Справа № 823/2644/14
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
справа № 823/2644/14

17 год. 54 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю представників:

позивача - Дишлевої І.О. за довіреністю,

відповідача - Дмитренко Ю.М. за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси
адміністративну справу за позовом
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Шрамківський молочно-тваринницький
комплекс» до державної екологічної
інспекції у Черкаській області про
визнання неправомірними дій та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Шрамківський
молочно-тваринницький комплекс»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до державної екологічної
інспекції у Черкаській області, в якому
просить:

- визнати неправомірними дії державної
екологічної інспекції у Черкаській
області щодо оформлення результатів
перевірки з порушенням вимог наказу
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 10
вересня 2008 року № 464 та вимог статті 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»;

- визнати протиправними дії державної
екологічної інспекції у Черкаській
області щодо здійснення розрахунку
розміру збитків, обумовлених
самовільним використанням водних
ресурсів при відсутності дозвільних
документів (спеціального дозволу
(ліцензії) на користування надрами
(підземними водами), який провів
державний інспектор з охорони
навколишнього природного середовища
Черкаської області Скляр С.П.;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу державної екологічної
інспекції у Черкаській області,
викладену у формі претензії № 1-193/ЮР
від 04.08.2014р., якою вимагається від СТОВ
«Шрамківський МТК» відшкодувати
збитки, заподіяні державі у розмірі 1 064
410 (один мільйон шістдесят чотири
тисячі чотириста десять) грн. 24 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем проведено
перевірку позивача з порушенням вимог
наказу Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10 вересня 2008 року № 464 та
вимог статті 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», оскільки в направленні на
перевірку не вказано ім'я та по
батькові керівника органу, який видав
направлення, в ньому відсутня повна
адреса за якою знаходиться об'єкт
перевірки, копія акту перевірки не
направлена позивачу. Позивач також
вказав, що не отримував припису про
усунення виявлених порушень чинного
законодавства. Позивач стверджує про
незаконність нарахування відповідачем
розміру збитків у сумі 1 064 410 грн. 24 коп.,
так як позивач здійснює забір води для
господарсько-побутових, а не
промислових потреб, має дозволи на
спецводокористування, а тому не
зобов'язаний отримувати дозвіл на
спеціальне користування надрами. З
урахуванням наведеного позивач вважає,
що його позовні вимоги підлягають
задоволенню.

В подальшому позивач 24.09.2014р. подав
заяву про розширення позовних вимог, в
які посилаючись на ту обставину, що в
судовому засіданні 17.09.2014р. позивачу
став відомий факт прийняття
відповідачем припису №197 від 22.05.2014р.,
додатково просив визнати протиправним
та скасувати п. 2 зазначеного припису
відповідача в частині забов'язання
позивача отримати спеціальний дозвіл
на користування надрами (підземними
водами).

Вирішуючи питання про прийняття до
розгляду зазначеної заяви суд виходить
з того, що згідно положень частини 1
статті 51 Кодексу адміністративного
судочинства України крім прав та
обов'язків, визначених у статті 49 цього
Кодексу, позивач має право до початку
судового розгляду справи по суті
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Приймаючи до уваги, що подана позивачем
заява про розширення розміру позовних
вимог змінює предмет
адміністратвиного позову, суд вказану
заяву залишив без розгляду, оскільки
вона подана після початку судового
розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити.

Відповідач подав заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначив, що позивачу рекомендованим
листом направлено та вручено 03.05.2014р.
повідомлення про проведення перевірки.
Направлення про проведення перевірки
містить усі необхідні реквізити та
адресу об'єкта перевірки. За
результатами перевірки складено акт
від 20.05.2014р., примірник якого одержав
директор позивача та не надав
зауважень або заперечень щодо
проведеного заходу. Відповідач
стверджує, що позивач здійснює
спеціальне водокористування на
підставі дозволу №Укр 5604-Ф/Чрк від
30.11.2012р. для господарсько-питних та
виробничих потреб, а тому зобов'язаний
одержати дозвіл на спеціальне
користування надрами. Оскільки
зазначений дозвіл на момент проведення
перевірки відсутній, то відповідач
виходячи з даних первинної
документації, статистичної звітності,
встановлених лімітів забору та
використання води, а також довідки
наданої позивачем нарахував
останньому збитки, завдані самовільним
користуванням надрами. У зв'язку з
вищенаведеним, відповідач зазначає, що
позивачу направлено претензію про
відшкодування завданих збитків та
припис, яким зобов'язано одержати
дозвіл на спеціальне користування
надрами, а тому відсутні обставини
незаконності дій відповідача.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечила, з
підстав, викладених у запереченнях на
адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов
до такого висновку.

