Справа № 2-6762/10
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/25528/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головно управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області, третя особа -
Управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Миколаївській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Миколаївської
області від 6 квітня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся із
зазначеним позовом в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив зобов'язати відповідача
призначити йому пенсію, відповідно до
Закону України від 9 квітня 1992 року
№ 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (далі Закон №
2262-ХІІ), виходячи з розміру грошового
забезпечення, вказаного у довідці.

Позивач, посилаючись на те, що Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Миколаївській області (далі ГУПФ)
розмір його пенсії неправомірно
обчислено виходячи з розміру грошового
забезпечення, меншого, ніж вказано у
довідці Управління Міністерства
Внутрішніх справ України в
Миколаївській області (далі УМВС), що
призвело до зменшення розміру пенсії
та порушення його прав, просив
задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 1 жовтня 2010 року позов
задоволено, визнано протиправними дії
та зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок і виплату позивачу пенсії
з урахуванням усіх сум премій,
нарахованих та виплачених йому у
складі грошового забезпечення за
останні 24 місяці перед звільненням.

Оскаржуваною постановою Апеляційного
суду Миколаївської області від 6 квітня
2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалене
ним судове рішення скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив
службу в органах внутрішніх справ та 31
грудня 2009 року був звільнений у
відставку через хворобу, при цьому
календарна вислуга років позивача
склала 16 років та 11 місяців, а
пільгова - 20 років.

Починаючи з 1 січня 2010 року позивачу
призначена пенсія за вислугу років
згідно Закону № 2262-ХІІ, яка обчислена
виходячи з розміру фактично
виплаченого грошового забезпечення за
останні 24 місяці перед звільненням,
зокрема щомісячна премія у середньому
розмірі - 1670,15 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що розмір
пенсії позивача при її призначенні
обчислений відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому підстави для її
перерахунку відсутні.

Так, у відповідності до частини 3 статті
43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством, та у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

На виконання вищезазначеної норми
Закону № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову від 17 липня
1992 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» (далі Постанова КМУ №393).

Пунктом 6 цієї постанови установлено,
що пенсії, які призначаються особам,
зазначеним в абзаці першому пункту 1
цієї постанови, обчислюються із суми
грошового забезпечення, що
виплачується цим військовослужбовцям,
особам начальницького та рядового
складу органів внутрішніх справ на
день звільнення зі служби, а звільненим
зі служби до введення в дію Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» - із суми
грошового забезпечення, встановленого
для відповідних категорій
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ на день
введення в дію цього Закону.

У відповідності до абзацу 3 пункту 7
Постанови КМУ № 393 пенсії обчислюються
з таких видів грошового забезпечення,
зокрема, щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення, крім щомісячних
надбавок (доплат), установлених особам,
які мають право на пенсію за вислугу
років згідно із законодавством і
залишені за їх згодою та в інтересах
справи на службі) та премії. Розмір
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

1 січня 2008 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу» (далі Постанова
КМУ №1294), згідно з пунктом 2 якої
виплата грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується
Міністерством оборони, Міністерством
внутрішніх справ, Міністерством
транспорту та зв'язку, Міністерством з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
Службою безпеки, Адміністрацією
Державної прикордонної служби,
Управлінням державної охорони, Службою
зовнішньої розвідки, Державним
департаментом з питань виконання
покарань (далі - державні органи).

Підпунктом 2 пункту 5 цієї постанови
надано право керівникам державних
органів у межах асигнувань, що
виділяються на їх утримання
здійснювати преміювання
військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), осіб рядового і
начальницького складу відповідно до їх
особистого вкладу в загальний
результат служби у межах фонду
преміювання, утвореного у розмірі не
менш як 10 відсотків посадових окладів
та економії фонду грошового
забезпечення.

В свою чергу, згідно з положеннями
пункту 9 Постанови КМУ № 1294 видатки,
пов'язані з набранням чинності цією
постановою, здійснюються в межах
асигнувань на грошове забезпечення,
передбачених у державному бюджеті для
утримання державних органів.

На виконання Постанови КМУ № 1294 та з
метою впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 31 грудня
2007 року № 499 (далі наказ 499),
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 березня 2008 року за №
205/14896, затверджено Інструкцію про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ (далі Інструкція).

За приписами пункту 6 наказу 499 видатки,
пов'язані з набранням чинності цього
наказу, здійснюються в межах
асигнувань на грошове забезпечення,
передбачених у державному бюджеті для
утримання Міністерства внутрішніх
справ України.

Водночас, порядок та умови виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ визначено
Інструкцією, за змістом пункту 1.5 якої
підставою для виплати грошового
забезпечення є наказ начальника органу
внутрішніх справ про призначення на
штатну посаду, яка входить у його
номенклатуру, наказ ректора вищого
навчального закладу про зарахування на
навчання або наказ про зарахування в
розпорядження відповідного органу та
встановлення конкретного розміру
окладів, надбавок, доплат тощо.

Крім того, пунктом 1.6 Інструкції
передбачено, що грошове забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ виплачується
за місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

При цьому, за правилами пункту 2.16.1
Інструкції, преміювання осіб рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби у межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів, та економії фонду
грошового забезпечення.

Індивідуальні розміри премії не
обмежуються максимальними розмірами
та встановлюються за рішенням
керівника підрозділу в межах фонду
преміювання.

Аналіз вищезазначених правових норм
дає підстави колегії суддів Вищого
адміністративного суду України для
висновку, що пенсія, призначена
відповідно до Закону № 2262-ХІІ
обчислюється лише з грошового
забезпечення, що виплачується
військовослужбовцям, особам
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ на день їх
звільнення зі служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Крім того, розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням у середній
сумі, шляхом ділення на 24 загальної
суми цих видів грошового забезпечення.

Судами встановлено, що розмір
щомісячної премії, встановленої ОСОБА_4
відповідними наказами начальника
органу внутрішніх справ, у якому
проходив службу позивач, не відповідав
затвердженому на відповідні роки
кошторису та розміру асигнувань з
державного бюджету.

Одночасно, фактична виплата позивачу,
протягом 2008-2009 років, сум щомісячної
премії здійснювалась в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, у розмірах
та в порядку, встановленому
відповідними постановами Кабінету
міністрів України і наказами
Міністерства внутрішніх справ України,
що відповідає вимогам законодавства, а
відтак ГУПФУ, враховуючи при
призначенні пенсії саме ці суми, діяло
правомірно.

Враховуючи викладе, апеляційний суд
дійшов правильного висновку, що
призначаючи пенсію, відповідач
обчислив її розмір у відповідності до
вимог чинного, в період спірних
правовідносин, законодавства,
враховуючи фактично виплачені
позивачу суми додаткових видів
грошового забезпечення, зокрема
щомісячної премії, а тому діяв
правомірно і підстав для задоволення
позову у суду першої інстанції не було.

За таких обставин, рішення суду
апеляційної інстанції відповідає
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги його
висновків не спростовують, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Апеляційного суду
Миколаївської області від 6 квітня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало