Справа № 174/442/14-а
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
Справа № 174/442/14-а

п/с № 2-а/174/18/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської області,

в складі:
головуючого судді Шаповала Г.І.,

при секретарі
Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» до
Департаменту соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, про
стягнення збитків за пільгове
перевезення пасажирів,

У С Т А Н О В И В:

05.06.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
зазначив, що 10.01.2013 року Державним
підприємством "Придніпровська
залізниця" укладено додаткову угоду №
1/2013 до договору № ПР/Дн-1-09503/Ню д. ч. про
надання пільгового проїзду окремим
категоріям громадян, та компенсаційних
виплат за наданий пільговий проїзд з
Департаментом соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, як
розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС)
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори, які виникають з
приводу укладання та виконання
адміністративних договорів.
Адміністративним договором у
розумінні пункту 14 статті З КАС є дво -
або багатостороння угода, зміст якої
складають права та обов'язки сторін, що
випливають із владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією із сторін угоди.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 4
КАС, спори, що підпадають під
юрисдикцію адміністративних судів,
мають публічно-правовий характер.
Таким чином, публічно-правовий спір,
який виник з приводу укладання та
виконання договору, зміст якого
складають права та обов'язки сторін
щодо реалізації владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією із сторін, підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевої самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі та в межах повноважень у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Необхідно зазначити, що Департаментом
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області був
повернутий без розгляду Акт звірки
розрахунків від 31.12.2013 року, щодо
відшкодування компенсації перевезень
пільгових категорій пасажирів за 2013
рік та минулі роки .

Відповідно до статті 174 Господарського
кодексу України, зобов'язання можуть
виникати безпосередньо із закону та
іншого нормативно-правового акту, що
регулює господарську діяльність.

Частиною 5 ст.9 Закону України "Про
залізничний транспорт " встановлено, що
для захисту інтересів окремих
категорій громадян на пасажирських
перевезеннях, у тому числі приміських,
можуть передбачатися пільгові тарифи.
Збитки залізничного транспорту
загальною користування від їх
використання відшкодовуються
залізницям за рахунок державного або
місцевих бюджетів, залежно від того,
яким органом прийнято рішення щодо
введення відповідних пільг.

Залізниця здійснює перевезення
окремих категорій громадян за
пільговими тарифами відповідно до
чинних законів України, які
передбачають такі пільги для
конкретних категорій громадян, а не за
окремими угодами, а збитки
залізничного транспорту від їх
використання відшкодовуються
залізницям за рахунок державного або
місцевого бюджетів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 16.12.2009 №1359 затверджено Порядок
розрахунку обсягів компенсаційних
виплат за пільгові перевезення
залізничним транспортом окремих
категорій громадян. Пунктом 10 цього
Порядку встановлено, що залізниці
подають відповідним головним
розпорядникам коштів суми, що
підлягають компенсації.

З 01 січня 2013 року по 31 грудень 2013 року ДП
«Придніпровська залізниця» перевезло
пільгових категорій громадян на 366652,
грн. 15 коп., Департаментом
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області фактично
сплачено 273791 грн. 32 коп., що менше на 92 860
грн. 83 коп.

Згідно підпункту "б" пункту 4 частини
першої ст.89 Бюджетного кодексу України,
до видатків, які здійснюються з
районних бюджетів та бюджетів міст,
республіканського Автономної
Республіки Крим і міст обласного
значення та враховуються при
визначенні обсягу міжбюджетних
трансфертів, належать видатки на
державні програми соціального захисту,
в тому числі компенсаційні виплати за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян.

Відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу
України, видатки місцевих бюджетів,
передбачені у підпункті "б" пункту 4
частини першої ст. 89 цього Кодексу,
фінансуються за рахунок субвенцій з
Державного бюджету України і повинні
забезпечувати своєчасність,
рівномірність, гарантованість та
повноту перерахування трансфертів.

Оскільки Департамент
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, який
являється розпорядником бюджетних
коштів, не провів розрахунки за
пільгові перевезення окремих
категорій громадян, то відповідач
зобов'язаний у відповідності до вимог
п.п.2,3,5,6,7,8, Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, затвердженого
постановою кабінету міністрів України
№ 256 від 04.03.02р. та пунктів 1,2,3,5,6
постанови Кабінету Міністрів України
№ 20 від 11.01.05р. відшкодувати понесені ДП
"Придніпровська залізниця " збитки за
перевезення пільговиків з січня 2013
року по грудень 2013 року.

Згідно листа Департаменту соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної Державної адміністрації
листа № 1249/0/192-14 від 07.04.2014 року
відповідачу виділені кошти у розмірі 664
тисячі 300 гривень у тому числі і на
компенсацію залізниці збитків за
пільгові перевезення громадян. Тобто,
коштів було більш ніж достатньо для
того, щоб розрахуватись з залізницею.

