Справа № 814/2040/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

09 жовтня 2014 року
справа № 814/2040/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., в письмовому провадженні
розглянув адміністративну справу

за позовомуправління ПФУ в
Березнегуватському районі
Миколаївської області, пл. Леніна, 7,
смт. Березнегувате, Березнегуватський
район, Миколаївська область, 56203

довідділу ДВС Березнегуватського
районного управління юстиції у
Миколаївській області, пл. Леніна, 10,
смт. Березнегувате, Березнегуватський
район, Миколаївська область, 56200

проскасування рішення, зобов'язання
вчинити дії В С Т А Н О В И В:

Управління пенсійного фонду України в
Березнегуватському районі
Миколаївської області (надалі - позивач
або УПФУ) звернулось з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Березнегуватського районного
управління юстиції у Миколаївській
області (надалі - відповідач, ДВС) з
первинними вимогами про визнання
неправомірними дій виконуючого
обов'язки начальника ДВС Скорої М.М. та
зобов'язання прийняти до виконання
постанову № 43 від 11 червня 2012 р.

Під час усунення недоліків позовної
зави, позивач подав нову позовну заяву,
в якій просить суд скасувати рішення
виконуючого обов'язки начальника ДВС
Скорої М.М. та зобов'язання прийняти до
виконання постанову № 43 від 11 червня 2012
р. (а. с. 25-27).

Враховуючи, що зміна позовних вимог на
стадії усунення недоліків позовної
зави не суперечить змісту ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), суд розглядає
позовні вимоги викладені в останній
позовній заяві.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказав на те, що подав до ДВС постанову
№ 43 по справі про адміністративне
правопорушення від 11 червня 2012 р.
(надалі - постанова № 43). Відповідач
прийняв постанову до виконання і
протягом двох років вона перебувала на
виконанні у ДВС. В червні 2014 р.
виконуючий обов'язки начальника ДВС
Скора М.М., на думку позивача, незаконно
скасувала постанову про відкриття
виконавчого провадження. Позивач
вважає, що такі дії відповідача
суперечать Закону України "Про
виконавче провадження".

Відповідач позов не визнав, подав
заперечення (а. с. 42-43), в яких зазначив,
що під час перевірки виконавчого
провадження було встановлено, що воно
відкрито із пропуском строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, що і послугувало підставою
для прийняття постанови про скасування
процесуального документа.

В судове засідання 9 жовтня 2014 р. прибув
представник позивача, представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце судового
розгляду був оповіщений належним
чином, що підтверджується відповідним
повідомленням (а. с. 55).

Стаття 128 ч. 4 КАС України надає суду
право у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи не
відкладати і вирішити її на підставі
наявних у ній доказів. Враховуючи
приписи наведеної статті та приймаючи
до уваги те, що заперечення відповідача
викладені письмово, суд розглядає
справу за його відсутності.

Відповідно до ст. 128 ч. 6 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Враховуючи, що в судове
засідання прибув тільки представник
позивача, а відповідач належним чином
був повідомлений про проведення
судового розгляду, суд вважає, що
маються підстави, передбачені
вищенаведеною нормою КАС України, для
розгляду справи в письмовому
провадженні.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходить з наступного.

11 червня 2012 р. відповідач прийняв
постанову № 43, якою притягнув фізичну
особу ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 1700,0 грн., а з урахуванням того,
що правопорушник самостійно не сплатив
суму штрафу в розмірі 1700,0 грн.,
стягненню підлягала подвійна сума
штрафу в розмірі 3400,0 грн. (а. с. 5).

19 вересня 2012 р. УПФУ подало до
відповідача заву про відкриття
виконавчого провадження, за якою 24
вересня було відкрито виконавче
провадження, про що винесено
відповідну постанову (а. с. 7-8).

Стаття 83 Закону України "Про виконавче
провадження" наділяє начальника
відділу виконавчої служби
повноваженнями щодо перевірки
виконавчих проваджень та скасування
процесуальних документів виконавчого
провадження.

12 червня 2014 р. виконуючий обов'язки
начальника ДВС Скора М.М. за наслідками
перевірки виконавчого провадження із
виконання постанови № 43 прийняла
постанову про скасування
процесуального документу, згідно якої
скасована постанова про відкриття
виконавчого провадження у зв'язку із
тим, що виконавче провадження відкрито
за документом, який поданий із
пропуском встановленого ст. 22 Закону
України "Про виконавче провадження"
строку (а. с. 11).

13 червня 2014 р. відповідач прийняв
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа), яка мотивована аналогічно
вищенаведеній постанові (а. с. 13).

Стаття 2442 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
(надалі - КУпАП) наділяє органи
Пенсійного фону України правом
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, пов'язані з
порушеннями законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст. 22 ч. 1 п. 1 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців.

Постанова № 43 датована 11 червня 2012 р. і
тримісячний строк на її пред'явлення
сплинув 12 серпня 2012 р., тоді як заяву про
відкриття виконавчого провадження
позивач подав до ДВС тільки 19 вересня
2012 р., тобто із перевищенням строку
встановленого ст. 22 ч. 1 п. 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
майже на місяць.

Стаття 303 КУпАП визначає, що не підлягає
виконанню постанова про накладення
адміністративного стягнення, якщо її
не було звернуто до виконання протягом
трьох місяців з дня винесення.

За змістом ст. 24 Закону України "Про
виконавче провадження" пропущений
строк може бути поновлено тільки для
виконавчого документа виданого судом,
а для інших виконавчих документів
такий строк поновленню не підлягає.

Таким чином, висновок відповідача про
те, що виконавче провадження із
примусового виконання постанови № 43
відкрито за виконавчим документом,
строк пред'явлення якого сплинув, є
вірним.

Окремо суд вважає за необхідне
звернути увагу відповідача на те, що за
правилами ст. 303 КУпАП, перебіг
тримісячного строку на пред'явлення
постанови про накладення
адміністративного стягнення
розпочинається з дати її прийняття, а
не з дати надіслання (вручення)
правопорушнику чи закінчення строку
для самостійної оплати штрафу.

Враховуючи викладене, суд не знаходить
підстав для задоволення позовних
вимог.

Судові витрати у справі відсутні,
оскільки позивач на підставі ст. 5 ч. 1 п.
18 Закону України "Про судовий збір"
звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 128, 158, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О.
Мороз