Справа № 191/3891/14-а
Суддя: Порошина О. О.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3891/14-а
Провадження № 2-а/191/68/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Порошиній О.О.

при секретарі - Бутенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Петрів Олександра Юрійовича
взводу №2 з ОСП прапорщика міліції м.
Запоріжжя роти ДПС УДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області про визнання
незаконною та скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в
обґрунтування вимог зазначив, що
постановою інспектора ІДПС взводу №2
роти ДПС прапорщиком міліції Петрів
Олександром Юрійовичем від 22.07.2014 року,
на нього накладено адміністративне
стягнення по п. 2-3, 3.41 ПДР КУпАП в
розмірі 340 грн. Відповідно
вищезазначеної постанови він начебто
22.07.2014 року, керуючи автомобілем DAEWOO NEXIA
н.з НОМЕР_1 на ділянці дорозі
Харків-Сімферополь по 279 км блок посту
слідував не пристебнутий та не
зупинився на знак стоп-контроль.
Зазначена постанова винесена не
правомірно, так як він водій, та його
дружина були пристебнуті і по блок
посту 279 км зі знаком стоп-контроль
зупинявся. Попереду його їхали машини,
які не зупинялися біля знака
стоп-контроль, але прапорщик Петрів О.Ю.
їх не зупинив, а зупинив його. Прапорщик
міліції Петрів О.Ю. грубо порушував
свої службові обов'язки та норми
законів, Конституції України, а саме: не
представився, розмовляв дуже грубо,
вимагав гроші у розмірі 100 грн. потім 50
гривень, коли він не погодився,
погрожував бійцями самооборони та
повним обшуком машини, сфальсифікував
свідків, яких не було на місці події
(яких він визвав із палатки), порушив
його права ст..268 КУпАП, а саме не дав
зробити пояснення про начебто
беззупинковий проїзд блок посту 279 км.
Зі знаком стоп-контроль, який був
встановлений з порушенням вимог ДСТУ: з
лівого боку проїзної частини, без
освітлення, чим грубо порушено ДСТУ
Конвенції 6; без дорожньої розмітки
лінії «стоп» порушено ДСТУ Конвенції 7.
Крім того прапорщик міліції Петрів О.Ю.
обмеживши його права ст..268 КУпАП не
доповів йому про можливість оскарження
постанови та про термін строку її
оскарження, а тільки повідомив про 14
денний строк виплати штрафу, на який
він і опирався. До м. Синельникового він
повернувся 01.08.2014 року на десятий день
строку, де у Синельниківському УДАІ він
дізнався про 10 денний термін
оскарження постанови. 01.08.2014 року він
зміг написати адміністративний позов,
та не встиг подати до суду. Просить
поновити строк оскарження цієї
постанови про адміністративне
правопорушення. Оскажувану постанову
скасувати, а справу про
адміністративне правопорушення щодо
нього закрити за відсутність у його
діях складу такого правопорушення.

Відповідач надав суду заперечення на
позов, обґрунтовуючи тим, що
оскаржувана постанова була винесена з
дотриманням вимог КУпАП, в тому числі
ст.ст. 33, 276-280, 283. Позивачем було скоєне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121
та ч. 5 ст. 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, тому
що ним в порушення правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, а саме додатку
1 до правил дорожнього руху (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.02.2013 №111), не виконав вимоги
дорожнього знаку 3.41 «STOP - контроль» та
пп. «в» п. 2.3 ПДР України. Про порушення
вказаного пункту Правил дорожнього
руху було зазначено у протоколі про
адміністративне правопорушення. Ним
були роз'яснені права, в тому числі й
передбачені ст. 268 КУпАП. Незрозумілим
також є посилання позивача на те, що
транспортні засоби, що рухались
попереду нього не виконали вимоги
дорожнього знаку 3.41 «STOP - контроль», а
він виконав, але зупинили саме його.
Вважає таке бачення абсурдним та таким,
що не відповідає дійсності, оскільки
працівниками ДАІ зупиняються всі
транспортні засоби, що не виконують
вимог правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначає
про те, що нібито він «... грубо,
порушував свої службові обов'язки та
норми законів Конституції України, а
саме: не представився, розмовляв дуже
грубо, вимогав гроші у розмірі 100
гривень. Потім 50 гривень...». Вважає таке
твердження наклепом та таким, що не
відповідає дійсності. Вважає, вказану
постанову ПСі № 592688 від 22.07.2014 р. в
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121
та ч. 5 ст. 121 КУпАП, винесену відносно
позивача вважає законною,
обґрунтованою та такою, що не підлягає
скасуванню, оскільки в матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення, відносно нього, наявні
докази скоєння ним зазначеного
правопорушення, а саме двоє свідків,
зазначених в протоколі про
адміністративне правопорушення, які
повністю підтверджують його вину та
оскільки вона була винесена з
дотриманням вимог ст.ст. 7,27,33,38,222,283,285
КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, однак надав свої заперечення
та заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України,
адміністративні позови з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання позивача.

Постановою ІДПС взводу №2 роти ДПС
прапорщиком міліції Петрів
Олександром Юрійовичем від 22.07.2014 року
по справі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст.121, ч.5 ст. 121 КУпАП України і
накладено стягнення у вигляді штрафу в
розмірі 340 (триста сорок) грн. за те, що
22.07.2014 року о 04.30 годині а/д
Харків-Сімферополь керував
автомобілем DAEWOO NEXIA н.з НОМЕР_1 був не
пристебнутий паском безпеки та не
виконав вимоги дорожнього знаку 3.41
«Стоп-контроль» проїхав не
зупиняючись, чим порушив п. 3.41, п.п. «в»
п. 2.3 ПДР України. (а.с.5).

