Справа № 702/1065/14-а
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/1065/14-а
Провадження № 2-а/702/29/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження у справі

09 жовтня 2014 року м.
Монастирище

Монастирищенський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді: Мазай Н.В.,

при секретарі: Ясінській О.А.

сторони : не з"явились

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Монастирище адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Монастирищенської
районної державної адміністрації про
визнання дій протиправними, стягнення
коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом
до відповідача про визнання дій
протиправними, стягнення коштів
посилаючись на те, що вона, відповідно
до ст. 10 ЗУ "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28.02.1991 року № 796-ХІІ вважається
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та має
посвідчення відповідного зразка. В 2000
захворіла і згідно висновку Черкаської
обласної спец. ЛКК дане захворювання
пов'язане з виконанням нею робіт по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і їй була
встановлена 3 група інвалідності, в
зв'язку з чим, вона відноситься до І
категорії осіб, ліквідаторів наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.
Монастирищенський районний суд 18.04.2013
за матеріалами справи №702/423/13-а
(провадження 2а-а/702/10/13) виніс рішення
яким визнав дії посадових осіб
управляння соціального захисту
населення Монастирищенської
райдержадміністрації протиправними та
зобов'язав здійснити перерахунок та
виплатити щорічну допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст. 48 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Київський
апеляційний адміністративний суд
27.08.2014 за матеріалами справи №702/423/13-а
виніс рішення яким визнав дії
посадових осіб управління соціального
захисту населення Монастирищенської
райдержадміністрації протиправними та
зобов'язав здійснити перерахунок та
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік в розмірі 4
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". В серпні 2014 року вона,
звернулась до управління соціального
захисту населення Монастирищенської
райдержадміністрації Черкаської
області щодо виконання рішення суду,
проведення перерахунку щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік та
виплати не доплачених сум. Відповідно
до відповіді управління соціального
захисту населення Монастирищенської
райдержадміністрації Черкаської
області від 12.08.2014 №769-02 управлінням
проведено перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення та доплата
становить 3446 гривень, але на даний час
зазначена сума коштів їй не виплачена,
а такий стан справ управлінням
пояснюється відсутністю фінансування.
Вважає такі дії посадових осіб
управління соціального захисту
населення Монастирищенської
райдержадміністрації Черкаської
області незаконними та такими, що
порушують її конституційні права та
свободи. Зауважує, що згідно з
положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Також, Європейський суд з прав людини у
справі "Кечко проти України"
констатував, що не приймає аргументів
Уряду щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань. Просить суд визнати дії
посадових осіб управління соціального
захисту населення Монастирищенської
райдержадміністрації Черкаської
області щодо, не виплати недоплачених
сум щорічної допомоги на оздоровлення
за 2010 рік, протиправними та такими, що
порушують її конституційні права,
стягнути з управління соціального
захисту населення Монастирищенської
райдержадміністрації Черкаської
області на її користь недоплачену суму
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік у сумі 3446 гривень, прийняти
рішення про негайне виконання
постанови суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з"явилася. На адресу суду подала заяву
від 06.10.2014 року про розгляд справи у її
відсутність.

Представники відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Монастирищенської
районної державної адміністрації в
судове засідання не з"явились. Надали
на адресу суду заперечення проти
позову відповідно до якого вважають, що
дана позовна заява не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 48 ЗУ „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1
отримала щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік. У зв'язку з
обмеженим фінансуванням, Державним
бюджетом на 2013 рік видатки на
забезпечення в повному обсязі
соціальних гарантій відповідно до
окремих статей Законів та на виконання
судових рішень за програмами
соціального захисту громадян не
передбачено. Виплата зазначених сум
може бути здійснена при надходженні
коштів з Державного бюджету України на
ці витрати. Конституційний Суд України
у Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, визначив,
що одним з визначальних елементів у
регулюванні суспільних відносин у
соціальній сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.
Конституційний Суд України виходить із
того, що додержання конституційних
принципів соціальної і правової
держави, верховенства права (ст. 1, ч. І
ст. 8 Основного Закону України)
обумовлює здійснення законодавчого
регулювання суспільних відносин на
засадах справедливості та розмірності
з урахуванням обов'язку держави
забезпечувати гідні умови життя
кожному громадянину України. Таким
чином, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з ч. 1 ст. 17
Конституції України є найважливішою
функцією держави. Водночас зміст
основного права не може бути порушений.
Конституційний Суд України у Рішенні
від 25.01.2012 №3-рп/2012 зазначив, що суди
загальної юрисдикції України під час
вирішення справ щодо соціального
захисту прав громадян повинні
застосовувати нормативно-правові акти
КМ України, прийняті на підставі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
інших законів України, в тому числі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік. Однією з ознак України
як соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості. Повноваження КМ
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. КМУ регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. Отже, зміна механізму
нарахування певних видів соціальних
виплат та допомоги є конституційно
допустимою до тих меж, за якими
ставиться під сумнів сама сутність
змісту права на соціальний захист.
Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України
тільки законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків. Відповідно до п. 2 ст. 4 БК
України при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, Бюджетного
кодексу України та закону про
Державний бюджет України. Невід'ємною
складовою здійснення правового
регулювання відносин у сфері
соціального забезпечення є визначення
правового механізму та державних
органів, на які покладається обов'язок
виконання соціальної політики держави
у цій сфері. Одним із таких органів і є
КМУ, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 ЗУ „Про
Кабінет Міністрів України" забезпечує
проведення державної соціальної
політики, соціальний захист громадян
та вживає заходів щодо підвищення
реальних доходів населення. Законом
України від 05.06.2012 року № 4901-VI „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", який набрав чинності з
01.01.2013 року, встановлено гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
ЗУ „Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання. Виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
здійснюється у Порядку, затвердженому
постановою КМУ від 03.08.2011 № 845.
Враховуючи викладене, виконання рішень
судів має здійснюватися у
встановленому законодавством порядку.
Просять в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити повністю

