Справа № К/9991/2059/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/2059/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Красноперекопського
міжрайонного прокурора Автономної
Республіки Крим в інтересах держави в
особі Управління Пенсійного фонду
України в Красноперекопському районі
Автономної Республіки Крим до ОСОБА_4
про стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 квітня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року,-

у с т а н о в и л а :

У січні 2010 року Красноперекопський
міжрайонний прокурор Автономної
Республіки Крим звернувся в інтересах
держави в особі Управління Пенсійного
фонду України в Красноперекопському
районі Автономної Республіки Крим із
зазначеним позовом про стягнення
фінансових санкцій та пені у розмірі
33083,76 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те,
що відповідачем не сплачено фінансові
санкції та пеню, застосовані
Управлінням Пенсійного фонду України в
Красноперекопському районі Автономної
Республіки Крим (далі УПФ) до
відповідача за порушення, передбачені
пунктами 3-5 частини 9 статті 106 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-ІV), а тому
просив про задоволення позову.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 квітня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року, позов задоволено, стягнуто з
відповідача на користь УПФ
заборгованість у сумі 33083,76 гривень.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
судові рішення скасувати та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що УПФ
правомірно застосувало фінансові
санкції за порушення, передбачені
пунктами 3-5 частини 9 статті 106 Закону №
1058-ІV, а тому такі підлягають стягненню
з відповідача.

Так, у відповідності до пункту 2 частини
1 статті 14 Закону № 1058-ІV
страхувальниками відповідно до цього
Закону є: роботодавці, зокрема, фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Одночасно, позивач є особою, яка
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню, у
розуміння пункту 1 частини 1 статті 11
Закону № 1058-ІV.

Згідно положень частини 1 статті 15
цього Закону платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в частині першій статті 12
цього Закону.

В свою чергу, за приписами пунктів 4, 6
частини 2 статті 17 Закону № 1058-ІV
страхувальник зобов'язаний, зокрема,
подавати звітність територіальним
органам Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом та нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

Таким чином, відповідач є платником
страхових внесків та зобов'язаний
сплачувати такі у розмірі, порядку та у
строки, встановлені законодавством, а
також подавати встановлену законом
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду.

При цьому, за змістом пункту 5.3.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за № 64/8663, визначення сум
страхових внесків зазначеною
категорією платників здійснюється на
підставі, зокрема, отриманих від
податкових органів відомостей про
результати перевірок діяльності таких
осіб, що призвели до збільшення або
зменшення розмірів страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, за результатами
звірки з даними податкового органу про
суму чистого доходу, складено акт, яким
відповідачу донараховано внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у сумі 6804,49 гривень,
оскільки ним не надано розрахунку суми
страхових виплат та приховано суму
доходу, на який нараховуються вказані
страхові внески.

У зв'язку з виявленими УПФ порушеннями,
передбаченими пунктами 3-5 частини 9
статті 106 Закону № 1058-ІV до
страхувальника застосовано фінансові
санкції за приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, накладається штраф у
розмірі всієї суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу), а в разі повторного протягом
року такого порушення - штраф у
триразовому розмірі суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу); за донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми; за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Вищевказані страхові внески,
донараховані УПФ, а також застосовані
фінансові санкції утворили
заборгованість у відповідача перед
позивачем у розмірі 33083,76 гривень.

Відповідно до вимог абзаців 1 і 2
частини 13 статті 109 Закону № 1058-ІV про
нарахування пені та накладення
штрафів, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення. При цьому в цей
же строк страхувальник, банк чи
організація, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, має право оскаржити
зазначене рішення до вищого органу
Пенсійного фонду або в судовому
порядку з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
відповідного виконавчого органу
Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

Крім того, частинами 2, 3 статті 106 Закону
№ 1058-ІV суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій. Територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у
строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату

Судами встановлено, що відповідач
отримав вимогу про сплату
заборгованості, однак, у встановлений
законом строк її не сплатив.

За таких обставин, суди дійшли
правильних та обґрунтованих висновків
про наявність підстав для задоволення
позову та стягнення з відповідача на
користь УПФ заборгованості зі сплати
страхових внесків та фінансових
санкцій.

Таким чином, рішення судів попередніх
інстанцій відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22
квітня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало