Справа № 2а-4398/12/1070
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/1289/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Лентер»
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лентер»
до Київської регіональної митниці про
визнання протиправним та скасування
рішення,

встановила:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лентер» (далі - ТОВ
«Лентер») звернулось з позовом до
Київської регіональної митниці (далі -
Митниця) про визнання протиправним та
скасування рішення Митниці про
коригування митної вартості товарів
від 14.08.2012 № 100200000/2012/012603/2.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Митниці від 14 серпня 2012 року №
100200000/2012/012603/2 про коригування митної
вартості товарів.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Лентер»,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати, та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у серпні 2012 року
позивач пред'явив до митного
оформлення товар (вироби для
прибирання в домашньому господарстві),
придбаний у компанії Anhui Light Industries
International Co., Ltd (Китай) на підставі
контракту від 18.04.2012 №4-А, інвойсу від
15.06.2012 №АР121904258 на суму 18816,96 доларів США
та міжнародної товарно-транспортної
накладної (СMR) №4420 від 03.08.2012.

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Митниці вантажну митну декларацію (ВМД)
№100200000/2012/523269 від 07.08.2012, в якій
задекларував товар - вироби для
прибирання в домашньому господарстві,
заявив вартість товару у сумі 148805,36
грн., що за офіційним курсом НБУ на дату
митного оформлення (курс USD: 7,993)
становить 18816,96 доларів США, та визначив
код товару згідно з УКТЗЕД .

Окрім вантажної митної декларації,
позивач також подав митному органу
декларацію митної вартості, до якої
додав документи, що підтверджують
вартість задекларованого товару, а
саме: інвойс від 15.06.2012 №АР121904258 та його
переклад на українську мову; контракт
від 18.04.2012 №4-А та додаткову угоду до
нього від 23.04.2012 №1; міжнародну
товарно-транспортну накладну (СMR) №4420
від 03.08.2012.

Згідно з даними позивача митна
вартість задекларованих товарів
становила 2,4 долара США за 1 кг товару.

07.10.2012 митницею, з метою перевірки
відомостей про заявлену митну вартість
задекларованих товарів витребувано
від декларанта додаткові документи, а
саме: прайс-листи фірми виробника;
банківські документи щодо попередньої
оплати; експортну декларацію країни
виробника, а також проведено процедуру
консультації.

На основі зазначених документів та
проведених консультацій Митницею
прийнято рішення від 14.08.2012
№100200000/2012/012603/2 про коригування митної
вартості товарів та визначення
вартості товару за резервним методом
виходячи з ціни 3,4 долара США за 1 кг
товару.

15.08.2012 позивач звернувся до Митниці із
заявою про митне оформлення товару в
режимі «під гарантійне зобов'язання» і
задекларував цей же товар за митною
вартістю, що визначена з урахуванням
рішення митного органу.

Листом від 31.08.2012 № 27 (вх. КРМ від 04.09.2012
№ 33066/7) позивач звернувся до митного
органу, в якому просив визнати заявлену
декларантом митну вартість та
скасувати рішення від 14.08.2012
№100200000/2012/012603/2 про коригування митної
вартості, до якого повторно та
додатково надав документи на
підтвердження заявленої митної
вартості, зокрема: довідку про
транспортні витрати; платіжні
доручення з відмітками банку;
прайс-лист виробника - компанії Anhui Light
Industries International Co., Ltd, за результатами
розгляду якого Митниця листом від
07.09.2012 №14/2-11/22355 відмовила в перегляді
рішення від 14.08.2012 №100200000/2012/012603/2 про
коригування митної вартості товарів.
Як зазначив митний орган, підстави для
перегляду рішення відсутні, оскільки в
наданому прайс-листі виробником
зазначена лише та продукція, яка
поставлялась, дата і номер прайс-листа
збігаються з датою та номером інвойсу,
копія митної декларації країни
відправника складена китайською мовою,
що не дає можливості перевірити наявну
інформацію, а на сайті виробника, який
займається торгівлею, відсутня
інформація про торгові марки «Viland» та
«MD».

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з того, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що товар, який задекларовано однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю.

Відмовивши у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що за
умов подання позивачем неналежних
документів на підтвердження заявленої
митної вартості, спрацювання
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками, наявності у
митного органу при визначенні митної
вартості товару інформації щодо рівня
митної вартості ідентичних товарів,
основний метод визначення митної
вартості товарів правомірно не був
застосований відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду з огляду
на наступне.

Пунктом 2 статті 52 Митного кодексу
України передбачено, що декларант
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. Так,
зазначеному обов'язку декларанта
кореспондує право митного органу
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
може здійснюватися за такими методами:
1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Відповідно до частин четвертої-шостої
статті 57 Митного кодексу України у
випадку, якщо митну вартість не може
бути визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно частини восьмої статті 57
Митного кодексу України у разі якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом.

Як зазначив Верховний Суд України у
постанові від 10 квітня 2012 року, Митниця
може вимагати, а суб'єкт господарювання
має надати лише належні документи для
перевірки та підтвердження
правильності зазначеної митної
вартості товару. Надання неналежних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Враховуючи наявну у митного органу
інформацію про те, що вартість
ідентичних та подібних товарів
перевищує заявлений декларантом
рівень митної вартості, в митниці були
підстави для сумнівів у правильності
митної вартості товару. А отже митним
органом обґрунтовано було
запропоновано надати додаткові
документи. Водночас надані товариством
у ході проведення консультацій
додаткові документи не підтвердили
правильність визначеної позивачем
митної вартості, що дало підстави для
визначення митної вартості товару у
спосіб, визначений ст. 57 Митного
кодексу України. При цьому, митниця у
своєму рішенні обґрунтувала та довела
неможливість послідовного
застосування попередніх методів
визначення митної вартості.

У постанові від 22 жовтня 2013 року
Верховний Суд України вказав, що
наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про
іншу митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що апеляційним
судом допущені порушення норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лентер»
відхилити, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко