Справа № 814/4967/13-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/4967/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до Головного управління
Держземагенства у Миколаївській
області про визнання незаконною
відмову, зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4
звернулись до суду першої інстанції з
позовом, в якому просять визнати
незаконною відмову Головного
управління Держземагенства у
Миколаївській області у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства в розмірі середньої
земельної частки (паю) по
Березнегуватській селищній раді із
земель, що перебували у постійному
користуванні ОСОБА_7 та зобов'язати
відповідача надати дозвіл членам
фермерського господарства "КіК" ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства в
зазначеному розмірі із зазначених
земель.

В обґрунтування позову зазначено, що
двічі звертались до відповідача з
письмовою заявою про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства в
розмірі середньої земельної частки
(паю). Відповідно до вимог Земельного
кодексу, позивачі разом із заявою
надали вичерпний перелік необхідних
документів, але отримали безпідставну
Відмову у наданні дозволу.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судове рішення та
прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що у травні 2013 року громадяни
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та неповнолітня
ОСОБА_4 звернулися до відповідача із
заявами, в яких просили дати кожному з
них дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства в розмірі середньої
земельної частки (паю) по
Березнегуватській селищній раді із
земель, що перебували у постійному
користуванні ОСОБА_7

В червні 2013 року відповідач листами
повідомив заявників про відмову у
наданні такого дозволу через не
оформлення заяв у відповідності з
чинним законодавством, а саме зазначив
про те, що у заяві повинні бути вказані
орієнтовний розмір земельної ділянки,
та її цільове призначення, до заяви
необхідно додати графічні матеріали з
бажаним зазначенням розташування
земельної ділянки, документи, що
підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
аграрної освіти, також в заяві повинні
бути зазначені кількість членів
фермерського господарства, наявність у
них права на безоплатне одержання
земельних ділянок у власність та інше.

В подальшому, у серпні 2013 року заявники
звернулися до відповідача із
аналогічними заявами, вказавши
кількість членів фермерського
господарства та додавши пакет
документів.

У вересні 2013 року відповідач відмовив у
задоволенні цих заяв, при цьому
послався на те, що колишній користувач
землі ОСОБА_7 помер, та не встиг
переоформити земельну ділянку у
користування фермерського
господарства, а переоформлення
земельної ділянки, що знаходилися у
нього в постійному користуванні на
його спадкоємців або інших членів
фермерського господарства
законодавством не передбачена.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачами не було
дотримано вимоги Земельного кодексу, а
саме у заявах не було вказано
орієнтовний розмір земельної ділянки,
та документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі та ряд інших
документів, що передбачені чинними
нормативними актами та перелік яких
було доведено до відома позивачів у
письмових відповідях відповідача. За
відсутності зазначених документів
надання дозволу є неможливим.

Колегія суддів такий висновок вважає
помилковим, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Земельним кодексом України та Законом
України " Про фермерське господарство ".

Статтею 14 Конституції України,
закріплено, що право власності на землю
гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Земельного
кодексу України, громадяни - члени
фермерського господарства мають право
на одержання безоплатно у власність із
земель державної і комунальної
власності земельних ділянок у розмірі
земельної частки (паю). Частиною 1ст. 32
Земельного кодексу України,
передбачено, що громадянам України -
членам фермерських господарств
передаються безоплатно у приватну
власність надані їм у користування
земельні ділянки у розмірі земельної
частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України
"Про фермерське господарство"
фермерське господарство може бути
створене одним громадянином України
або кількома громадянами України, які є
родичами або членами сім'ї, відповідно
до закону.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про
фермерське господарство»,передбачено,
що право на створення фермерського
господарства має кожий дієздатний
громадянин України, який досяг
18-річного віку та виявив бажання
створити фермерське господарство.

З положень статті 4 Закону України «Про
фермерське господарство» вбачається,
що головою фермерського господарства
є його засновник або інша визначена
в Статуті особа. Нормами, закріпленими
в ч.1, 2 ст.3 Закону України " Про
фермерське господарство ", передбачено,
що членами фермерського господарства
можуть бути подружжя, їх батьки, діти,
які досягли 14-річного віку, інші
члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для
спільного ведення фермерського
господарства, визнають і
дотримуються положень Статуту
фермерського господарства. Членами
фермерського господарства не можуть
бути особи, які працюють у ньому за
трудовим договором (контрактом). При
створенні фермерського господарства
одним із членів сім'ї інші члени
сім'ї, а також родичі можуть стати
членами цього фермерського
господарства після внесення змін до
його Статуту.

В статуті фермерського господарства
"КіК" встановлено, що членами
господарства є члени сім'ї та родичі
засновника, що є громадянами України.

22 жовтня 2012 року на загальних зборах
члени фермерського господарства "КіК",
вирішили звернутись до відповідного
органу для отримання дозволу на
розробку технічної документації зі
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку для
ведення фермерського господарства із
земель постійного користування
фермерського господарства "КіК" на
території Березнегуватської селищної
ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Положеннями ст. 118 Земельного кодексу
України передбачений порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. У частині 6 цієї
статті зазначений вичерпний перелік
документів які надаються зацікавленим
громадянином разом з клопотанням до
відповідного органу виконавчої влади,
або органу місцевого самоврядування,
який діє відповідно до повноважень
визначених у ст. 122 ЗК україни.

За результатами розгляду поданого
клопотання відповідний орган може
прийняти два рішення: а) надання
дозволу на розробку землевпорядної
документації; та б) відмова в наданні
дозволу.

Положеннями п. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Таким чином, законодавцем визначено
єдину, виключну підставу для прийняття
рішення про відмову у наданні дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Оскільки у оскаржуваній Відмові у
наданні дозволу не міститься
посилання на невідповідність місця
розташування земельної ділянки як
підстави для прийняття такого рішення,
суд апеляційної інстанції приходить
висновку, що прийняте ДЗА рішення про
відмову у наданні дозволу є
необґрунтованою.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Держземагенства надати дозвіл членам
фермерського господарства "КіК" ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства в
зазначеному розмірі із зазначених
земель, суд апеляційної інстанції
вважає, що ці позовні вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки
розпорядження землями в межах своєї
територіальної компетенції є
виключною прерогативою органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування, та видання такого
дозволу є імперативним правом
відповідача.

Однак, для повного захисту прав
позивачів колегія суддів вважає за
потрібне зобов'язати Головне
управління Держземагенства у
Миколаївській області повторно
розглянути заяви про надання дозволу
членам фермерського господарства "КіК"
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства в
розмірі середньої земельної частки
(паю) по Березнегуватській селищній
раді із земель, що перебувають у
постійному користуванні фермерського
господарства "КіК" та винести
вмотивоване рішення, яке ґрунтується
на нормах чинного законодавства.

Крім цього посилання Держземагенства
на те, що земельна ділянка знаходилась
у власності фізичної особи ОСОБА_7 та не
підлягає безоплатній передачі членам
фермерського господарства є
помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про селянське (фермерське)
господарство» (в редакції 1991 року)
після одержання Державного акта на
право приватної власності на землю,
Державного акта на право постійного
користування землею або укладення
договору на тимчасове користування
землею, в тому числі на умовах оренди,
селянське (фермерське) господарство
підлягає у 30-денний термін державній
реєстрації у Раді народних депутатів,
що передала у власність чи надала у
користування земельну ділянку.

Для державної реєстрації селянського
(фермерського) господарства до
відповідної Ради народних депутатів
подається заява, статут, якщо це
необхідно для створюваної
організаційної форми підприємництва,
список осіб, які виявили бажання
створити його (із зазначенням прізвища,
імені та по батькові голови), і документ
про внесення плати за державну
реєстрацію.

За державну реєстрацію справляється
плата, розмір якої встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Після відведення земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
Державного акта на право приватної
власності на землю, Державного акта на
право постійного користування або
укладання договору на тимчасове
користування землею, в тому числі на
умовах оренди, та державної реєстрації
селянське (фермерське) господарство
набуває статусу юридичної особи,
одержує печатку із своїм найменуванням
і адресою, відкриває поточні та вкладні
(депозитні) рахунки в установах банку і
вступає у відносини з підприємствами,
установами та організаціями,

визнається державними органами та
органами місцевого самоврядування як
самостійний товаровиробник при
плануванні економічного і соціального
розвитку регіону. (Частина друга татті 9
із змінами, внесеними згідно із Законом
N 2921-III

( 2921-14 ) від 10.01.2002 )

Сільська, селищна, міська Рада
народних депутатів заносить до
спеціальної погосподарської книги
дані про склад господарства, передану
у власність та надану у користування
господарству земельну ділянку.

Відповідно до Державного акту на право
постійного користування землею від
05.08.1992р. ОСОБА_7 було надано у постійне
користування земельну ділянку площею 38
га для ведення селянського
(фермерського) господарства.

У грудні 1992 року громадяни ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 звернулися до
відповідного органу для реєстрації
фермерського господарства, зазначивши
себе членами цього фермерського
господарства.

07.12.1992 року фермерське господарство
"КІК" було зареєстроване як юридична
особа.

Аналізуючи вищенаведене можна зробити
висновок що земельна ділянка, яка була
надана ОСОБА_7, надавалась саме для
створення фермерського господарства,
тобто вказана земельна ділянка
передавалась у власність та надавалась
у користування господарству, а не
фізичній особі.

Оскільки вищевказані обставини та
положення законодавства судом першої
інстанції прийняті до уваги не були, що
призвело до ухвалення судового рішення
з порушенням норм матеріального права,
колегія суддів вважає за необхідне
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до Головного управління
Держземагенства у Миколаївській
області про визнання незаконною
відмову, зобов'язання вчинити певні дії
- скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагенства
у Миколаївській області у наданні
дозволу членам фермерського
господарства "КіК" ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства в розмірі середньої
земельної частки (паю) по
Березнегуватській селищній раді із
земель, що перебувають у постійному
користуванні фермерського
господарства "КіК".

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Миколаївській
області повторно розглянути заяви про
надання дозволу членам фермерського
господарства "КіК" ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства в розмірі середньої
земельної частки (паю) по
Березнегуватській селищній раді із
земель, що перебувають у постійному
користуванні фермерського
господарства "КіК" та винести
вмотивоване рішення, яке ґрунтується
на нормах чинного законодавства.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.