Враховуючи, що розгляд справи
відбувається у відсутності сторін,
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що справа підлягає закриттю
провадженням та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
18.04.2013 року у справі № 702/423/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Монастирищенської
районної державної адміністрації
Черкаської області про визнання дії
неправомірною, стягнення
недоотриманої щорічної грошової
допомоги в розмірі, передбаченому
Законом України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" - позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
відмову управління праці та
соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної
адміністрації Черкаської області в
перерахунку щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення за 2008, 2009, 2010
роки в розмірі, передбаченому ст. 48 ЗУ "
Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Зобов"язано управління праці та
соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної
адміністрації Черкаської області
провести перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 відповідно до ст. 48 ЗУ " Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічну
допомогу на оздоровлення за 2008, 2009, 2010
роки в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, з розрахунку розміру
мінімальної заробітної плати на момент
виплати, при цьому врахувати виплати,
які проведені позивачеві за вказаний
період ( а.с. 27-28).

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013 року
дану постанову Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
18.04.2013 року, в частині перерахунку та
виплати за 2008, 2009 роки, скасовано. В
задоволенні позову в цій частині
відмовлено. В іншій частині постанову
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 18.04.2013 року
залишено без змін ( а.с. 11).

Згідно листа управління праці та
соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної
адміністрації № 769-02 від 12.08.2014 року
позивача повідомлено про виконання
постанови суду в частині перерахунку
належних їй виплат та неможливості
фактичних виплат в зв"язку з
відсутністю належного фінансування (
а.с. 10).

Тобто, судом встановлено, що підставою
для звернення позивача із
вищевказаними позовними вимогами
фактично є невиконання відповідачем
рішення суду, а саме: постанови
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 18.04.2013 року у
справі №702/423/13-а про оскарження дій
суб'єкта владних повноважень,
стягнення недоотриманої щорічної
грошової допомоги в розмірі,
передбаченому ЗУ " Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Таким чином суд зазначає, що
позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду з
даним адміністративним позовом,
порушила питання, що стосуються
здійснення судового контролю за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, порядок
розгляду якого визначений в ст. 267 КАС
України.

Стаття 267 КАС України встановлює
повноваження адміністративного суду
щодо здійснення контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах з метою забезпечення їх
повного, правильного і своєчасного
виконання. Вказана стаття передбачає
дві процесуальні форми контролю
адміністративного суду за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, це судовий контроль за
ініціативою суду, що ухвалив
відповідне судове рішення та судовий
контроль за ініціативою осіб, які
беруть участь у справі, чи інших
заінтересованих осіб.

Згідно з абз. 1 ч. 9 ст. 267 КАС
України особа-позивач, на користь якої
ухвалено постанову суду, має право
подати до суду першої інстанції заяву
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Також суд зазначає, що особа, яка
бере участь у справі, може звернутися
до суду із заявою про вирішення питання
щодо судового контролю за виконанням
судового рішення в будь-який час після
проголошення постанови.

Тобто, якщо позивач вважав, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача на виконання постанови
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 18.04.2013 року,
порушувалися його права, свободи чи
інтереси, то він повинен був звернутись
до суду в порядку ст. 267 КАС України із
заявою про визнання протиправними
рішень, дій чи бездіяльності
відповідача, а не пред'являти новий
адміністративний позов.

Необхідно зазначити, що згідно з
ч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ст. 255 КАС України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання. За
приписами ст. 257 КАС України примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Отже, вимоги позивача ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення є вимогами по
вчиненню дій щодо виконання судового
рішення, а саме: постанови
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 18.04.2013 року у
справі № 702/423/13-а, а тому не підлягають
розгляду в порядку позовного
провадження адміністративного
судочинства, оскільки зазначена
категорія справ не є справами
загального провадження та вирішуються
у порядку судового контролю за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд
закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, провадження у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 з
вимогами до Управління праці та
соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної
адміністрації Черкаської області
підлягає закриттю, так як зазначені
вимоги підлягають вирішенню у порядку
судового контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, визначеному ст. 267 КАС України.

Судові витрати підлягають
розподілу в порядку ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 6, 11, 17, 41, 70, 71, 72, 86, 94, 105,
157, 158, 165, 167, 185, 186, 254, 267 КАС України, суд

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до управління праці та соціального
захисту населення Монастирищенської
районної державної адміністрації про
визнання дій протиправними, стягнення
коштів закрити.

Роз'яснити, що зазначені вимоги
підлягають вирішенню у порядку
судового контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, визначеному ст. 267 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана до Київського
апеляційного адміністративного суду
через районний суд протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя :
Н.В. Мазай