Доказів повної оплати понесених
збитків залізницею, здійснених нею
перевезень пільгових категорій
пасажирів з січня 2013 року по грудень 2013
року, Департаментом
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області не надає, що
змушує ДП "Придніпровську залізницю"
звернутися з позовом до суду за
захистом своїх інтересів.

Окрім того, відповідно до п.п. 2.3.1.; 3.1.;
договору №ПР/Дн-1-09503/Ню д. ч. від 02.01.2009
року, Відповідач повинен вжити
необхідні заходи при розподілі суми
субвенції з державного бюджету з метою
отримання в достатніх обсягах коштів,
які будуть спрямовані на компенсаційні
витрати за пільговий проїзд окремих
категорій громадян у приміському
сполученні.

До того ж, Верховний суд України в
Постанові N 09/209 від 13 жовтня 2009 року
зазначив, що Суди, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог про
стягнення коштів, дійшли помилкового
висновку, що відсутність бюджетного
асигнування є підставою для звільнення
від виконання грошового зобов'язання,
взятого на себе державою в особі органу
виконавчої влади .

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17, п.4ст.162 КАС України, ст. 19
Конституції України, ст.ст. 89, 102
Бюджетного кодексу України, ст. 9 Закону
України "Про залізничний транспорт",
позивач прохає: Стягнути з
Департаменту соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області - 92 860 грн. 83
коп. збитків за пільгове перевезення
пасажирів, та стягнути на користь
залізниці витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору у розмірі - 487грн. 20 коп.

Представник позивача, Квач В.В., який не
обмежений в його повноваженнях, в
судове засідання не з'явився та надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності. Разом з тим, раніше, в
судовому засіданні, він позовні вимоги
та їх обгрунтування, що викладені в
позовній заяві, підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача, Чміль О.С., яка
також не обмежена в її повноваженнях, в
судове засідання не з'явилася і також
надала заяву про розгляд справи за її
відсутності, де зазначила прохання
відмовити в задоволенні позову. Разом з
тим, раніше, в судовому засіданні, Чміль
О.С. усно та в письмовій формі (а.с.173-175)
заявила заперечення проти позову, які
зводяться до того, що Департамент
соціально-гуманітарної політики на
підставі договору, укладеного з
позивачем, повинен відшкодувати
витрати лише у розмірі, зазначеному у
цьому договорі, і лише стосовно тих
пільгових категорій громадян, які
зареєстровані за місцем проживання в м.
Вільногірську, окрім того установа не
може вийти за межі бюджетних
асигнувань.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі надані
сторонами письмові докази та оцінивши
їх в сукупності та взаємозв'язку,
керуючись законом, суд дійшов висновку
про задоволення позову в повному
обсязі, з наступних підстав.

Суд вважає встановленим, що 02.01.2009 року
між сторонами було укладено договір №
ІІР/Дн-1-09503/Ню д.ч. від 02.01.2009 р., до якого
були прийняті додаткові угоди №1 від
01.01.2010 р. та № 1/2013 від 10.01.2013 р.,
предметом якого є: пільгові
перевезення позивачем окремих
категорій громадян у приміському
сполученні, та компенсаційні виплати
позивачеві за ці перевезення за
рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам, передбачених
Законом України про державний бюджет
України на відповідний рік та з
урахуванням статті 46 Бюджетного
Кодексу України та чинних постанов
Кабінету Міністрів України (а.с.7-10).

Відповідно до пункту 1.2 вказаного
договору позивач за власний рахунок
здійснює перевезення окремих
категорій громадян, які мають
відповідні пільги для проїзду у
залізничному транспорті приміського
сполучення, а відповідач здійснює
компенсаційні виплати за пільговий
проїзд окремих категорій громадян.

Згідно п.3 частини 1 ст. 17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюєтеся на спори, які виникають з
приводу укладання та виконання
адміністративних договорів.

Відповідно до п.14 ст.3 КАС України,
адміністративним договором є дво- або
багатостороння угода, зміст якої
складають права та обов'язки сторін, що
випливають із владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією із сторін угоди.

Відповідно до змісту частини 2 статті 4
КАС України, спори, що підпадають під
юрисдикцію адміністративних судів,
мають публічно-правовий характер.

Таким чином, суд доходить висновку, що в
даному випадку між сторонами має місце
публічно-правовий спір, який виник з
приводу укладання та виконання
договору, зміст якого складають права
та обов'язки сторін щодо реалізації
владних управлінських функцій суб'єкта
владних повноважень, який є однією із
сторін, тому даний спір підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Пільгове перевезення пасажирів
залізничним транспортом передбачено,
зокрема, Законом України від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», Законом
України від 22.10.1993 р. № 355 XII «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», Законом України
від 16.12.19 р. № 3721-XII «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», Законом України від 21.03.1991 р.
№ 875-Х1І «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України «Про
залізничний транспорт» № 273/96-ВР для
захисту інтересів окремих категорій
громадян на пасажирських перевезеннях,
у тому числі приміських, можуть
передбачатися пільгові тарифи. Збитки
залізничного транспорту загального
користування від використання
відшкодовуються залізницям за рахунок
державного або місцевих бюджетів,
залежно від того, яким органом прийнято
рішення щодо введення відповідних
пільг.

Інструкцією з ведення обліку пільгових
пасажирів на Придніпровській
залізниці, затвердженої наказом
начальника залізниці від 29.05.2000р. № Л/121,
встановлений порядок обліку пільгових
пасажирів із складанням звітів по
станціях.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 16.12.2009 №1359 затверджено Порядок
розрахунку обсягів компенсаційних
виплат за пільгові перевезення
залізничним транспортом окремих
категорій громадян. Пунктом 10 цього
Порядку встановлено, що залізниці
подають відповідним головним
розпорядникам коштів суму коштів, що
підлягають компенсації.

Згідно підпункту "б" пункту 4 частини 1
статті 89 Бюджетного Кодексу України, до
видатків, які здійснюються з районних
бюджетів та бюджетів міст
республіканського, Автономної
Республіки Крим і обласного значення,
та враховуються при визначенні обсягів
міжбюджетних трансфертів, належать
видатки на соціальний захист та
соціальне забезпечення, у тому числі
компенсацію виплати за пільговий
проїзд окремих категорій громадян.

Згідно ст.102 Бюджетного Кодексу
України, видатки місцевих бюджетів,
визначені у підпункті пункту 4 частини 1
статті 89 цього Кодексу, проводяться за
рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на здійснення
державних програм соціального захисту
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій
державного бюджету, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.200 № 256 (далі - Порядок),
фінансування видатків місцевих
бюджетів за державними програмами
соціального захисту населення
провадиться за рахунок субвенцій,
передбачених державним бюджетом на
відповідний рік, у межах обсягів,
затверджених у обласних бюджетах,
бюджеті Автономної Республіки Крим,
бюджетах міст Києва та Севастополя,
міст республіканського, Автономної
Республіки Крим і обласного значення
та у районних бюджетах на зазначені
цілі.

Згідно п.п. 3, 8 Порядку, головними
розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення. Головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
у п'ятиденний термін здійснюють
розрахунки з постачальниками
відповідних послуг та ведуть облік за
видами компенсаційних виплат за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян.

Згідно розділів 1, 2, пунктів - 3.1.23- 3.1.27
розділу 3 Положення про Департамент
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області (надалі
ДСГП) (а.с.190-200), Департамент
уповноважений розподіляти кошти, які
виділяються місцевим та державним
бюджетами на реалізацію соціальних
пільг ряду громадян, в тому числі,
стосовно пільгового перевезення
громадян, які за законом мають такі
пільги.

Тому, вступивши в договірні
правовідносини з позивачем, ДСГП діяв з
метою реалізації владних
управлінських функцій, щодо виконання
відповідної державної програми,
спрямованої на захист інтересів
окремих категорій громадян на
пасажирських перевезеннях, а також з
метою peaлізації владних повноважень
розпорядника бюджетних коштів.

Відповідно до загальновідомих
принципів та основ національного та
міжнародного законодавства, під
поняттям договору слід розуміти
домовленість двох або більше сторін, на
підставі якої виникають зобов'язальні
правовідносини відповідної правової
природи, при цьому, права та обов'язки
сторін, обумовлені договором,
складають його зміст і повинні
дотримуватись сторонами; взяті на себе
сторонами зобов'язання мають
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
закону та інших актів законодавства;
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 Додаткової угоди № 1/2013 до
договору № ІІР/Дн-1-09503/Ню д.ч. від 02.01.2009
р., сторони домовилися про орієнтовну
ціну договору на 2013 р. на суму 319871.00 грн.,
з чого витікає, що сторони передбачили,
як можливість фактичного збільшення
цієї суми так і фактичне зменшення цієї
суми, оскільки завідомо спрогнозувати
точну суму пільгового перевезення
пасажирів сторони не могли.

Згідно копії листа Департаменту
соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації № ДНЮ 03/197 від 24.03.2014 р.
(а.с.6), зазначено, що в 2013 році для
фінансування видатків з компенсації
передбачених законами пільг, в тому
числі, за пільговий проїзд окремих
категорій громадян, в порядку
субвенції, Департаменту
соціально-гуманітарної політки
Вільногірської міської ради було
виділено 664.3 тис. грн., при цьому,
розподіл за видами витрат та
визначення першочергового спрямування
коштів належить до компетенції
місцевих органів влади, з чого витікає,
що відповідач, у випадку правильного
розподілення коштів, мав достатньо їх
для відшкодування компенсації за
пільговий проїзд певної категорії
громадян, проте цього не зробив, не
дивлячись на те, що відповідно до
щомісячних актів звірок, позивач
повідомляв відповідача про кількість
перевезених за пільговим тарифом
громадян, та про суму коштів, яку слід
було відшкодувати для компенсації
таких перевезень.

Згідно актів звірки розрахунків між
позивачем та відповідачем, за період з
01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року ДП
«Придніпровська залізниця» перевезло
пільгових категорій громадян, що
придбавали квитки на залізничній
станції «Вільногірськ», на суму - 366652,
грн. 15 коп., ДСГП фактично сплатило - 273791
грн. 32 коп., що менше від необхідної суми
на 92 860 грн. 83 коп.

Згідно укладеному договору та
додатковій угоді до нього № 1 від 01.01.2010
р., надання пільгового проїзду окремим
категоріям громадян та відшкодування
компенсаційних виплат не поставлене в
залежність від того, зареєстровані за
місцем проживання ці громадяни в м.
Вільногірську чи ні. Таких умов не
передбачено і законами України та
підзаконними актами, якими надається
право та установлюється порядок
надання певним категоріям громадян на
пільговий проїзд залізничним
транспортом приміського сполучення.
Тому суд заперечення відповідача,
стосовно того, що компенсацію
пільгового перевезення пасажирів, слід
здійснювати лише у відношенні
пасажирів, які зареєстровані за місцем
проживання в м. Вільногірську, не
приймає.

Також суд не приймає заперечення
відповідача стосовно того, що
компенсацію слід здійснювати лише в
межах бюджетного фінансування,
оскільки це заперечення суперечать
змісту договору та положенням
вищезазначених законів, які
передбачають право окремих категорій
громадян на пільговий проїзд, окрім
того, відповідно до рішень
Європейського Суду з прав людини,
неодноразово було визначено, що
відсутність коштів, тобто бюджетного
фінансування, не є підставою для
звільнення держави від виконання
взятого на себе зобов'язання.

Згідно висновку Європейського Суду з
прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у
справі «Кечко проти України»,
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань. Згідно ст. 17 ЗУ «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Європейського
Суду з прав людини як джерело права.

Тому відповідач, виконуючи делеговані
йому державою повноваження з
реалізації державної програми,
стосовно пільгового проїзду громадян,
не має права посилатися на відсутність
коштів, тобто бюджетного асигнування.

Крім цього в рішеннях Конституційного
Суду України, неодноразово
вказувалося, що пільги, компенсації та
гарантії є видом соціальної допомоги,
та складовою частиною конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та об'єму цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін в діючі закони,
згідно ст. 22 Конституції України, не
допускається (рішення КСУ від 06.07.1999 р.
№ 8-рп/99, від 20.03.02 р. № 5-рп/2002, від 17.03.04 р.
№ 7-рп/2004, від 01.12.04 р. № 20-рп/2004, від 09.07.07
р. № 6-рп/2007, від 22.05.08 р. № 10-рп/2008).

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі і в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно ст. 8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд
може вийти за межі позовних вимог, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнано, що Конституція України не
надає Закону України «Про Державний
бюджет» вищої юридичної сили стосовно
інших законів, Конституційний Суд
дійшов висновку, що Законом України
«Про державний бюджет України» не
можуть вноситися зміни до інших
законів і не може зупинятися їх дія.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, не суперечать вимогам
закону, тому підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167,185,186,254,255 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Департаменту
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, , юридична адреса: 51700,
Дніпропетровська область, м.
Вільногірськ, вул. Жовтнева, 29, на
користь Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», , юридична адреса: 49038,
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, проспект Карла
Маркса, буд. 108, - 92 860 грн. 83 коп.
(дев'яносто дві тисячі вісімсот
шістдесят гривень 83 копійки), для
відшкодування збитків за пільгове
перевезення пасажирів за період з 01
січня 2013 р. по 31 грудня 2013 р., відповідно
до умов укладеного між сторонами
договору № ПР/Дн-1-09503/Ню д.ч. від 02.01.2009 р.
та додаткових угод до цього договору №
1 від 01.01.2010 р. та № 1/2013 від 10.01.2013 р.

Судові витрати у справі, в виді
судового збору - 1857.22 грн., покласти за
рахунок Державного бюджету України,
стягнувши з нього на користь
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» - 487.20 грн.
для відшкодування фактично сплаченого
судового збору.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Якщо постанову було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то 10 денний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копію постанови протягом трьох днів
після виготовлення її в повному обсязі
надіслати з поштовим повідомленням про
вручення сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.