Як встановлено судом, на підставі
наказу відповідача № 88 від 19.05.2014р. та
направлення № 895 без зазначення дати,
державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища у
Черкаській області Іващенко Н.В. та
Скляром С.П. 20.05.2014р. проведено планову
перевірку дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища.

За результатами перевірки складено
акт, пунктом 2 якого зафіксовано, що
позивачем не виконуються умови (інші)
дозволу на спеціальне
водокористування №Укр 5604-Ф/Чрк від
30.11.2012р., а саме: не виконуються вимоги
листа державної екологічної інспекції
№ 3342/02 від 01.10.2012р., зокрема,
пункту 1, який передбачає отримання до
10.01.2013р. спеціального дозволу на
користування надрами (підземними
водами).

На підставі згаданого акту перевірки
відповідачем оформлено припис №197 від
22.05.2014р., пунктом 2 якого зобов'язано
позивача виконати пункт 2 умов (інших)
дозволу на спеціальне
водокористування №Укр 5604-Ф/Чрк від
30.11.2012р., а саме: виконати вимоги листа
державної екологічної інспекції № 3342/02
від 01.10.2012р., зокрема, отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземними водами).

Крім того, відповідачем в порядку
статті 6 Господарського процесуального
кодексу України сформовано претензію
№1-193/ЮР від 04.08.2014р., якою запропоновано
добровільно відшкодувати завдані
державі збитки в сумі 1 064 410 грн. 24 коп.,
а у разі відмови або ненадання
відповіді в місячний термін,
повідомлено про передачу справи на
розгляд до господарського суду
Черкаської області.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що
в силу положень частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до частин 8, 9 статті 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» № 877-V від 5
квітня 2007 року припис - обов'язкова для
виконання у визначені строки письмова
вимога посадової особи органу
державного нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Розпорядження або інший розпорядчий
документ органу державного нагляду
(контролю) - обов'язкове для виконання
письмове рішення органу державного
нагляду (контролю) щодо усунення
виявлених порушень у визначені строки.
Розпорядження видається та
підписується керівником органу
державного нагляду (контролю) або його
заступником.

У разі відмови суб'єкта господарювання
або уповноваженої ним особи від
отримання розпорядчого документа щодо
усунення порушень вимог законодавства
він направляється рекомендованим
листом, а на копії розпорядчого
документа, який залишається в органі
державного нагляду (контролю),
проставляються відповідний вихідний
номер і дата направлення.

Як передбачено пунктом 2.2 наказу
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України «Про
затвердження Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства» №464
від 10 вересня 2008 року для здійснення
перевірки керівником відповідного
органу Держекоінспекції або його
заступником видається наказ про
проведення перевірки, який має містити
найменування суб'єкта господарювання,
підстави перевірки та предмет
перевірки, період, за який буде
здійснюватись перевірка.

Пунктами 4.22, 4.23, 4.24 зазначеного наказу
передбачено, що на підставі акта, який
складено за результатами перевірки,
протягом п'яти днів з дня її завершення,
у разі виявлення порушень вимог
природоохоронного законодавства
складається припис про усунення
порушень вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

Припис щодо усунення порушень
природоохоронного законодавства
складається у двох примірниках, один з
яких не пізніше п'яти робочих днів з дня
складення акта надається керівнику
суб'єкта господарювання чи
уповноваженій ним особі для виконання,
другий з підписом такої особи
залишається в органі Держекоінспекції,
який здійснював перевірку.

У разі, якщо посадова особа або
уповноважений нею представник суб'єкта
господарювання відмовляється від
отримання приписів особисто, припис
відправляється рекомендованим листом.

В порушення наведених положень
номативно-правових актів у виданому
наказі на перевірку №88 від 19.05.2014р.
відповідачем не вказано за який період
буде проводитись перевірка позивача,
натомість вказано лише дату її
проведення.

На вимогу суду надати відомості про
направлення позивачу рекомендованим
листом з повідомленням про вручення чи
в інший спосіб вищезазначеного припису
№197 від 22.05.2014р., а також відомості про
одержання позивачем цього припису
відповідач доказів не надав.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З наведеного слідує висновок, що
відповідач не виконав вимоги
вищенаведених положень законодавства,
оформив результати перевірки з їх
порушенням та не довів суду
правомірності своїх дій.

Вирішуючи питання про правомірність
нарахувння позивачу збитків у сумі 1 064
410 (один мільйон шістдесят чотири
тисячі чотириста десять) грн. 24 коп.,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів, суд виходить з такого.

Статтею 19 Кодексу України про надра
визначено, що надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр.

Право на користування надрами
засвідчується актом про надання
гірничого відводу.

При укладенні угод про розподіл
продукції надра надаються в
користування на підставі угоди про
розподіл продукції з оформленням
спеціального дозволу на користування
надрами та акта про надання гірничого
відводу.

Користування надрами здійснюється без
надання гірничого відводу чи
спеціального дозволу у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Такий виняток, зокрема, встановлений
статтею 23 Кодексу України про надра,
якою визначено, що землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу, та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

Судом встановлено, що позивачем
одержано дозволи на спеціальне
водокористування №Укр 3936-А/Чкр від
08.07.2004р., виданий державним управлінням
екології та природних ресурсів в
Черкаській області терміном дії з
08.07.2004р. до 31.12.2007р., який продовжено до
31.12.2012р., а також №Укр 5604-Ф/Чрк від
30.11.2012р., виданий державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області
терміном дії з 01.01.2013р. по 31.12.2015р.

Відповідно до зазначених дозволів
водопостачання позивача здійснюється
з 2 артезіанських свердловин: №2486 (
глибина свердловини 60 м, потужністю 40
куб. м. на годину) та №2199 ( глибина
свердловини 57 м, потужністю 20 куб. м. на
годину), також визначено ліміт забору
води: 12,669 тис. куб. м. на рік, 43,438 куб. м.
на добу.

Перевіркою встановлено, що облік
забору позивачем води із артезіанських
свердловин здійснюється
водовимірювальним приладом -
лічильником води.

Наказом Державного комітету
статистики України №264 від 27.07.1998
затверджено типову форму ПОД-11 - Журнал
обліку водоспоживання
/водовідведення/.

Згідно зазначеного наказу, дані
журналів первинного обліку є основою
для заповнення статистичної звітності
за формою № 2-тп (водгосп), складання
проектів планів з охорони і
раціонального використання водних
ресурсів, а також для розрахунків плати
за використання води промисловими та
сільськогосподарськими
підприємствами.

Кожне підприємство (організація,
установа) повинне мати укрупнену
балансову схему прямоточного,
оборотного водопостачання та
водовідведення із зазначенням та
нумерацією місць виміру забору
(приймання) та скидання води, а також
пунктів передачі її іншим споживачам.

Вимір витрат води проводиться у пункті
обліку на кожному водозаборі та
випуску зворотних вод, а також у
системах оборотного водопостачання,
повторного використання зворотних вод
та у пунктах передачі (приймання води)
іншим водокористувачам.

На кожний водозабір, скидання
зворотних вод, пункт одержання та
передачі свіжої та зворотної води,
оборотну систему і т. п. відкривається
окремий журнал або відводиться у ньому
необхідна кількість листів.

Відповідно до наказу Державного
комітету статистики України від 27.07.1998
№264 при наявності на одному
підприємстві декількох водозаборів та
випусків зворотних вод на кожний з них
ведуть журнал первинного обліку
використання вод за кількісними та
якісними показниками (типові форми №№
ПОД-11, ПОД-12, ПОД-13).

Вибір водовимірювальних приладів та
обладнання визначається їх
призначенням, величиною витрат води
(максимальних та мінімальних), що
необхідно вимірювати, продуктивністю
водозабірних та водоскидних споруд,
складом зворотних вод.

Форма ПОД-11 застосовується для
визначення кількості води, що
забирається із водних об'єктів чи з
інших систем водопостачання;
передається іншим водокористувачам
або скидається до водних об'єктів;
відводиться на поля фільтрації, у
накопичувачі, випаровувачі і т. п.;
використовується у системах
оборотного та повторно-послідовного
водопостачання.

Записи у журналі за типовою формою
№ПОД-11 ведуться на основі проведення
замірів витрат води.

Графа 2 заповнюється на основі
показників водовимірювальної
апаратури. При обліку води водомірами з
підсумковим обладнанням до цієї графи
заносяться попередні та наступні
показники витратоміра у тис. куб. м.
Різниця показників заноситься до графи
4 з підведенням підсумків за кожний
місяць та в цілому за рік.

Журнал перевіряється та підписується
керівником відповідної служби у
терміни, що визначаються періодичністю
проведення замірів витрати води.

Судом встановлено, що позивачем
ведеться журнал встановленого зразка
ПОД-11, в якому щоденно здійснюються
записи замірів витрат води.

Порушень заповнення журналу ПОД-11 чи
невідповідність вказаних у ньому даних
перевіркою не встановлено.

Так, добова продуктивність водозабору
підземних вод за перевіряємий період
складає від 15 куб. м. до 45 куб. м., тобто
не більше 300 куб. м. на добу (графа 4
журналу).

Згідно відомостей, які містяться в
довідці позивача №62 від 20.05.2014р., що
використана відповідачем для
розрахунку розміру завданих державі
збитків, вбачається, що за період з
25.04.2012р. по 20.05.2014р. кількість видобутої
води із свердловин становить 27 604
куб. м.

Суд також звертає увагу, що перевищень
встановлених лімітів забору води в
ході проведення спірної перевірки не
виявлено та актом перевірки не
зафіксовано.

