Справа № 2а-4429/11/2027
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/1665/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач), суддів:Бутенка В.І.,
Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Харківської
міської ради, виконавчого комітету
Харківської міської ради, міського
голови міста Харкова, Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради, Управління
містобудування та архітектури
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, треті особи -
Управління Державного комітету
України із земельних ресурсів у
Харківській області, ОСОБА_5, про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Московського районного суду міста
Харкова від 28 травня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з позовною заявою, після її
неодноразових уточнень і доповнень 12
лютого 2009 року, 19 серпня 2011 року, 25
квітня 2012 року, просить суд:

1) визнати неправомірними дії та
бездіяльність Харківської міської
ради щодо відмови в наданні йому у
власність земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,1000 га, із земель
комунальної власності, для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1;

2) визнати неправомірними дії та
бездіяльність Харківської міської
ради при розгляді його заяви від 18
лютого 2008 року про надання земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, із
земель комунальної власності, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1;

3) визнати незаконними та протиправними
дії Харківської міської ради, які
спрямовані на унеможливлення
отримання ним у власність земельної
ділянки із земель комунальної
власності для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, в межах норм
безоплатної приватизації, у зв'язку із
здійсненням дій по підготовці
документів, рішень і погоджень,
спрямованих на передачу вказаної
земельної ділянки іншій особі та
повернути противну сторону в первісний
стан;

4) визнати недійсним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Харківської міської ради «Про
затвердження протоколу № 2 міської
громадської комісії з житлових питань
від 3 березня 2009 року» від 4 березня 2009
року № 100 в частині затвердження пункту
2.2.9 зазначеного протоколу щодо надання
земельної ділянки ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_1;

5) визнати недійсним та скасувати
рішення Харківської міської ради «Про
надання дозволу громадянам на розробку
проектів відведення земельних
ділянок» від 29 квітня 2009 року № 94/10 в
частині затвердження матеріалів
вибору місця розташування земельної
ділянки і надання ОСОБА_5 дозволу на
розробку проекту відведення земельної
ділянки площею, орієнтовно 900 кв.м. по
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд;

6) визнати недійсним та скасувати
рішення Харківської міської ради «Про
передачу у власність та надання в
оренду громадянам земельних ділянок»
від 24 червня 2009 року № 145/09 в частині
затвердження проекту землеустрою
(проект відведення земельної ділянки) і
передачі у приватну власність ОСОБА_5
земельної ділянки площею 900 кв.м. по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка);

7) визнати недійсним і скасувати
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,0909 га по АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_5, про що в Державному реєстрі
земель вчинено запис № 32 від 21
жовтня 2009 року;

8) визнати недійсною і скасувати
державну реєстрацію Державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0909 га по АДРЕСА_1,
виданого на ім'я ОСОБА_5, про що в
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 21 жовтня 2009 року № 32;

9) визнати недійсною і скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки
площею 0,0909 га по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (кадастровий №
:12:034:0169);

10) зобов'язати Харківську міську раду,
виконавчий комітет Харківської
міської ради, Харківського міського
голову розглянути його заяву від 18
лютого 2008 року, подану на ім'я
Харківського міського голови, про
надання у власність земельної ділянки,
що розташована у АДРЕСА_1 по суті і
прийняти рішення;

11) зобов'язати Харківську міську раду
надати йому дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
орієнтовною площею 0,1000 га, із земель
комунальної власності, по АДРЕСА_1;

12) зобов'язати Харківську міську раду
передати йому безоплатно у власність
земельну ділянку, орієнтовною площею
0,1000 га, із земель комунальної
власності, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, по
АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_4 вважає, що відповідачі
своїми неправомірними діями та
бездіяльністю фактично унеможливили
отримання ним земельної ділянки по
АДРЕСА_1. Відмічає, що вказану вільну
від забудови земельну ділянку він
знайшов самостійно і 14 грудня 2007 року
погодив її межі та розміри в Управлінні
містобудування та архітектури
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
виконавчого комітету Харківської
міської ради. 18 лютого 2008 року він
звернувся до Харківської міської ради
із заявою про надання вказаної
земельної ділянки, але за результатами
розгляду згаданої заяви (не по суті)
було відмовлено до підходу черги. У
позовній заяві стверджує, що він мав і
має всі підстави для отримання
зазначеної земельної ділянки поза
загальної черги, оскільки виконав
умови, передбачені пунктом 1.6 Положення
про порядок передачі у власність
громадянам земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (далі - Положення),
затвердженого рішенням Харківської
міської ради від 23 червня 2004 року за №
86/04.

Постановою Московського районного
суду міста Харкова від 28 травня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
та бездіяльність Харківської міської
ради при розгляді заяви ОСОБА_4 від 18
лютого 2008 року про надання земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язано Харківську міську раду
розглянути заяву позивача від 18 лютого
2008 року, подану на ім'я Харківського
міського голови, про надання у
власність земельної ділянки, що
розташована в АДРЕСА_1 по суті і
прийняти рішення. В іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення по даній справі суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що вищезазначена заява ОСОБА_4 від
18 лютого 2008 року, на час звернення 24
листопада 2008 року в суд з позовом не
була розглянута по суті з прийняттям
відповідного рішення, дійшов висновку,
що задоволенню підлягають лише вимоги
про визнання неправомірними дій та
бездіяльності Харківської міської
ради при розгляді вказаної заяви із
зобов'язанням вказаного відповідача
розглянути її. При цьому суд відмітив,
що позивач не надав до заяви від 18
лютого 2008 року необхідного комплекту
документів, а саме: клопотання
райвиконкому (відповідний лист
виконавчого комітету Київської
районної у місті Харкові ради
скерований на адресу міського голови
міста Харкова лише 6 жовтня 2008 року) та
клопотання депутата Харківської
міської ради відповідного виборчого
округу за місцем розташування
земельної ділянки. Щодо
необґрунтованості решти позовних
вимог суди попередніх інстанцій
зазначили, що позивач передчасно
ставить питання захисту його
заздалегідь непорушеного права,
оскільки підстави для надання міським
головою та його першим заступником
доручення громадській комісії з
житлових питань розглянути заяву
ОСОБА_4 від 18 лютого 2008 року (пункт 1.6
Положення) на час звернення до міського
голови були відсутні, оскільки
клопотання виконавчим комітетом
Київської районної у місті Харкові
ради було направлено на адресу
міського голови міста Харкова лише 6
жовтня 2008 року. При цьому суди першої
та апеляційної інстанцій відмітили, що
вирішення питання надання у власність
(користування, тощо) вказаної земельної
ділянки є виключною компетенцією
Харківської міської ради і судові
органи не мають повноважень
зобов'язати орган місцевого
самоврядування прийняти певне рішення,
але вправі зобов'язати цей орган
розглянути зазначену заяву, а за
відсутності рішення Харківської
міської ради щодо відмови в її
задоволенні чи про задоволення з
приводу отримання у власність
безкоштовно земельної ділянки, -
зобов'язати цього відповідача
розглянути звернення по суті, з
прийняттям рішення з цього приводу.
Крім того, суди вказали на те, що термін
дії пропозиції меж та розмірів
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
замовник: ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_1,
затверджений заступником начальника
Управління містобудування та
архітектури Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин виконавчого
комітету Харківської міської ради
закінчився 14 червня 2008 року.

Позивач ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу, просить скасувати
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2012
року, змінивши постанову Московського
районного суду міста Харкова від 28
травня 2012 року, позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Вважає
оскаржувані судові рішення
необґрунтованими та неповними, такими,
що не захищають його права. У
касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що
Харківська міська рада, отримавши
належним чином погоджене 14 грудня 2007
року заступником начальника
Управління містобудування та
архітектури Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин виконавчого
комітету Харківської міської ради
місце розташування земельної ділянки,
вдалася до порушення вимог Закону
України «Про звернення громадян», чим
позбавила його можливості отримати
відповідну земельну ділянку за
зверненням від 18 лютого 2008 року.
Звертає увагу суду касаційної
інстанції, що у відповідях Харківської
міської ради від 17 березня 2008 року та
від 22 жовтня 2008 року на його заяву від 18
лютого 2008 року вказана інша, ніж та, що
зазначена в оскаржуваних судових
рішеннях причина для відмови у наданні
земельної ділянки, а саме: черговість
розгляду, а не відсутність клопотань
райвиконкому та депутата Харківської
міської ради відповідного виборчого
округу за місцем розташування
земельної ділянки. Позивач відмічає, що
він зареєстрований у загальноміських
списках обліку на отримання земельної
ділянки за № 1678 (рішення
міськвиконкому від 19 липня 2006 року №
569), а третя особа ОСОБА_5 за № 6117
(рішення міськвиконкому від 15 жовтня 2008
року № 653). При цьому ОСОБА_4 звертає
увагу суду на те, що постановою
Київського районного суду міста
Харкова від 4 вересня 2008 року по справі
№ 2а-128/08/02 за його позовом до
виконавчого комітету Київської
районної ради міста Харкова, третя
особа - Харківська міська рада, про
оскарження дій, яка набрала законної
сили, встановлено, що ніякої черговості
пункт 1.6 Положення не передбачає.
Позивач вважає, що суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
своїх рішень щодо відведення та
передачі у власність спірної земельної
ділянки іншій особі, вважаючи
відновлення своїх прав у спосіб
обраний судом недостатнім.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
222 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Враховуючи те, що особи, які беруть
участь у справі, у судове засідання не
з'явились, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, то колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга позивача ОСОБА_4 підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були доведені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом

справедливого, неупередженого та
своєчасного розгляду адміністративних
справ.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно відповідати
вимогам законності і обґрунтованості.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, обґрунтованим вважається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для цієї
справи чи для вирішення певного
процесуального питання, висновки суду
про встановлені обставини є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються належними і
допустимими доказами.

Однак, оскаржувані позивачем рішення
судів не можна вважати такими, що
відповідають вимогам законності і
обґрунтованості.

Статтею 2 Земельного кодексу (далі - ЗК)
України визначено, що земельні
відносини - це суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади. Об'єктами земельних відносин є
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї).

Згідно частин 1, 2, 5 статті 83 ЗК України
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) землі, які
належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності. Територіальні
громади сіл, селищ, міст можуть
об'єднувати на договірних засадах
належні їм земельні ділянки
комунальної власності. Управління
зазначеними земельними ділянками
здійснюють районні або обласні ради.

За змістом частин 6-11 статті 118 ЗК
України (у редакції, чинній на час
звернення позивача до Харківської
міської ради із заявою про надання у
власність земельної ділянки)
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель комунальної
власності для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
подають заяву до відповідної міської
ради за місцезнаходженням земельної
ділянки. Відповідна міська рада
розглядає заяву і в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян організаціями,
які мають відповідні дозволи (ліцензії)
на виконання цих видів робіт, у строки,
що обумовлюються угодою сторін. Проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідного органу місцевого
самоврядування. Відповідна міська рада
у місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність. У разі відмови органу
місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або
залишення заяви без розгляду питання
вирішується в судовому порядку.

Рішенням 22 сесії Харківської міської
ради 24 скликання від 23 червня 2004 року за
№ 86/04 затверджено вищезазначене
Положення.

Пунктом 1.6 Положення передбачено, що
звернення громадян про передачу у
власність земельної ділянки для
будівництва житлового будинку та
господарських споруд, які в
установленому порядку погодили їх
місцезнаходження в управлінні
містобудування та архітектури, надали
клопотання райвиконкому, депутата
Харківської міської ради відповідного
виборчого округу за місцем
розташування земельної ділянки та
довідку Харківської регіональної
філії Державного підприємства «Центр
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах» про відсутність або
державної реєстрації права власності
або права користування на земельну
ділянку, що пропонується для
відведення громадянину, за дорученням
міського голови чи його першого
заступника, розглядається громадською
комісією з житлових питань, протокол
якої затверджується рішенням
міськвиконкому. В разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
мотивований висновок комісії та
рішення міськвиконкому направляється
до ГУ містобудування, архітектури та
земельних відносин для підготовки в
установленому порядку відповідного
проекту рішення Харківської міської
ради щодо дозволу на розробку проекту
відведення цієї земельної ділянки.

Згідно з рішенням міської громадської
комісії з житлових питань (протокол №
15), затвердженого рішенням
Харківського міськвиконкому від 6
лютого 2008 року № 40, у зв'язку зі
зростанням кількості черговиків, які
бажають отримати земельну ділянку в
місті Харкові та відсутності
можливості задовольнити потреби
громадян в отриманні земельних ділянок
в районах можливого будівництва,
прийняте рішення щодо розгляду заяв
громадян, що перебувають у
загальноміських списках на одержання у
власність земельних ділянок, при
підході черги.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Харківського міськвиконкому
від 19 липня 2006 року № 569 позивач ОСОБА_4
включений до загальноміських списків
черговиків за № 1678 на отримання
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку. 18
лютого 2008 року позивач звернувся до
міського голови міста Харкова із
заявою про розгляд згідно діючого
законодавства питання відводу
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, орієнтовною площею
0,1000 га, надавши до заяви наступні
документи:

- пропозиції меж і розмірів земельної
ділянки Управління містобудування та
архітектури Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин виконавчого
комітету Харківської міської ради,
затверджені 14 грудня 2007 року
заступником начальника Управління
містобудування та архітектури
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
виконавчого комітету Харківської
міської ради;

- довідку Харківської регіональної
філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах» від 13 лютого 2008
року № 752/1, згідно якої станом на 12
лютого 2008 року відсутня інформація про
наявність чинних Державних актів на
право власності на громадян чи
юридичних осіб, договорів оренди землі,
державних актів на право постійного
користування та договорів на право
тимчасового користування на земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1;

- копію листа начальника відділу
квартирного обліку та розподілу
житлової площі від 27 липня 2006 року (вих.
№ 1189) про включення позивача за № 1678 в
списки черговиків на отримання
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку;

- копії паспорта громадянина України та
ідентифікаційного коду.

