Справа № 2а-7341/12/1370
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/10678/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Львівської митниці на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Львівської митниці,
Державної митної служби України про
визнання нечинним наказу в частині
припинення перебування на державній
службі, поновлення на посаді, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Львівської митниці та
Державної митної служби України про
визнання нечинним п.1 наказу
Держмитслужби України від 27.07.2012р.
№1562-к «По особовому складу Львівської
митниці» в частині припинення з 30.07.2012р.
перебування позивачки на державній
службі в митних органах України,
поновлення її на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Мостиська» та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2013
року, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано наказ
Держмитслужби України від 27.07.2012р.
№1562-к «По особовому складу Львівської
митниці» в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України старшого
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці ОСОБА_4; поновити
ОСОБА_4 на посаді старшого інспектора
відділу митного оформлення №3 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці
та стягнуто з Львівської митниці на
користь позивачки заробітну плату за
час вимушеного прогулу в розмірі 6230,54
грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач
(Львівська митниця) звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просив
рішення судів скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Позивачка в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечила, вважаючи
їх безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
які вона просила залишити без змін, -
обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 01.08.2011р.
працювала на Львівській митниці, на час
звільнення - на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці; 01.08.2011р. - прийняла
Присягу державного службовця.

Наказом Державної митної служби
України від 27.07.2012р. №1562-к перебування
позивачки на державній службі в митних
органах України припинено на підставі
п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну
службу» в зв'язку з порушенням нею
Присяги державного службовця.

Підставою для звільнення позивачки
стала доповідна записка, затверджена
т.в.о.голови Державної митної служби
України, за результатами службової
перевірки, проведеної відповідно до
наказу Державної митної служби України
від 23.07.2012р. №378, якою в результаті
співставлення інформації, яка
міститься в обліках інформаційних
комплексів Державної прикордонної
служби України, інформації ПІК "Облік
транспортних засобів в пунктах
пропуску для автомобільного
сполучення", ПІК "Інспектор 2006" ЄАІС
Державної митної служби України,
встановлено факти невідповідності
даних щодо кількості громадян,
занесених до інформаційних комплексів
Державної прикордонної служби України,
і кількості громадян, занесених до
інформаційних систем Державної митної
служби України, та вказано про те, що
посадові особи Львівської митниці й,
зокрема, позивачка, здійснювали
пропуск товарів з порушенням вимог
пункту 1 статті 364, пунктів 1, 3 статті 318
Митного кодексу України, тобто не
виконали завдання, що покладені на
митні пости «Краковець» та
«Мостиська».

Також, у висновку комісії вказано про
порушення ОСОБА_4 пунктів 2.1, 2.7, 2.22, 2.29,
2.43 посадової інструкції старшого
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста "Мостиська" Львівської
митниці, що призвело до ввезення на
митну територію України товарів з
порушенням норм законодавства з питань
митної справи, податкового
законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачами не доведено факту
вчинення позивачкою протиправного
винного діяння, яке могло б свідчити
про порушення нею Присяги державного
службовця, з чим погоджується й судова
колегія Вищого адміністративного суду
України та вважає за необхідне вказати
таке.

Так, правовий статус державних
службовців митної служби, в тому числі
підстави припинення такої служби,
врегульовано Митним кодексом України,
Законами України «Про державну службу»
та «Про Дисциплінарний статут митної
служби України».

Преамбулою Дисциплінарного статуту
митної служби України, затвердженого
Законом України «Про дисциплінарний
статут митної служби України» від
06.09.2005р. №2805-IV, встановлено, що цей
Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання (далі
- посадові особи митної служби), у тому
числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій (далі - митних органів),
щодо забезпечення та додержання
дисципліни, а також види та порядок
застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень; регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України "Про державну
службу".

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.569 Митного
кодексу України правове становище
посадових осіб митної служби України
визначається цим Кодексом, а в частині,
не врегульованій ним, - законодавством
про державну службу та іншими актами
законодавства України.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993р. №3723-XII (далі - Закон №3723-XII)
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Відповідно ж до ч.1 ст.571 Митного кодексу
України посадові особи митної служби
України, вперше прийняті на службу до
митних органів, приймають Присягу
державного службовця, якщо раніше вони
не приймали такої Присяги.

Зокрема, у частині 2 статті 17 Закону
№3723-XII наведено текст Присяги:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, порушення яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
№3723-XII за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює, до
державного службовця застосовуються
дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї ж статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року №918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція), пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

За пунктом 1.4 Інструкції з'ясування
обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону №3723-XII, Статуту та
правил внутрішнього трудового
розпорядку митного органу.

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у ст.21, ч.1 ст.
22, ст.31 Статуту, ст.ст.14,17,30 Закону №3723-XII,
свідчить, що за вчинення посадовими
особами митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у ч.2 ст.22 Статуту, ч.2 ст.9
Закону №3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

У пункті 6 частини 1 статті 30 Закону
№3723-XII визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання й
порушення державним службовцем як
правових, так і етичних (моральних)
засад проходження публічної служби.

Таким чином, припинення державної
служби у зв'язку з порушенням Присяги
та дисциплінарна відповідальність
державних службовців може бути
наслідком існування схожих фактичних
підстав у разі вчинення державним
службовцем достатньо близьких за
характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою, тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, мають бути
встановлені внаслідок ретельного
службового розслідування, яке
регулюється Інструкцією. При цьому
необхідно враховувати, що у разі
вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли достеменно
доведено, що державний службовець
скоїв проступок проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Державний службовець,
який вчинив дисциплінарний проступок,
не може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Однак, в порушення наведених приписів
законодавства відповідачами службове
розслідування стосовно позивачки не
проводилось.

При цьому, спірний наказ Державної
митної служби України не містить
обґрунтувань та вказівок на докази, що
підтверджували б вчинення позивачкою
таких порушень, які б потягли за собою
застосування до неї такої найсуворішої
санкції відповідальності державного
службовця, як звільнення за порушення
Присяги.

Крім того, відповідачами не надано
доказів в обґрунтування їх посилань
щодо допущення позивачкою під час
митного оформлення транспортних
засобів будь-яких порушень вимог
митного законодавства або власної
посадової інструкції й вчинення нею
протиправних дій або допущення
протиправної бездіяльності.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок судів
про те, що оскаржуваний наказ
Держмитслужби України від 27.07.2012р.
№1562-к «По особовому складу Львівської
митниці» про припинення перебування
позивачки на державній службі в митних
органах за порушення Присяги
державного службовця є протиправним та
незаконним й таким, що підлягає
скасуванню.

Суди також дійшли правильного висновку
щодо необхідності стягнення з
відповідача - Львівської митниці на
користь позивачки заробітної плати за
час вимушеного прогулу відповідно до
ч.1 та ч.2 ст.235 КЗпП України, згідно з
якими у разі звільнення без законної
підстави працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір й
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Львівської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.