Справа № 653/1595/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 653/1595/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Хоменко В.Г.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

при секретарі Голбан К.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційні скарги
ОСОБА_2 та Генічеської міської ради
Херсонської області на постанову
Генічеського районного суду
Херсонської області від 12 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Генічеської міської ради Херсонської
області та 3-ї особи ОСОБА_2 про визнання
протиправними та скасування рішень
суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2012р. ОСОБА_3 звернулася до
Генічеського районного суду
Херсонської області із позовом до
Генічеської міської ради Херсонської
області та 3-ї особи ОСОБА_2 та, з
врахуванням уточнень до позову,
просила суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення сесії Генічеської міської ради
№478 від 27 грудня 2007 року «Про надання
дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення
безоплатно у власність земельної
ділянки площею 0.0956 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1»;

- визнати протиправним та скасувати
рішення сесії Генічеської міської ради
від 05 листопада 2003 року №190 «Про
розгляд пропозиції виконкому
Генічеської міської ради з земельних
питань» в частині передання безоплатно
у приватну власність земельної ділянки
площею 0,095599 га, по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд з видачею
державного акту на право приватної
власності на землю»;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Генічеської міської ради від 03
грудня 2004 року №508 «Про внесення змін
до рішень попередніх сесій» в частині
зміни рішення №190 від 05.11.2003 року п.1.1,
щодо надання дозволу ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1)
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання державного
акту на право власності на земельну
ділянку, площею 955 кв.м, яка розташована
по АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд»;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Генічеської міської ради від 27
грудня 2007 року №478 «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
зазначену земельну ділянку в частині
затвердження ОСОБА_2 технічної
документації із землеустрою, щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку,
площею 0.095га, за адресою АДРЕСА_1 для
будівництва, обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд із земель громадської та
житлової забудови та передання
безоплатно вказаної земельної ділянки
у власність ОСОБА_2 з видачею
державного акта на право власності на
земельну ділянку»;

- зупинити дію Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№244830, виданий ОСОБА_2 13.02.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що вона є
спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 від
08.06.1985р., померлої 15.12.2003р. Рішенням
Генічеського районного суду
Херсонської області від 07.10.2011 р., яке
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області залишено без змін, визнано
недійсним договір дарування частини
житлового будинку (т.б. на спадкове
майно), розташованого по АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 14.12.2001р.
та визнано недійсним заповіт ОСОБА_4
від 04.12.2001р. Крім того, позивачка
зазначила, що спірними рішеннями
міськради було порушено її права на
спадкове майно, і до того ж, останні
були винесені в період дії ухвал суду
про арешт цього домоволодіння та
земельної ділянки.

Постановою Генічеського районного
суду Херсонської області від 12 лютого
2014 року адміністративний позов ОСОБА_3
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
сесії Генічеської міської ради
Херсонської області від 05.11.2003 року №190
«Про розгляд пропозиції виконкому
Генічеської міської ради з земельних
питань» в частині передання безоплатно
у приватну власність земельної ділянки
площею 0,095599 га, по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд з видачею
державного акту на право приватної
власності на землю /п.1.1 при розгляді
рішення №354 від 21.10.2003 року, п.4 додатку
до рішення Генічеського міськради від
05.11.2003 року №190. Визнано протиправним та
скасовано рішення Генічеської міської
ради від 03.12.2004 року №508 «Про внесення
змін до рішень попередніх сесій» в
частині зміни рішення №190 від 05.11.2003
року п.1.1, щодо надання дозволу ОСОБА_2
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання державного
акту на право власності на земельну
ділянку, площею 955 кв.м. розташованому
по АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Визнано протравним
та скасовано рішення Генічеської
міської ради від 27.12.2007 року №478 «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на зазначену земельну
ділянку в частині затвердження ОСОБА_2
технічної документації із землеустрою,
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, площею 0.095 га за
адресою АДРЕСА_1 для будівництва,
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд із
земель громадської та житлової
забудови та передання безоплатно
вказаної земельної ділянки у власність
ОСОБА_2 з видачею державного акта на
право власності на земельну ділянку/п.10
додатку до рішення. В задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_2
28.02.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
матеріального і процесуального права,
в зв'язку із чим, просить скасувати
постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 12.02.2014р. та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Також, не погоджуючись з
вищезазначеною постановою суду 1-ї
інстанції, представник Генічеської
міської ради Херсонської області
03.03.2014р. теж подав апеляційну скаргу, в
якій зазначив, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
матеріального і процесуального права,
в зв'язку із чим, просить скасувати
постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 12.02.2014р. та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
сторін, розглянувши матеріали справи і
доводи апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційних скарг, судова
колегія приходить до висновку про
відсутність законних підстав для їх
задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ОСОБА_4, відповідно до виданого їй
виконавчим комітетом Генічеської
міськради свідоцтва від 25.06.1996р., є
(була) власником 14/25 частки
домоволодіння, розташованого на
земельній ділянці пл.949 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1. Власником іншої 11/25 частки
цього домоволодіння є її сусід - 3-я
особа ОСОБА_2 Позивачці ж ОСОБА_3, в свою
чергу, належить домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

08.06.1985р. ОСОБА_4 склала заповіт, яким
заповіла позивачу ОСОБА_3 усе належне
їй на день смерті майно. Даний заповіт
був посвідчений Генічеською державною
нотаріальною конторою та внесений до
реєстру за №1432.