Начальник відділу розподілу житлової
площі Управління квартирного обліку та
розподілу житлової площі (лист від 17
березня 2008 року вих. № 470) повідомив
ОСОБА_4 про те, що звернення, яке
поступило для розгляду у виконавчий
комітет Харківської міської ради, за
дорученням розглянуто, питання надання
йому у приватну власність земельної
ділянки в межах міста для будівництва
житлового будинка може бути розглянуто
в установленому законом порядку при
підході його черги - № 1678 у
загальноміських списках обліку на
отримання земельної ділянки (рішення
міськвиконкому від 19 липня 2006 року №
569).

Постановою Київського районного суду
міста Харкова від 4 вересня 2008 року по
справі № 2а-128/08/02 за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Київської
районної ради міста Харкова, третя
особа - Харківська міська рада, про
оскарження дій, яка набрала законної
сили, встановлено, що пункт 1.6 Положення
черговості не передбачає.

За змістом частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Тобто, держава зобов'язана гарантувати
кожному захист його прав і свобод у
судовому порядку; суд не може відмовити
у правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

За змістом частин 2-5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. Кожна особа,
яка звернулася за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Це означає, що принцип диспозитивності
покладає на суд обов'язок вирішувати ті
питання, за вирішенням яких позивач
звернувся до адміністративного суду.

За змістом частини 4 статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити
вимоги про: 1) скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень; 2) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії; 3) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; 4) стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; 5) виконання зупиненої
чи невчиненої дії; 6) встановлення
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; 7) примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
у позовній заяві, зокрема, зазначається
зміст позовних вимог згідно з
приписами статті 105 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: 1) визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання
відповідача вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача коштів; 5) тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 6)
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 7) примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Вирішуючи даний спір суди попередніх
інстанцій не вирішили кожну із
заявлених позовних вимог, не врахували
усі дійсні обставини справи, права і
обов'язки сторін, та не надали їм
відповідної правової оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи,
задовольняючи 28 травня 2012 року позовні
вимоги в частині визнання
неправомірними дій та бездіяльності
Харківської міської ради при розгляді
заяви ОСОБА_4 від 18 лютого 2008 року про
надання земельної ділянки, орієнтовною
площею 0,1000 га, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язавши
зазначеного відповідача розглянути
вказану заяву по суті і прийняти
рішення, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що 24 червня 2009 року
рішенням 34 сесії Харківської міської
ради 5 скликання «Про передачу у
власність та надання в оренду
громадянам земельних ділянок» № 145/09
(пункт 19 додатку № 1) було затверджено
проект землеустрою та передано
громадянину ОСОБА_5 у приватну
власність згадану земельну ділянку.

Суди попередніх інстанцій не надали
оцінки діям вказаного відповідача при
затвердженні проекту землеустрою та
передачі третій особі у приватну
власність згаданої земельної ділянки
на відповідність ухвалі Московського
районного суду міста Харкова від 17
червня 2009 року, якою Харківській
міській раді було заборонено
здійснювати дії по підготовці
документів, рішень і погоджень,
спрямованих на передачу у власність
громадян чи юридичних осіб, укладення
договорів оренди, передачу на право
постійного або тимчасового
користування земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, згідно пропозицій меж
та розмірів вказаної земельної ділянки
від 14 грудня 2007 року, до розгляду справи
по суті, та вимогам діючого на той час
законодавства. Апеляційний суд,
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, не звернув увагу на вказаний
недолік, чим фактично позбавив
позивача ОСОБА_4 відновити його право
на законний розгляд питання про
надання земельної ділянки у АДРЕСА_1 по
суті. Тобто, доводи позивача про те, що
відновлення його прав у спосіб обраний
судом є недостатнім та таким, що не
надає жодної можливості відповідачеві
задовольнити його вимогу про надання
спірної земельної ділянки є
обґрунтованими, так як на час прийняття
оскаржуваних судових рішень
Харківська міська рада не являлась
власником і вже не мала повноважень
розпоряджатися згаданою земельною
ділянкою, оскільки та вже знаходилася у
приватній власності ОСОБА_5, - третьої
особи по даній справі.

За правилами частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції,
під час проведення якого необхідно
врахувати вищенаведене, надавши оцінку
доводам позивача.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Московського районного суду
міста Харкова від 28 травня 2012 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Харківської міської ради, виконавчого
комітету Харківської міської ради,
міського голови міста Харкова,
Департаменту житлового господарства
Харківської міської ради, Управління
містобудування та архітектури
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, треті особи -
Управління Державного комітету
України із земельних ресурсів у
Харківській області, ОСОБА_5, про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Стародуб О.П.