
будівництва. В задоволенні таких заяв
їм було відмовлено, але міськрада не
заперечувала проти використання її
родиною вказаної ділянки під город. 14
червня 2013 року вона в черговий раз
звернулася до міського голови із
заявою про погодження їй вибору місця
розташування земельної ділянки для
індивідуального житлового будівництва
по АДРЕСА_1 (за попереднім місцем
проживання її родини). Листом
начальника Управління природних
ресурсів та регулювання земельних
відносин Львівської міської ради їй
відмовлено в задоволенні заяви,
оскільки зазначена земельна ділянка по
АДРЕСА_1, площею 0,1088га входить в межі
ділянки, яка ухвалою міської ради від 14
листопада 2012 року погоджена та
закріплена 3-й особі - ОСОБА_4 Вважає, що
дана ухвала незаконна та суперечить
вимогам чинного законодавства, так як
перешкоджає їй, як користувачу
вищезазначеної земельної ділянки,
здійснити право власності на цю
ділянку.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала повністю, надала
пояснення, аналогічні до викладених у
позовній заяві та просила таку
задоволити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечили, надали письмові
заперечення, в яких вказано, що сім'ї
ОСОБА_6, взамін житлового будинку
АДРЕСА_1 в свій час надано квартиру на
АДРЕСА_3 та сплачено в повному об'ємі
вартість житлового будинку, надвірних
споруд та плодово-ягідних насаджень у
відповідності з актами оцінки.
Оскаржувана ухвала Львівської міської
ради від 14 листопада 2012 року № 1924, якою
ОСОБА_4 погоджено місце розташування
земельної ділянки та надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_2, прийнята в межах повноважень
Львівської міської ради у
відповідності до чинного земельного
законодавства України. Відповідно до
довідки управління Держкомзему у
м.Львові від 11 травня 2012 року № 40/01-15/1549
про кількісні характеристики
земельної ділянки, розділення земель
між власниками і користувачами -
земельна ділянка на АДРЕСА_2 (згідно
представленого плану земельної
ділянки) відповідно до
земельно-кадастрових даних,
відноситься до земель м.Львова, що не
надані у власність або
користування.Зазначене підтверджує те,
що земельна ділянка площею 0,0985га на
АДРЕСА_2, яка погоджена для передачі у
власність ОСОБА_4, є фактично та
юридично вільною. Львівська міська
рада, як уповноважений власник
зазначеної земельної ділянки вправі
була розпорядитися нею на власний
розсуд. Одночасно зазначає, що згідно
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого
Рівненською облдержадміністрацією,
ОСОБА_4 є громадянином, який потерпів
від Чорнобильської катастрофи і
відноситься до 3 категорії потерпілих.
В силу приписів ст.20 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено обов'язкове (протягом року
після подання заяви) відведення
місцевими радами земельних ділянок для
індивідуального житлового будівництва
для тих, хто потребує поліпшення
житлових умов та перебуває на
квартирному обліку, а також відведення
земельних ділянок для ведення
особистого підсобного господарства,
садівництва і городництва, будівництва
індивідуальних гаражів і дач. На
підставі наведеного просять відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не прибув, причини неявки суду не
повідомив, заяви про розгляд справи у
його відсутності суду не подав, тому
суд приходить до висновку про
можливість розгляду справи у його
відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши інші
матеріали справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Дослідженою ухвалою Львівської
міської ради №1924 від 14 листопада 2012
року, встановлено, що на підставі
звернення 3-ї особи від 11 травня 2012 року
рада зокрема ухвалила: погодити
гр.ОСОБА_4 місце розташування земельної
ділянки та надати дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0985га на АДРЕСА_2 у власність для
будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку за
рахунок земель, що не надані у
власність або користування.

Із заяви ОСОБА_1 від 14 червня 2013 року на
ім'я Львівського міського голови
Садового А.І. вбачається, що вона
просить погодити вибір місця
розташування земельної ділянки для
житлової забудови.

Бажане місце розташування на АДРЕСА_1
та орієнтовний розмір земельної
ділянки 0,1088га.

Згідно архівного витягу із рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради депутатів трудящих №548
від 22 травня 1959 року «Про розгляд
матеріалів по обміру земель по
кварталу №1005» вирішено залишити в
користуванні земельні ділянки
відповідно до існуючих норм за
землекористувачами в таких розмірах:
по АДРЕСА_1, власниками будинку є ОСОБА_8
та ОСОБА_9 по ? частки кожен, загальна
площа користування - 4392кв.м; площа
земельної ділянки, яка закріплена за
будинковолодінням - 2143кв.м; площа
земельної ділянки, що підлягає
вилученню із загальної площі
користування і включенню в міський
земфонд - 2249кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради народних
депутатів №107 від 21 лютого 1980 року «Про
вилучення земельних ділянок, знос
житлових будинків, господарських
споруд і плодово-ягідних насаджень в
районі АДРЕСА_2 та про затвердження
актів оцінки житлових будівель,
господарських споруд та
плодово-ягідних насаджень, що
підлягають зносу», зокрема вирішено
дозволити відділу комунального
господарства міськвиконкому знести
житлові будинки, господарські споруди,
плодово-ягідні насадження, належні
громадянам на праві особистої
власності з вилученням з користування
земельних ділянок. Затверджено акти
оцінки житлових будинків, надвірних
споруд та плодово-ягідних насаджень, що
підлягають зносу в будинковолодіннях,
належних громадянам на праві особистої
власності. Цим же рішенням дозволено
матеріали від розібраних будинків,
належних громадянам на праві особистої
власності, використовувати на власний
розсуд. Крім того, рішенням зобов'язано
відділ комунгоспу виконкому м.Львова
сплатити власникам вартість житлових
будинків, надвірних споруд та
плодово-ягідних насаджень у
відповідності з актами оцінки. Також,
відповідно до п.3.2. рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №506
від 03 жовтня 1980 року «Про надання
житлової площі громадянам в зв'язку зі
зносом будинковолодінь», вирішено
надати квартиру ОСОБА_6 - пенсіонеру,
сім'я якого із трьох осіб, №38, житловою
площею 29,63кв.м, кухні з комунальними
послугами по АДРЕСА_3.

З листа №8/П 68 від 07.04.1995р. на ім'я матері
позивачки - ОСОБА_10, вбачається, що
землевпорядний відділ Львівської
міської ради не заперечує лише проти
використання земельної ділянки на
АДРЕСА_1 під город без права будь-якого
будівництва і посадки багаторічних
насаджень, на якій до 1982р. був
розміщений житловий будинок.

Одночасно відділ повідомляє, що
земельна ділянка повинна бути
звільнена на першу вимогу
землевпорядного відділу для потреб
міста.

Повідомленням виконкому Львівської
міськради №3-П-18580/22 від 22 квітня 2005 року
ОСОБА_10, роз'яснено (на основі листа
управління архітектури та
містобудування №З-П-1777/20 від 28 лютого
2005 року) відсутність підстав для
надання висновків щодо надання їй
земельної ділянки у власність,
оскільки згідно рішення виконкому
Львівської міської ради №506 від 03.10.1980р.
їй було надано квартиру взамін
знесеного будинку.

В свою чергу, згідно п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
виключно на пленарних засіданнях
міської ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

Згідно приписів ст.12 ЗК України, до
повноважень міських рад у галузі
земельних відносин на території міст
належить зокрема: а) розпорядження
землями територіальних громад; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 ЗК України,
громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності.

Згідно приписів ст.83 ЗК України, землі,
які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають
усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності.

Із змісту ст.116 ЗК України вбачається,
зокрема, що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

В ході розгляду справи встановлено, що
батьки позивачки користувалися
спірною земельною ділянкою лише на
підставі дозволу наданого у листі
землевпорядного відділу міської ради
від 07 квітня 1995 року.

Рішення про надання позивачу у
користування даної земельної ділянки
міською радою не приймалося, що вказує
на те, що дана земельна ділянка
віднесена до земель міського значення
та на час прийняття оскаржуваної
ухвали була вільною.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В свою чергу ч.2 ст. 71 визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні суд не здобув
доказів протиправності дій
відповідача при винесенні
оскаржуваної ухвали.

На противагу, відповідачем - Львівською
міською радою доведено правомірність
прийнятої ухвали.

Крім цього, дослідженим посвідченням
серії НОМЕР_1 виданим Рівненською
облдержадміністрацією ОСОБА_4,
встановлено, що він є громадянином,
який потерпів від Чорнобильської
катастрофи і відноситься до 3
категорії.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до 3-ї категорії надаються
гарантовані державою компенсації та
пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 8,
17, 20, 27 статті 20 цього Закону.

В свою чергу п.20 ст. 20 Закону, визначено
обов'язкове (протягом року після
подання заяви) відведення місцевими
радами земельних ділянок для
індивідуального житлового будівництва
для тих, хто потребує поліпшення
житлових умов та перебуває на
квартирному обліку, а також відведення
земельних ділянок для ведення
особистого підсобного господарства,
садівництва і городництва, будівництва
індивідуальних гаражів і дач.

Також, згідно копії посвідчення серії
НОМЕР_2 виданого 21.10.1996р. Дубровицьким
райвійськкоматом Рівненської області,
ОСОБА_4 користується пільгами
ветеранів війни та учасників бойових
дій і в силу припису п.14 ст. 12 ЗУ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», має аналогічні
пільги щодо першочергового відведення
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва тощо.

В той же час судом не здобуто жодних
доказів про те, що позивачка (як нащадок
бувших власників знесеного будинку)
наділена будь-яким передбаченим
законом правом користування спірною
ділянкою, а тому - не має жодної
підстави претендувати на неї.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
оскаржувана ухвала міської ради
відповідає вимогам закону та до
скасування не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6-12, 17, 70, 71, 86, 158-162 КАС
України, ст.ст. 16, 21 ЦК України, п.1 ч.1 ст.
23, ст.20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.ст. 12, 81, 83, 116 ЗК України,
п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Львівської міської ради, третя особа:
ОСОБА_4 про скасування ухвали
Львівської міської ради №1924 від 14
листопада 2012 року відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом 10-ти днів після її
проголошення. Постанова набуває
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Головуючий суддя
Х.М. Мисько