04.12.2001р. ОСОБА_4 склала ще один заповіт,
яким заповіла 3-й особі ОСОБА_2 усе
належне їй на день смерті майно, а
14.12.2001р. уклала з останнім ще й договір
дарування 14/25 частки домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1.

Ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 19.09.2003 року в
ході розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування від 14.12.2001р.
недійсним було накладено арешт на
домоволодіння по АДРЕСА_1.

В той же день, державний виконавець
своєю постановою від 19.09.2003 року
виконав вищезазначену ухвалу суду
шляхом накладення арешту на
вищезазначене нерухоме майно, чим, в
свою чергу, фактично заборонив
вчинення будь-яких дій по відчуженню
цього нерухомого майна в тому числі й
земельної ділянки, що надавалася для
обслуговування цього майна.

Разом з тим, Генічеська міська рада, в
період дії арешту спірного майна, своїм
рішенням від 05.11.2003 року №190, без
проекту відведення земельної ділянки
та без перенесення в натуру меж цієї
ділянки, передала безоплатно у
приватну власність ОСОБА_2 спірну
земельну ділянку площею 0,095599га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд з видачею
державного акту. А 03.12.2004 року, т.б. також
в період дії ухвали суду від 19.09.2003р.,
міськрада винесла ще одно рішення №508,
яким внесла зміни до рішень своїх
попередніх сесій, і яким, в свою чергу,
надала дозвіл ОСОБА_2 на розробку
технічної документації із землеустрою,
щодо складання державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 955 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (свідоцтво
про смерть НОМЕР_2).

Ухвалою Генічеського районного суду
від 19.08.2004р. ОСОБА_3 було визнано
правонаступником ОСОБА_4 та допущено до
участі у вказаній вище цивільній
справі в якості позивача.

28.03.2007 року Генічеський районний суд
Херсонської області по ц/справі №2-441/07
за позовом ОСОБА_3 (правонаступника
ОСОБА_4.) до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним постановив ухвалу,
якою знову наклав арешт на
домоволодіння по АДРЕСА_1, а державний
виконавець своєю постановою від 05.04.2007
року виконав цю ухвалу суду та 03.04.2007
року вніс відомості про вказаний арешт
до Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Однак, не зважаючи на вищезазначену
ухвалу суду та заборону відчуження
спірного домоволодіння, Генічеська
міська рада ухвалила ще одно рішення
№478 від 27.12.2007 року, на підставі якого
було затверджено надану ОСОБА_2
технічну документацію із землеустрою
та 13.02.2009р. видано останньому державний
акт ЯА №244830 на право власності на
земельну ділянку під спірним
домоволодінням площею 0,0956 га.

В подальшому, рішенням Генічеського
районного суду Херсонської області від
07.10.2011 року по вищевказаній ц/справі
№2-441/2011 (т.б. по якій накладався арешт),
яке ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 17.01.2012 року
залишено без змін, визнано недійсним
договір дарування частини житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 14.12.2001
року та визнано недійсним заповіт
ОСОБА_4 від 04.12.2001 року.

Дізнавшись про вказані вище рішення
міськради, позивачка оскаржила їх до
суду.

Вирішуючи справу по суті та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог, а також з того, що
спірні рішення відповідача є
протиправними та передчасними,
оскільки порушують право позивача на
користування (володіння) земельною
ділянкою, розташованою під належним їй
спадковим нерухомим майном.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, погоджується з
таким висновками суду 1-ї інстанції та
вважає їх обгрунтованими, виходячи з
наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ст.24 Закону України «Про місцеве
самоврядування» передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до п.34 ч.1 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та ст.12 ЗК України, питання
регулювання земельних відносин
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної або
міської ради.

Аналогічне положення міститься і в ч.1
ст.116 Земельного кодексу України,
згідно якої, громадяни і юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Так, зі змісту ст.116 ЗК України та
діючого на час виникнення спірних
правовідносин земельного
законодавства України, вбачається, що
громадяни можуть набувати земельні
ділянки у приватну власність або ж у
постійне чи тимчасове користування за
договорами купівлі-продажу, дарування,
міни, оренди та іншими
цивільно-правовими угодами, а також
внаслідок передачі їм земель державної
і комунальної власності шляхом
приватизації з/ділянок, що були надані
їм у користування; прийняття спадщини і
виділення в натурі та передача у
власність з/ділянки у розмірі
належного їм земельного паю.

Відповідно до приписів ст.152 Земельного
кодексу України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
в тому числі, визнання угоди недійсною
та визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Як беззаперечно встановлено судами
обох інстанцій з матеріалів справи, а
саме - з рішення Генічеського районного
суду Херсонської області від 07.10.2011
року по ц/справі №2-441/2011, спадкової
справи №349/04 від 15.06.2004р. Генічеської
держнотконтори та довідки завідувача
цієї державної нотаріальної контори
№91/01-16 від 01.02.2012р., позивач ОСОБА_3 є
єдиним спадкоємцем, яка прийняла
спадщину, за заповітом ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцю з моменту
відкриття спадщини.

Як слідує зі змісту ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК
України, спадкоємець, який прийняв
спадщину, може отримати свідоцтво про
право на спадщину, однак, разом з тим,
відсутність такого свідоцтва не
позбавляє спадкоємця права на цю
спадщину.

Так, судовою колегією по справі
встановлено, що позивач ОСОБА_3, знаючи
про заповіт ОСОБА_4 від 08.06.1985р., після
її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, у червні 2004р.
прийняла спадщину, т.б. спірне
домоволодіння по АДРЕСА_1, шляхом
подачі відповідної заяви до
Генічеської державної нотаріальної
контори, яка, в свою чергу, відкрила
спадкову справу №349/04 від 15.06.2004р.

Однак, як видно з матеріалів справи та
пояснень представника позивача,
отримати відповідне свідоцтво про
право на спадщину - спірне нерухоме
майно та зареєструвати його в органах,
які здійснюють державну реєстрацію,
позивачка до цього часу не може
виключно з поважних (об'єктивних)
причин, а саме, в зв'язку з тривалими та
численними судовими процесами між нею
та 3-ю особою, яка, в свою чергу,
перешкоджає їй та працівниками БТІ в
проведенні технічного огляду спірного
домоволодіння, яке останній до того ж
пошкодив, за що, відносно останнього ще
02.12.2012р. було відкрито кримінальне
провадження за ч.1 ст.356 КК України
(самоуправство) та ч.1 ст.194 КК України
(умисне пошкодження майна).

Відповідно до змісту положень ст.120 ЗК
України та ст.377 ЦК України, до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності або право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Таким чином, оскільки спадщина у
вигляді 1425 частки спірного
домоволодіння по АДРЕСА_1 фактично
належить позивачці ОСОБА_3, як єдиній
спадкоємиці померлої ОСОБА_4, то
відповідно остання, з урахуванням
положень ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК
України, має право і на частину
земельної ділянки під цією часткою
домоволодіння.

При цьому, судова колегія звертає увагу
на той факт, що згідно із наявними в
матеріалах справи ухвалою
Генічеського районного суду від
06.04.1971р., листа БТІ та схеми меж спірної
земельної ділянки від 10.12.1969р., 3-ї особі
ОСОБА_2 було відведено земельну ділянку
площею 411,9 кв.м, у спільне користування
виділено 140 кв.м, а ОСОБА_4 виділено - 397
кв.м.

Отже, за таких обставин, судова колегія
вважає, що в даному випадку, до позивача
ОСОБА_3, як набувача (спадкоємиці за
заповітом) 1425 частки спірного
домоволодіння повинно перейти і право
користування земельною ділянкою, яке
було у попереднього землекористувача -
спадкодавця ОСОБА_4

Таким чином, з урахуванням
вищезазначеного, апеляційний суд
приходить до аналогічного, що і суд 1-ї
інстанції, висновку про те, що усі
спірні рішення відповідача є
протиправними та такими, що суттєво
порушують права позивача на спадкове
майно, оскільки були прийняті в період
дії арешту (заборони) цього
домоволодіння, двічі накладеного судом
в рамках цивільної справи та на
підставі правовстановлюючих
документів про належність всього
спірного домоволодіння лише одному
ОСОБА_2, які були визнані судом
недійсними.

Що ж стосується позовних вимог про
зупинення дії державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№244830, виданого 13.02.2009 року на ім'я
ОСОБА_2, то останні дійсно задоволенню
не підлягають, оскільки вони є
безпідставними і до того ж, даного
способу захисту порушеного права
діючим законодавством не передбачено,
що, в свою чергу, і було правильно
встановлено судом 1-ї інстанції. При
цьому, також слід звернути увагу й на
те, що постанова суду 1-ї інстанції у цій
частині сторонами не оскаржувалася.

Окрім того, ще слід вказати й про те, що
згідно із ст.ст.11,71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

А, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову, що, в свою чергу, в даному
випадку, не було зроблено
представниками відповідача при
розгляді даної справи в судах 1-ї та 2-ї
інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку про те,
що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційних
скаргах доводи, правильність висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального та процесуального
права

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційних скарг
на постанову суду першої інстанції має
право залишити апеляційні скарги без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія,
діючи виключно в межах позовних вимог
та доводів апеляційних скарг,
відповідно до ст.200 КАС України, залишає
ці апеляційні скарги без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Генічеської міської ради Херсонської
області - залишити без задоволення, а
постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 12 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко