Справа № 2а-5570/09
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 9104/131000/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 19 листопада
2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Ужгородської міської ради про
стягнення недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

встановив:

У серпні 2009 року позивач звернулась до
суду із адміністративним позовом, у
якому, з урахуванням доповнення,
просила: визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови у здійсненні
перерахунку та виплаті позивачу
заборгованої суми допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку; зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити на
користь позивача недоплачену допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, з врахуванням
прожиткового мінімуму, встановленого
Законами України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
та «Про державний бюджет на 2009 рік», для
дітей віком до шести років. Стягнути з
відповідача на користь позивача 557,00
грн. в якості відшкодування моральної
шкоди, завданої несвоєчасною виплатою
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, та 750
грн. в якості відшкодування понесених
нею витрат на правову допомогу.

Оскарженою постановою суду позовні
вимоги задоволено. Визнано
неправомірними дії відповідача.
Зобов'язано відповідача нарахувати до
виплати позивачу суму недоплаченої
соціальної допомоги по догляду за її
дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку, з врахуванням
прожиткового мінімуму, встановленого
Законами України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
та «Про державний бюджет на 2009 рік», для
дітей віком до шести років, за кожен
період відповідно. Стягнути з
відповідача на користь позивача 557,00
грн. в якості відшкодування моральної
шкоди, завданої несвоєчасною виплатою
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, та 750
грн. в якості відшкодування понесених
нею витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
та межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити
частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перебувала на обліку у відповідача, як
застрахована особа, яка здійснювала
догляд за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та отримувала
відповідну допомогу.

Встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перебувала на обліку у відповідача, як
застрахована особа, яка здійснювала
догляд за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та з травня 2008 р.
отримувала відповідну допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
одним з видів такої державної допомоги
сім'ям з дітьми, є допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ст.ст. 13, 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», право на допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом, має
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Крім цього, згідно ст.ст. 42, 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один з батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.
Така допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що до 1 січня 2008 року - дати
набрання чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»,
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ст. 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Крім цього, зупинення дії ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» передбачене п. 7 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) щодо встановлення
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
згідно з Рішенням КС України № 6-рп/2007
від 09.07.2007 р..

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Враховуючи наведене вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку щодо задоволення позовних
вимог за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р..

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача конкретних сум спірних
виплат задоволенню не підлягає,
оскільки захист порушеного права
позивача полягає у зобов'язанні
відповідача вчинити кореспондуючі
цьому праву дії.

При цьому, суд першої інстанції
правильно не застосував строк
звернення до адміністративного суду,
оскільки згідно з ст. 100 цього Кодексу (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин та розгляду
справи в суді першої інстанції)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Так як, відповідач під час розгляду
даної справи не наполягав на відмові в
позові з підстав пропуску позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, тому такий строк застосуванню не
підлягає.

Однак, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо задоволення
позову в частині відшкодування
понесених нею витрат на правову
допомогу та стягнення компенсації за
порушення строків виплати сум допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, оскільки Законом
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати»
передбачено, що компенсація
визначається на нараховані, але вчасно
не виплачені суми. Так як, в даному
випадку, відповідачем оспорювані суми
позивачу не нараховувалося, то правові
підстави для обчислення компенсації
відсутні.

Порушення судом першої інстанції вище
наведених норм матеріального права,
призвели до неправильного вирішення
справи за вказаними позовними
вимогами.

Враховуючи наведене вище, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального права, а тому оскаржену
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов задоволити
частково.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 197, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради - задоволити частково.

Скасувати постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 19 листопада 2009 року у
справі № 2а-5570/09 та прийняти нову
постанову, якою позов задоволити
частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради щодо не нарахування та
невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, за період з 01.01.2009 року по
31.12.2009 року включно.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, відповідно до ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, за
період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року
включно, з врахуванням виплачених за
цей період сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М.
Судова-Хомюк