Справа № 875/261/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №875/261/14
Суддя - доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2014 року 11:46 м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Центральної виборчої
комісії про роз'яснення постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Центральної виборчої
комісії про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_3
було задоволено частково: визнано
протиправною та скасовано постанову
Центральної виборчої комісії від 30.09.2014
№1375 в частині відмови ОСОБА_3 у
реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 95 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року. В решті позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 жовтня 2014 року
апеляційну скаргу представника
Центральної виборчої комісії було
залишено без задоволення, а
вищевказану постанову, - без змін.

10 Жовтня 2014 року через канцелярію суду
відповідачем було подано заяву про
роз'яснення постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 жовтня 2014 року. Заява вмотивована
тим, що після часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 залишилося
незрозумілим, чи передбачає скасування
постанови Центральної виборчої
комісії від 30.09.2014 №1375 у відповідній
частині обов'язок Центральної виборчої
комісії повторно розглянути подані
ОСОБА_3 документи про реєстрацію його
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 95
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Заслухавши учасників судового
розгляду, перевіривши доводи заяви про
роз'яснення судового рішення, колегія
суддів дійшла висновку щодо
відсутності підстав до її задоволення
з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України,
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

Виходячи зі змісту даної норми,
роз'яснення судового рішення є одним із
способів усунення його недоліків, без
виправлення і постановлення
додаткового рішення цим же судом. Тобто
вказана стаття КАС України передбачає
можливість роз'яснення судом
ухваленого ним рішення з метою
усунення такого недоліку як
незрозумілість судового рішення
(наприклад, можливість неоднакового
тлумачення висновків суду), що
перешкоджає його належному виконанню.
При цьому, конкретного і вичерпного
переліку критеріїв для визначення
рішення незрозумілим правова норма не
містить, а зі змісту закону вбачається,
що їх має навести особа, яка
звертається із заявою про роз'яснення
судового рішення.

Як вбачається з тексту заяви про
роз'яснення судового рішення,
відповідач посилається на відсутність
в означеній судовій постанові
зобов'язання ЦВК повторно розглянути
заяву позивача про самовисування як на
обставину, що унеможливлює його
розуміння та як підставу до ухвалення
рішення про роз'яснення. Вирішуючи
зазначене питання, колегія суддів
виходить з такого:

Як вбачається з матеріалів справи,
позовних вимог щодо повторного
розгляду документів, поданих позивачем
з метою реєстрації його кандидатом у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 95 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року,
ОСОБА_3 не заявляв, так само як і не
заявляв вимог зобов'язати Центральну
виборчу комісії вчинити будь-які дії з
даного приводу.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, вирішення по суті ще
однієї, додаткової позовної вимоги про
зобов'язання вчинити певні дії, у межах
розгляду питання про роз'яснення
судового рішення з підстав та в порядку
виконання ст. 170 КАСУ, є процесуально
неможливим.

В свою чергу, колегія суддів вважає за
необхідне зауважити, що повноваження
Центральної виборчої комісії, їх межі
та спосіб реалізації, регулюється
низкою нормативно-правових актів,
якими повинен керуватися відповідач в
своїй діяльності.

Відповідно до частини 3 статті 77
Конституції України порядок
проведення виборів народних депутатів
України встановлюється законом.

Організація і порядок проведення
виборів народних депутатів України
визначені Законом України від 17
листопада 2011 року № 4061-VI "Про вибори
народних депутатів України" (далі -
Закон № 4061-VI).

Частиною 2 статті 55 Закону № 4061-VI
встановлено, що Центральна виборча
комісія реєструє кандидата у депутати,
який балотується в одномандатному
окрузі в порядку самовисування, за
умови пред'явлення ним особисто одного
із документів, передбачених пунктами 1
або 2 частини 3 статті 2 цього Закону, та
за умови отримання нею пакету
документів.

Відповідно до ч.6 ст.59 Закону № 4061-VI
Центральна виборча комісія не пізніш
як на п'ятий день з дня прийняття
документів, передбачених частинами
першою або другою статті 55 цього
Закону, приймає рішення про реєстрацію
кандидата у депутати в одномандатному
окрузі або про відмову в його
реєстрації.

У разі реєстрації особи кандидатом у
депутати в одномандатному окрузі
Центральна виборча комісія разом з
копією рішення про реєстрацію цього
кандидата у депутати у триденний строк
з дня його прийняття видає посвідчення
кандидата у депутати за формою,
встановленою Центральною виборчою
комісією. Повідомлення про реєстрацію
кандидата у депутати в одномандатному
окрузі разом із рішенням про його
реєстрацію в цей же строк
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в регіональних чи місцевих
друкованих засобах масової інформації
(ч.7 ст.59 Закону № 4061-VI).

При цьому повноваження Центральної
виборчої комісії щодо розгляду питання
про реєстрацію особи кандидатом у
народні депутати України та прийняття
відповідного рішення за своєю правовою
природою належать до дискреційних
повноважень ЦВК як центрального органу
державної влади, та є виключною
компетенцією цього уповноваженого
органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 КАС
України критеріям, не втручається у
дискрецію суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Внаслідок скасування судом рішення ЦВК
щодо відмови у реєстрації позивача
кандидатом у депутати, наразі відсутнє
жодне з передбачених статтею 59 ч. 6
Закону № 4061-VI рішень: чи то про
реєстрацію ОСОБА_3 кандидатом у народні
депутати України, чи то про відмову
такій реєстрації. За таких обставин ЦВК
як орган державної влади повинен діяти
в межах повноважень та у спосіб, що
визначені виборчим законодавством
України.

Саме до повноважень цього органу
відноситься вирішення питань, яке саме
діяти та яке саме з визначених законом
рішень слід прийняти в кожному
конкретному випадку.

Аналізуючи вищевикладені положення
процесуального законодавства, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2014
року не містить положень, стосовно яких
можуть виникнути суперечності щодо її
розуміння, та, як наслідок, усунення їх
шляхом виконання приписів статті 170
КАСУ, а тому підстави до задоволення
заяви про роз'яснення судового рішення,
- відсутні.

Керуючись ст.ст. 165, 170, 205, 206 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Центральній виборчій комісії у
задоволенні заяви про роз'яснення
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2014
року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у
дводенний строк з дня її проголошення.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.