Виходячи з положень статті 48 Водного
кодексу України спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб.

Як встановлено в судовому засіданні,
дозвіл на спеціальне водокористування
№Укр 3936-А/Чкр від 08.07.2004р.,
виданий позивачу із зазначенням цілі
водокористування -
внутрішньогосподарські потреби.
Дозвіл на спеціальне водокористування
№Укр 5604-Ф/Чрк від 30.11.2012р., виданий
позивачу із зазначенням цілі
водокористування - господарсько-питні
та виробничі потреби підприємства.

За даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців основним видом
діяльності позивача є розведення
великої рогатої худоби молочних порід.

За приписами статті 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва -підприємцями.

Сферу господарських відносин
становлять господарсько-виробничі,
організаційно-господарські та
внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та
інші відносини, що виникають між
суб'єктами господарювання при
безпосередньому здійсненні
господарської діяльності.

Господарсько-виробничі відносини - це
відносини, що виникають безпосередньо
у процесі здійснення суспільного
виробництва, спрямованого на
виготовлення та реалізацію продукції,
на виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність, та на реалізацію
дієздатності суб'єкта господарювання.
Ці відносини виникають навколо
створення певних благ, що складають
предмет господарської діяльності.

Підсумовуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позивач
використовує підземні води саме для
власних господарсько-побутових потреб,
а не з метою задіяння води у виробничих
цілях.

Приймаючи до уваги ту обставину, що
позивач є орендарем земельної ділянки
на якій знаходяться свердловини згідно
договору оренди землі від 03.04.2007р.,
видобуває підземну воду для власних
господарсько-побутових потреб, забір
підземних вод не перевищує 300 куб. м. на
добу, то суд приходить до однозначного
висновку про незаконність вимог
відповідача щодо необхідності
одержання позивачем дозволу на
спеціальне користування надрами та як
наслідок незаконність нарахування
збитків, що підлягають сплаті
позивачем у сумі 1 064 410 грн.
24 коп.

Протилежне перевіркою не встановлено,
відповідачем в судовому засіданні
правомірність своїх дій не доведено, а
тому позивач у відповідності до статті
23 Кодексу України про надра має право
не отримувати спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземними
водами).

Щодо вимог позивача визнати
протиправною та скасувати вимогу
державної екологічної інспекції у
Черкаській області, викладену у формі
претензії № 1-193/ЮР від 04.08.2014р., суд
зазначає, що відповідно до частини 2
статті 4 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Так, справа в адміністративному суді
може бути порушена за наявності між
сторонами публічно-правового спору,
оскільки в розумінні статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Виходячи з положень статті 2 та пункту 1
частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Вказана претензія не є розпорядчим
актом органу влади, не містить вимог,
які є обов'язковими для виконання
позивачем та складена в порядку
досудового врегулювання
господарського спору згідно статті 6
Господарського процесуального кодексу
України, тобто не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, а тому спір про її
оскарження не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а тому
суд приходить до висновку, що
провадження в частині позовних вимог
про визнання протиправною та
скасування вимоги державної
екологічної інспекції у Черкаській
області, викладену у формі претензії №
1-193/ЮР від 04.08.2014р. про відшкодування
збитків, заподіяних державі у розмірі 1
064 410 (один мільйон шістдесят чотири
тисячі чотириста десять) грн. 24 коп.
слід закрити.

Зважаючи на ту обставину, що в ході
судового розгляду справи не знайшли
свого підтведження посилання
відповідача на правомірність вчинених
ним дій, виходячи з системного аналізу
положень чинного в Україні
законодавства та матеріалів справи,
суд вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати неправомірними дії державної
екологічної інспекції у Черкаській
області щодо оформлення результатів
перевірки з порушенням вимог наказу
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 10
вересня 2008 року № 464 та вимог статті 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Визнати протиправними дії державної
екологічної інспекції у Черкаській
області щодо здійснення розрахунку
розміру збитків в сумі 1 064 410 (один
мільйон шістдесят чотири тисячі
чотириста десять) грн. 24 коп.,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів при відсутності
дозвільних документів (спеціального
дозволу (ліцензії) на користування
надрами (підземними водами), який
провів державний інспектор з охорони
навколишнього природного середовища
Черкаської області Скляр С.П.

Провадження в частині позовних вимог
про визнання протиправною та
скасування вимоги державної
екологічної інспекції у Черкаській
області, викладену у формі претензії
№ 1-193/ЮР від 04.08.2014р. про
відшкодування збитків, заподіяних
державі у розмірі 1 064 410 (один мільйон
шістдесят чотири тисячі чотириста
десять) грн. 24 коп. - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Шрамківський
молочно-тваринницький комплекс»
судовий збір в розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд у строки та порядку передбаченому
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено
13.10.2014р.