Справа № 821/2384/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

14 жовтня 2014 р. Справа № 821/2384/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Циганій С.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Курбатовій
Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Князя Трубецького" до
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство "Князя
Трубецького" звернулося до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення форми «Р» від
28.05.2014р. № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму
52789,78грн..

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
"Князя Трубецького" задоволений.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" від 28.05.2014р. № в частині
збільшення грошового зобов'язання ПАТ
"Князя Трубецького" з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
42231,82 грн. та фінансових санкцій на суму
10557,96 грн., а всього на суму 52789,78 грн.

В апеляційній скарзі Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем була проведена
документальна планова виїзна
перевірка стану дотримання вимог
законодавства України з питань митної
справи ПАТ «Князя Трубецького», за
наслідками якої складено акт
№0007/3/21-22-06- 26/00413720 від 07 травня 2014 року.

В Акті перевірки відповідачем зроблено
висновки про порушення позивачем вимог
п.62 ст.4, ст.49, 50, частини 1 статті 52,
частин 4, 5, пункту 1 частини 11 статті 58,
статті 74, частини 3 статті 75, статті 257,
частини 1 ст.266, 270, 286, 293 Митного кодексу
України, частини 2 розділу II Порядку
заповнення митної декларації на бланку
єдиного адміністративного документа,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 20.05.2012р. №651, та
Правил заповнення декларації митної
вартості, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012р. №599, пункту 5.1. розділу 5, п.6.1.
розділу 6, п.7.4. Угоди про правила
визначення країни походження товарів у
Співдружності незалежних держав від
20.11.2009р., пункт 36.1. статті 36, підпункту 3
пункту 180.1. статті 180, підпункт в) пункту
185.1.статті 185, пункту 187.8 статті 187,
пункту 190.1 статті 190 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження митної вартості, бази
оподаткування податком на додану
вартість та заниження податкових
зобов'язань із ввізного мита та податку
на додану вартість:

- внаслідок неправомірного
застосування пільг при імпорті товарів
(розрахунок - додаток №2 до Акту
перевірки): по ввізному миту на суму
13512,9 грн., по податку на додану вартість
на суму 2 707,58 грн;

- внаслідок заниження митної вартості
імпортованих по податку на додану
вартість на суму 42 231,82 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення форма «Р» від
28.05.2014р. №, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість з товарів,
ввезених на митну територію України
суб'єктами господарювання на загальну
суму 55041,93грн, в тому числі за основним
платежем на 44033,54 грн., за штрафними
(фінансовими), санкціями (штрафами) на 11
038,39 грн..

Позивач звернувся із скаргою на
вищевказане податкове
повідомлення-рішення в частині
донарахування податку на додану
вартість за основним платежем на 42231,82
грн. та штрафних (фінансових) санкцій на
10557,96 грн. до відповідача та
Міністерства доходів і зборів України,
яка не була розглянута по суті,
оскільки Міністерство доходів і зборів
вважає, що позивач порушив строки для
адміністративного оскарження, про що
було повідомило позивача листом
№11598/6/99-99-10-01-06-15 від 27.06.2014р..

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції дійшов до
наступних висновків, з якими
погоджується колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
25.03.2013р. позивач уклав з нерезидентом -
компанією Н&А Location SAS, Франція
(виконавець), яка мала відповідний
досвід, контракт про надання
консультаційних послуг.

Відповідно п.1.1 Контракту від 25.03.2013р.
виконавець зобов'язувався протягом 2013
року надавати замовнику рекомендації
щодо оптимального підбору бочок для
витримки вина, щодо перевірки їх
якості, рекомендацій щодо їх очищення,
догляду та ремонту. Виконавець
зобов'язувався надати замовнику
перелік та опис відібраних для
замовника бочок, надати рекомендації
щодо оптимального вибору бочок з
наданого переліку. Після укладання
Замовником контракту на придбання
бочок ці послуги за умовами Контракту
вважаються виконаними.

Згідно п.4.1-4.4 вказаного Контракту,
виконавець зобов'язувався один раз в
три місяці протягом 2013 року на підставі
отриманої від Замовника інформації про
стан бочок надавати Замовнику
рекомендації по обслуговуванню та
ремонту бочок.

