Справа № 2а-4552/12/2670
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/76060/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,

суддів:Іваненко Я.Л., Тракало
В.В.,

при секретарі: Буденку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Державної митної
служби України, Київської обласної
митниці про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 вересня 2012 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2012 року,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Державної митної служби
України, Київської обласної митниці
про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що з 11 травня 1993 року працював
в митних органах України, остання
посада перед звільненням - головний
інспектор сектору класифікації
товарів Київської обласної митниці.

Наказами Державної митної служби
України від 30 грудня 2012 року № 2783-к і
Київської обласної митниці від 3 січня
2013 року № 5-к його звільнено за
порушення присяги державного
службовця, з підстав пункту 6
частини першої статті 30 Закону України
«Про державну службу».

Звільнення вважає таким, що не
відповідає вимогам закону і порушує
його права, а тому посилаючись на ці
обставини ОСОБА_4 просив про
задоволення позову.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 вересня 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення судів скасувати та
задовольнити позов.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 з 11 травня 1993 року працював в
митних органах України, остання посада
перед звільненням - головний інспектор
сектору класифікації товарів
Київської обласної митниці. Присягу
державного службовця позивач прийняв 15
червня 1995 року та на період звільнення
мав спеціальне звання радника митної
служби 1 рангу.

Оскаржуваним наказом Державної
митної служби України від 30 грудня 2012
року №2783-к, за порушення Присяги
державного службовця, відповідно до
пункту 6 частини першої статті 30 Закону
України «Про державну службу»
припинено перебування позивача на
державній службі в митних органах. На
виконання цього наказу Київська
обласна митниця видала наказ від 3
січня 2012 року №5-к.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що звільнення позивача з роботи
здійснено у відповідності закону.

Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України від 16
грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну
службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин - далі
Закон № 3723-XII) у тій частині, що
не врегульована нормами спеціальних
законів, зокрема Дисциплінарного
статуту митної служби України,
затвердженого Законом України від 6
вересня 2005 року № 2805-IV (далі Статут).

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України (який був чинний на час
виникнення спірних відносин - далі МК)
посадові особи митної служби України,
вперше прийняті на службу до митних
органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону № 3723-XII передбачено, що державна
служба припиняється у разі відмови
державного службовця від прийняття або
порушення Присяги, передбаченої у
статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723-ХІІ:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, недотримання яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання державним службовцем своїх
обов'язків.

Тобто, порушення Присяги є наслідком
недотримання, порушення державним
службовцем правових, етичних
(моральних) норм.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону № 3723-XII до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Згідно зі статтею 408 МК правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом і
лише в частині, що ним не регулюється
Законом № 3723-XII.

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судами, наказом Київської
обласної митниці від 26 грудня 2011 року
№887 призначено проведення службової
перевірки для з'ясування обставин
здійснення ОСОБА_4 протиправних дій.

Встановлено, що ОСОБА_4 16 грудня 2001 року
у позаробочий час в приміщенні
ресторану «Петровський Бровар» м.
Бровари Київської області на
корпоративній вечірці, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою
зухвалістю, вчинив протиправні дії,
заподіяв головному інспектору митного
поста «Східний термінал» ОСОБА_6
тілесні ушкодження, тобто скоїв
проступок, який негативно вплинув на
репутацію Державної митної служби
України, дискредитує Київську обласну
митницю, ганьбить репутацію державного
службовця та є несумісним з подальшим
перебуванням на державній службі.
Позивач порушив вимоги статей 5, 10
Закону № 3723-XII, статті 413 Митного
кодексу України, пунктів 1.6, 2.4, 2.5
Загальних правил поведінки державного
службовця, затверджених наказом
Головного управління державної служби
України від 4 серпня 2010 року №214,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 11 листопада 2010 року №1089/18384
(далі - Правила).

З матеріалів справи вбачається, що за
даним фактом 21 березня 2012 року
Броварським міжрайонним прокурором
порушено відносно позивача
кримінальну справу та проводиться
досудове слідство.

Так, за приписами пунктів
1.2, 2.4, 2.5 Правил державний службовець
повинен сумлінно виконувати свої
посадові обов'язки, дотримуватися
високої культури спілкування,
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників, інших
осіб, з якими у нього виникають
відносини під час виконання своїх
посадових обов'язків.

Державний службовець зобов'язаний не
допускати дій і вчинків, які можуть
зашкодити інтересам суспільства та
держави чи негативно вплинути на його
репутацію.

Державний службовець має з належною
повагою ставитись до прав, обов'язків
та законних інтересів громадян, їх
об'єднань, а також юридичних осіб, не
повинен проявляти свавілля або
байдужість до їхніх правомірних дій та
вимог, допускати прояви бюрократизму,
відомчості та місництва, нестриманість
у висловлюваннях та не вчиняти дій, що
дискредитують орган державної влади
або ганьблять репутацію державного
службовця.

Ці загальні правила встановлюють
основні вимоги до етики працівників
органів державної влади, що займають
посади, віднесені до відповідних
категорій посад державних службовців
згідно із Законом № 3723-XII.

За приписами статті 10 Закону № 3723-ХП
одним з основних обов'язків державних
службовців є додержання Конституції
України та інших актів законодавства
України, забезпечення ефективної
роботи та виконання завдань державних
органів відповідно до їх компетенції,
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень безпосередніх
керівників, сумлінне виконання
службових обов'язків.

Відповідно до статті 5 Закону № 3723-ХІІ
державний службовець повинен сумлінно
виконувати свої службові обов'язки,
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування, не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Суди дійшли правильного висновку, що
ОСОБА_4 порушив Присягу державного
службовця, скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
авторитету державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків, а відтак був
звільнений на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону № 3723-XII, що є
крайнім заходом відповідальності
державного службовця за порушення
службової дисципліни, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
встановленої спеціальним законом.

Враховуючи наведене правових підстав
для задоволення позову не було.

Рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 5 вересня 2012 року і
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.І. Мойсюк

Судді:
Я.Л. Іваненко

В.В. Тракало