Справа № 1407/2-а-7745/2011
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа №
1407/2-а-7745/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Старжинська О.Є.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщені суду в місті
Одесі апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську Миколаївської області на
постанову Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 03 жовтня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську Миколаївської області
про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2011р. ОСОБА_2 звернулася до
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області з позовом до
УПФУ в м. Вознесенську Миколаївської
області про зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату суми
недоплаченого щомісячного підвищення
до пенсії як дитині війни за період з 02
лютого 2011 року по 19 липня 2011 року в сумі
1068 грн.

Постановою Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 03.10.2011р. позов задоволено
частково. Зобов'язано УПФУ в м.
Вознесенську Миколаївської області
здійснити перерахунок та виплату
щомісячного підвищення до пенсії
ОСОБА_2 за період з 02.02.2011р. по 18.06.2011р.
згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
Відмовлено ОСОБА_2 в позові до УПФУ в м.
Вознесенську Миколаївської області
про зобов'язання здійснити нарахування
та виплату підвищення до пенсії як
дитині війни за період з 19.06.2011р. по
19.07.2011р. у зв'язку з необґрунтованістю
позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та має статус дитини війни,
що підтверджується відповідним
посвідченням №110786 від 04.06.1996р.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
редакції від 19.12.2006р., дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

У період з 02 лютого 2011 року по 19 липня 2011
року зміни до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не
вносились та її дія не зупинялась, тому
нарахування та виплата дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

З однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
- та, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Цією
постановою КМУ встановлено, що «дітям
війни» до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
підвищення проводиться у розмірі 49,8
грн., які позивачем отримано.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011року визнано таким, що
відповідає Конституції України (є
конституційним), пункт 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
від 23 грудня 2010 року N 2857-VI з наступними
змінами.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якого мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
може бути підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання
щомісячного підвищення пенсії
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», оскільки чинним законодавством
іншого визначення розміру мінімальної
пенсії за віком не передбачено.

Відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФУ
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується, на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Поряд з цим, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення вимог позивача
щодо зобов'язання відповідача провести
виплату підвищення до пенсії в розмірі
1068 грн., оскільки нарахування такого
підвищення належить до виключної
компетенції пенсійних органів і суд не
може підміняти функції Управління щодо
цього.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції порушив
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, що відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС
України є підставою для задоволення
апеляційної скарги, скасування
постанови суду та ухвалення нового
судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 197 ч.1, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1
п.4, 207, 254 ч.5 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вознесенську Миколаївської області
задовольнити частково.

Постанову Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 03 жовтня 2011року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Вознесенську
Миколаївської області здійснити
перерахунок та виплатити на користь
ОСОБА_2 недоплачену суму державної
соціальної грошової допомоги як дитині
війни, у відповідності до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період часу з 02 лютого 2011 року по 19
липня 2011 року з урахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.