В матеріалах копія протоколу про
адміністративне правопорушення серія
АВ2 №717781 від 22.07.2014 року, в якому
зазначено, що ОСОБА_1 22.07.2014 року о 04.30
годині на а/д Харків-Сімферополь
керував автомобілем DAEWOO NEXIA н.з НОМЕР_1
був не пристебнутий паском безпеки та
не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41
«Стоп-контроль» проїхав не
зупиняючись, чим порушив вимоги п. 2.3, 3.41
ПДР України, за що передбачена
відповідальність ч.1 ст. 121, ч.5 ст. 121
КУпАП. В якому ОСОБА_1 дав пояснення, що
їхав в машині пристебнутий пасками
безпеки у інспектора ДАІ відсутні
відомості про причетність даного
правопорушення до нього та його машини.
Крім того у графі свідки чи потерпілі
зазначено «нет», а потім продовжено та
записано дані свідків (а.с.6).

Як встановлено ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1. на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2. з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3. обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4. безсторонньо (неупереджено);

5. добросовісно;

6. розсудливо;

7. з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8. пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9. з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10. своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з
того, що відповідно ч.2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Правомірність прийняття оскарженого
рішення відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, у суді не
доказана.

Відсутні посилання на будь-які
фактичні дані, на основі яких було
встановлено наявність
адміністративного правопорушення,
винність ОСОБА_1 в його вчиненні у
постанові про адміністративне
правопорушення. Також відповідачем при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення не з'ясовані обставини,
передбачені ст.280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КпАП України
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Під час розгляду справи ІДПС взводу №2
роти ДПС прапорщиком міліції Петрів
Олександром Юрійовичем не дотримано
вимог закону, яким приписано
забезпечувати точне й правильне
застосування матеріальних і
процесуальних
адміністративно-правових норм з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
адміністративного правопорушення та
правильної юридичної кваліфікації, яка
б виключала сумніви щодо доведеності
вини певної особи у вчиненні проступку,
за вчинення якого на певну особу
накладається конкретне стягнення.

Зокрема ІДПС взводу №2 роти ДПС
прапорщиком міліції Петрів
Олександром Юрійовичем не було вжито
всіх заходів для забезпечення
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи, що і
потягло прийняття такого
неоднозначного суперечливого рішення.

Не враховані пояснення позивача,
надані під час складання протоколу про
адміністративне правопорушення, дані в
протоколі про адміністративне
правопорушення, не дають повного
уявлення про обставини правопорушення.

Таким чином протокол про
адміністративне правопорушення не
відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Крім того, при винесенні постанови було
порушені права позивача, передбачені
ст. 268 КУпАП, а саме: подавати докази,
заявляти клопотання, при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням.

Доказів того, що постанову в справі про
адміністративне порушення серії ПС1 №
592688 від 22.07.2014 року винесено правомірно,
відповідачем у судове засідання не
надано, хоча відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з п.3 ч.1 ст.293 КпАП України, орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
може скасувати постанову та закрити
справу.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року №14
..Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті"
встановлено, що зміст постанови по
справі про адміністративне
правопорушення повинен відповідати
вимогам ст..сі.283 та 284 КУпАп. В ній,
зокрема, потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Зі змісту протоколу про
адміністративне правопорушення
вбачається, що позивачем були надані
пояснення, згідно яких він з
правопорушенням не згоден. Не зважаючи
на те, що згідно ст.251 КУпАП доказами по
справі є також пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, у постанові,
прийнятій інспектором ДПС Петрів О.Ю.
не наведено будь-якої оцінки вказаного
доказу, що ставить під сумнів наявність
вини позивача у вчиненні
правопорушення. Крім того у суду
виникають сумніви, що достовірностей
відомостей зазначених у протоколі про
адміністративне правопорушення,
оскільки у графі свідки чи потерпілі
зазначено «нет», а потім продовжено та
записано дані свідків.

Таким чином правомірність вчинення
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень оскаржуваних дій та
прийняття рішення у суді не доведена. В
контексті викладеного слід навести
норму ст.62 Конституції України, яка є
нормою прямої дії і визначає, що усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.1 ст.102 КАС України пропущений з
поважних причин процесуальний строк ,
встановлений законом, може бути
поновлений.

Докази поважності причини пропущення
строку звернення до суду ОСОБА_1 у
судовому засіданні доведені, та
знайшли своє підтвердження в ході
судового розгляду справи, оскільки що в
судовому засіданні, що в спірній
постанові позивач зазначав, що йому не
роз'яснені право, порядок та строки
оскарження постанови згідно зі ст.. 287-289
КУпАП, за таких обставин суд вважає
поновити строк оскарження постанови у
справі про адміністративне
правопорушення.

Оскільки нормами КАС України не
передбачено судового порядку розгляду
питання щодо закриття провадження по
адміністративній справі у зв'язку з
відсутністю складу адміністративного
правопорушення, оскільки дані питання
відносяться до компетенції органів ДАІ
МВС України, в провадженні яких
знаходяться справи про
адміністративні правопорушення тому
позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, в судовому
засіданні було встановлено, що
постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 була винесена з порушенням
вимог Кодексу України про
адміністративні правопорушення, тому
суд вважає, що постанова по справі про
адміністративне правопорушення
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та ст. 62
Конституції України, ст.ст. 280, 283, 287-289, 293
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, керуючись ст.ст. 2, 11, 71,
100, 161, 158-163 Кодексом адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ПС1 № 592688 по
справі про адміністративне
правопорушення від 22 липня 2014 року,
винесену інспектором ДПС взводу ДПС з
ОСП №2 роти ДПС ДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області прапорщиком
міліції Петрів Олександром Юрійовичем
в справі про адміністративне
правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за
ч.1 ст. 121, ч.5 ст. 121 КУпАП України.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя: О. О. Порошина