Загальна вартість послуг Виконавця за
Контрактом від 25.03.2013р. становила 20 000,00
Євро (п.2.1. контракту). Згідно п.3.1
контракту оплата за Контрактом мала
здійснюватися авансом в розмірі 100% від
загальної суми Контракту.

19 квітня 2013 року Замовник оплатив
виконавцю послуги в сумі 20 000,00 Євро.

26.03.2013р. позивач уклав з нерезидентом -
компанією Н&А Location SAS, Франція
(виконавець), контракт про купівлю
товару, а саме: дубові бочки с
французького дубу.

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивачем була
подана митна декларація від 11.06.2013р
№508010000/2013/002954, в якій визначена митна
вартість товару за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються.

Статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Відповідно до статті 52 Митного Кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно статті 58 Митного Кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Відповідно до пункту 10 вказаної вище
статті 58 Митного Кодексу України, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті; а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що
стосуються оцінюваних товарів та які
покупець повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зазначені платежі можуть включати
платежі, які стосуються прав на
літературні та художні твори, винаходи,
корисні моделі, промислові зразки,
торговельні марки та інші об'єкти права
інтелектуальної власності.

Таким чином, з урахуванням наведених
вище положень, колегія суддів не
приймає до уваги доводи апеляційної
скарги про неправомірне визначення
позивачем митної вартості ввезеного
товару (бочок із французького дуба)
виключно на підставі контракту від
25.03.2013р. та договору транспортного
експедирування, оскільки суд першої
інстанції цілком обґрунтовано дійшов
до висновку про те, що витрати на
консультаційні послуги, які надавала
позивачу компанія Н&А Location SAS згідно із
Контрактом від 25.03.2013р., не відносяться
до складу витрат, перелічених у ч.10 ст.58
Митного Кодексу України, а тому
відповідно не можуть бути складовою
митної вартості ввезеного позивачем
товару за вище вказаним контрактом.

Крім того, частинами 5, 8, 11 статті 58
Митного Кодексу України встановлено,
що ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті» стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або
інші платежі покупця на користь
продавця, не пов'язані з оцінюваним
товаром, не є частиною митної вартості.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, не допускається включення
ніяких інших витрат, крім тих, що
передбачені у ст.58 Митного Кодексу
України.

До митної вартості не включаються
нижчезазначені витрати або кошти за
умови виділення їх з ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари що документально
підтверджені та які піддаються
обчисленню: 1) плата за будівництво,
спорудження, складення, технічне
обслуговування або технічну допомогу,
здійснені після ввезення імпортних
товарів, таких як промислова установка,
машини або обладнання; 2) витрати на
транспортування після ввезення; 3)
податки, які справляються в Україні.

Отже, інші доводи апеляційної скарги
колегія суддів також вважає
необґрунтованими, оскільки судом
правильно зазначено, що вказані вище
консультаційні послуги є предметом
окремого Контракту та надавалися
позивачу виконавцем окремо, і не
входили до предмету контракту на
поставку бочок.

Окрім іншого, колегія суддів звертає
увагу на строк дії Контракту (а.с.28) між
позивачем та компанією Н&А Location SAS
(надання послуг протягом 2013 року), що
свідчить про те, що надання позивачу
вказаних консультаційних послуг не
обмежувалося та не закінчувалося лише
з укладенням ПАТ «Князя Трубецького»
контракту про купівлю товару від 26.03.2013
року, а могло бути наслідком укладення
інших контрактів про купівлю товару
протягом дії Контракту від 25.03.2013 року,
що в свою чергу також свідчить про
відсутність порушень митного
законодавства при декларуванні
позивачем вказаного вище товару.

Також, положеннями пункту 4.4 Контракту
від 25.03.2013 року передбачено, що один раз
у три місяці Замовник (ПАТ «Князя
Трубецького») надає Виконавцю
(компанієя Н&А Location SAS) інформацію про
стан придбаних бочок та на підставі
отриманої інформації Виконавець дає
рекомендації по обслуговуванню та
ремонту бочок, що вказує також на те, що
дія зазначеного Контракту не
закінчується тільки після виконання
Контракту про купівлю товару (дубові
бочки с французького дубу), а й його
подальшим супроводжуванням шляхом
надання вище вказаних у пункті 4.4
послуг.

Враховуючи все вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують. За
таких обставин апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст.
200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст
судового рішення виготовлений 15 жовтня
2014 року.

Головуючий:

Судді: