Справа № 2а-8364/11/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа №
130690/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

позивачки
ОСОБА_1,

представника позивачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
30.09.2011 року в справі за позовом ОСОБА_1
до обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
рішення нечинним та зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання рішення нечинним та
зобов'язання вчинити дії.

Позивачка просила визнати нечинним
рішення обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про реєстрацію
права власності ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1 (в цілому), про що було видано
витяг № 24025015 від 2.10.2009 року;

зобов'язати відповідача скасувати
запис про реєстрацію права власності
ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 (в цілому),
внесений до Реєстру права власності на
нерухоме майно, про що було видано
витяг № 24025015 від 2.10.2009 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.09.2011 року
в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї
апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що реєстрація права
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1
відбулася із порушенням вимог
Тимчасового положення «Про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно», затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
7.02.2002 року, і цей факт не спростовано
судом першої інстанції та
відповідачем.

Судом першої інстанції не враховано
того, що незаконна реєстрація права
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1
суттєво обмежує право позивачки та її
дітей на використання цієї квартири
для проживання. Особа, яка не набула
права у встановленому законодавством
порядку, проте отримала документ, який
засвідчує факт виникнення такого
права, зможе створити перешкоди у
володінні та користуванні позивачкою
та її дітьми квартирою (житлом).

Апелянт просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 30.09.2011 року
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта
та її представника, які апеляційну
скаргу підтримали, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення з таких
підстав.

В справі встановлено, що згідно
договору купівлі-продажу від 5.04.2004 року
позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_6 купили у
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1.

4.07.2006 року ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_5,
ОСОБА_4 були зареєстровані за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується штампом у
паспортах, довідкою ЛКП «Старий
квартал» від 10.06.2008 року № 633 та
будинковою книгою.

ОСОБА_3, яка залучена судом першої
інстанції як третя особа на стороні
відповідача, придбала квартиру АДРЕСА_1
на аукціонних торгах, що відбулися
26.02.2002 року.

13.11.2002 року ОСОБА_3 було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру, а 19.11.2002 року - реєстраційне
посвідчення БТІ. Права власності
ОСОБА_3 на квартиру не заперечує ОСОБА_1,
давши пояснення суду апеляційної
інстанції.

З приводу права власності на квартиру,
дійсності договорів, аукціонів,
свідоцтв про право власності між
ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та іншими
виник спір, який вирішувався в судовому
порядку.

Згідно рішення апеляційного суду
Львівської області від 23.07.2009 року у
справі № 22ц-1002/09 скасовано рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 26.12.2008 року та ухвалено нове
рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи:
ВДВС Франківського району м. Львова,
АКБ «Електрон-Банк» (ВАТ «Фольксбанк»),
ПСП «Л-ВІС», ОКБ ЛОР «БТІ та ЕО»,
приватного нотаріуса ОСОБА_10, відділу
приватизації житла Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 5.04.2004 року,
укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
ОСОБА_9 відносно продажу квартири
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_9 солідарно в
користь ОСОБА_1, ОСОБА_6 230 550 грн.

У зустрічному позові ОСОБА_7 до ОСОБА_3,
ВДВС Франківського району, ПСП «Л-ВІС»,
приватного нотаріуса ОСОБА_11, ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО», треті особи - ОСОБА_1,
ОСОБА_6, про визнання недійсним
протоколу проведення аукціону № 4 від
26.02.2002 року, акту про аукціонні торги
від 12.03.2002 року, свідоцтва про право
власності від 13.11.2002 року та
реєстраційного посвідчення
відмовлено. (а.с. 10-13).

Згідно даних реєстраційної справи, яка
знаходиться при справі, видно, що 14.09.2009
року ОСОБА_3 звернулась до БТІ з заявою
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно на підставі рішення
суду (аркуш реєстраційної справи (а.р.с.)
53), належним чином засвідчена копія
якого додана до заяви (а.р.с. 54-56).

Реєстратором ОСОБА_12 прийнято рішення
від 2.10.2009 року про реєстрацію права
власності (а.р.с. 57), на підставі чого
оформлено витяг про реєстрацію права
власності № 24025015 від 2.10.2009 року,
реєстраційний номер 5650784.

Підставою виникнення права власності
вказано рішення апеляційного суду
Львівської області від 23.07.2009 року
(а.р.с. 58).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що дії
відповідача щодо реєстрації права
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1
не порушують законні права та інтереси
позивачки.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів суду апеляційної
інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 182 Цивільного кодексу
України, державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом.

Відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», цей
Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 19 цього ж Закону
України, державна реєстрація прав
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

Згідно п. 1.1 Тимчасового Положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002 року (далі Тимчасове положення),
це Тимчасове положення визначає
порядок проведення державної
реєстрації права власності та права
користування (сервітуту) на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельних ділянках; права користування
(найму, оренди) будівлею або іншими
капітальними спорудами, їх окремими
частинами; довірчого управління
нерухомим майном; права власності на
об'єкти незавершеного будівництва, а
також порядок взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.2 Тимчасового
положення, державна реєстрація прав -
це офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно, а
також права власності на об'єкти
незавершеного будівництва шляхом
внесення відповідного запису до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Згідно п. 1.3 Тимчасового положення,
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно здійснюють
підприємства бюро технічної
інвентаризації (далі - БТІ) у межах
визначених
адміністративно-територіальних
одиниць.

Відповідно до п. 1.5 Тимчасового
положення, обов'язковій реєстрації
прав підлягає право власності на
нерухоме майно фізичних та юридичних
осіб, у тому числі іноземців та осіб без
громадянства, іноземних юридичних
осіб, міжнародних організацій,
іноземних держав, а також
територіальних громад в особі органів
місцевого самоврядування та держави в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном.

Згідно п. 1.13 Тимчасового положення,
реєстрація прав проводиться в такому
порядку:

приймання й перевірка документів,
поданих для реєстрації прав власності
на нерухоме майно;

установлення відсутності підстав для
відмови в реєстрації прав;

прийняття рішення про реєстрацію прав
власності або про відмову в реєстрації
прав;

унесення записів до Реєстру прав;

учинення написів на
правовстановлювальних документах;

видача витягів із Реєстру прав про
реєстрацію прав.

Відповідно до п. 3.1.3 Тимчасового
положення, реєстратор БТІ встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на об'єкти, права щодо яких
підлягають державній реєстрації.

Згідно п. 3.8 Тимчасового положення,
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права за умови їх
відповідності законодавству і поданим
документам.

Як встановив суд першої інстанції,
правомірність набуття права власності
на квартиру ОСОБА_3 встановлена
рішенням суду, яке набрало законної
сили.

Оскільки рішенням апеляційного суду
Львівської області від 23.07.2009 року у
справі № 22ц-1002/09 визнано недійсним
договір купівлі-продажу від 5.04.2004 року,
укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
ОСОБА_9 відносно продажу квартири
АДРЕСА_1, тому позивачка ОСОБА_1 не має
права власності на спірну квартиру, а
отже й прав, які випливають з права
власності (володіння, користування,
розпорядження).

В зв'язку з цим державна реєстрація
права власності на квартиру за ОСОБА_3
не порушує жодних прав та законних
інтересів позивачки. Остання не бере
участі в публічних правовідносинах з
приводу державної реєстрації квартири,
які виникли виключно між власником
квартири ОСОБА_3 та відповідачем.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
вищевказане, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30.09.2011 року
в справі № 2а-8364/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський