Справа № 296/907/12-а
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/907/12-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі^

головуючого судді Cингаївського О.П.,

при секретарі Галіцькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Житомирської міської ради,
треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання нечинним рішення суб'єкта
владних повноважень,

в с т
а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду
з вказаним позовом, в якому просить
визнати нечинним рішення Житомирської
міської ради від 24.10.2011 р. № 220 в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,0671 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

В обґрунтування позову вказав, що
ОСОБА_1 постійно проживає на території
Російської Федерації та є власником
незакінченого будівництвом жилого
будинку у АДРЕСА_1, який придбав в 1972
році. В липні 2012 року позивач приїхав в
Україну і згідно з вимогами чинного
законодавства вирішив зареєструвати
своє право власності в державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
однак, дізнався, що земельна ділянка,
яка належала йому на праві
безстрокового користування, вже
передана у власність іншому
громадянину.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали з тих же
підстав та просили його задовольнити.

Представник відповідача Житомирської
міської ради проти позову заперечував.

Представник третіх осіб ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 проти позову заперечував,
посилаючись на те, що позивач не довів,
що земельна ділянка, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1 є однією і тією ж
земельною ділянкою.

Заслухав пояснення сторін, дослідив
матеріали справи, суд задовольняє
позов виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником незакінченого будівництвом
жилого будинку у АДРЕСА_1 відповідно до
договору купівлі-продажу від 27.12.1972 р.,
зареєстрованого старшим нотаріусом
Першої Житомирської державної
нотаріальної контори Ярошинською JI.I.
(а. с. 167-168). При купівлі вказаного
об'єкту він набув право забудовника та
безстрокового користування земельною
ділянкою за вищезазначеною адресою
відповідно до договору № 59 на право
забудови і безстрокового користування
земельною ділянкою від 26.03.1955 р., який є
невід'ємною частиною договору
купівлі-продажу (а. с. 167).

Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу
Української PCP 1970 року, чинного на
момент купівлі позивачем
недобудованого будинку, на землях міст
при переході права власності на
будівлю переходить також і право
користування земельною ділянкою або її
частиною. Статтею 15 ЗК Української PCP 1970
року було закріплено, що земельна
ділянка могла знаходитися у
безстроковому користуванні.

Відповідно до ст. 227 ЦК Української PCP 1963
року, чинного на момент купівлі
позивачем будинку, договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією з сторін є громадянин.

Судом встановлено, що договір, на
підставі якого позивач набув право
власності на незакінчений
будівництвом жилий будинок був
посвідчений нотаріально старшим
нотаріусом Першої Житомирської
державної нотаріальної контори
Ярошинською Л.І..

Таким чином, суд дійшов до висновку про
те, що ОСОБА_1 правомірно набув у
приватну власність незакінчений
будівництвом будинок та у користування
земельну ділянку під ним.

Суд не приймає до уваги посилання
представників відповідача та третьої
особи на те, що право власності
позивача та договір не були
зареєстровані в бюро технічної
інвентаризації, оскільки, відповідно
до останнього пункту договору він
повинен бути поданий для реєстрації до
Житомирського бюро технічної
інвентаризації в шестимісячний строк з
дня закінчення його будівництва (а. с.
168).

Крім цього, допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він
тривалий час, а саме, приблизно з 1985
року по 1992 рік, за згодою ОСОБА_1 з своєю
сім'єю, проживав у належній останньому
времянці по АДРЕСА_1, що свідчить про те,
що ОСОБА_1 реалізував своє право
власності, користувався земельною
ділянкою і вона не була вільною на день
винесення оскаржуваного рішення
(доказів протилежного суду не надано).

Як вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка з вказаною адресою
була надана у приватну власність гр.
ОСОБА_3 на підставі його заяви від 23.08.2011
р. та рішення Житомирської міської ради
від 24.10.2011 р. № 220.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки), у межах
норм безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної міської ради
за місцезнаходженням земельної
ділянки. У клопотанні зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб).

З доданої копії заяви ОСОБА_3
вбачається, що графічних матеріалів та
погодження землекористувача ОСОБА_1
він до відповідача не надав. В зв"язку з
чим суд дійшов до висновку про те, що
відповідач не мав права на підставі
лише однієї заяви передати у приватну
власність земельну ділянку, яка
перебуває у власності (безстроковому
користуванні) іншої особи.

Відповідно до ч.3 ст.5 ЦК України, якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності. Таким чином відповідач
зобов'язаний був перевірити, зокрема у
державному нотаріальному архіві
інформацію, чи не укладалось будь-яких
договорів щодо земельної ділянки та
об'єкта незавершеного будівництва на
ній за адресою АДРЕСА_1 та чи є вона
вільною. Цього відповідачем зроблено
не було, що є порушенням вимог
вищезазначених норм законодавства та
прав власності ОСОБА_1

Відповідач, прийнявши рішення від
24.10.2011 року № 220 про передачу належної
ОСОБА_1 земельної ділянки у власність
іншій особі порушив його право
власності, а тому воно підлягає
відновленню шляхом скасування
оспорюваного рішення.

Суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача та третьої
особи на те, що земельна ділянка, що
знаходиться за дресою: АДРЕСА_1 і
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не
є однією і тією ж земельною ділянкою,
оскільки, судом достовірно
встановлено, що рішенням виконкому
Житомирської міської ради

депутатів трудящих № 627 від 19.09.1974 р.
АДРЕСА_1 було перейменовано на вулицю
АДРЕСА_1, а будинку № 45-а присвоєно № 27-а
(а. с. 237). Відповідно до довідки
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища Житомирської
міської ради № 1120/13 від 12.06.2013 р.
рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради народних
депутатів від 11.01.1996 р. № 12 житловому
будинку по АДРЕСА_1 була надана адреса:
АДРЕСА_1 (а. с. 239).

На думку суду обставина переходу права
власності на незакінчений
будівництвом жилий будинок та земельну
ділянку під ним від першого власника
ОСОБА_9 до ОСОБА_10 не має правового
значення, оскільки судом встановлено,
що договір купівлі-продажу між ОСОБА_10
та ОСОБА_11 27.12.1972 р. мав місце і на час
розгляду справи в суді ніким не
оспорений та не скасований (доказів
протилежного суду не надано).

На підставі викладеного та керуючись
ст. 19 Конституції України, ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.ст. 10, 11, 71, 99, 100, 104, 128, 158-160, 163
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним рішення Житомирської
міської ради від 24.10.2011 р. № 220 в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,0671 га за
адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського адміністративного
апеляційного суду через Корольовський
районний суд протягом десяти днів з дня
її проголошення.

Суддя
О. П. Сингаївський