Справа № 712/7565/14-а
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/7565/14а
Провадження № 2а/712/462/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року Суддя
Соснівського районного суду м. Черкаси
ТОКОВА С.Є., розглянувши в порядку
скороченого провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Черкаської
облдержадміністрації про визнання дій
незаконними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Черкаської
облдержадміністрації про визнання дій
незаконними. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач посилається, що
він є інвалідом війни І групи та має
право на разову грошову допомогу до 5
травня, згідно Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі десяти
мінімальних пенсій за віком. Проте,
вказана грошова допомога була
виплачена позивачу в значно меншому
розмірі. На звернення позивача до
відповідача про перерахунок разової
грошової допомоги, останнім в
здійсненні такого відмовлено, чим
порушені права позивача. Просить суд
визнати бездіяльність відповідача
протиправною, стягнути недоплачену
суму щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2012, 2013 та 2014 роки
з урахуванням проведених виплат,
поновити строк звернення до суду та
стягнути моральну шкоду в розмірі 60 000
грн.

Відповідачем до суду подано
заперечення, в якому вказували, що
Центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат не визнає себе
належним відповідачем у справі, тому що
не призначав і не визначав розміру
щорічної допомоги до 5 травня ОСОБА_2 а
також позивач пропустив строк
звернення до суду, просили в
задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ст. 183-2 КАС
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" фінансування
витрат, пов'язаних з його реалізацією,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

Прикінцевими положеннями Законів
України „Про Державний бюджет України
на 2012 рік", „Про Державний бюджет
України на 2013 рік", „Про Державний
бюджет України на 2014 рік" установлено,
що відповідно у 2012, 2013, 2014 роках норми і
положення статей 12, 13. 14, 15 та 16 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України на
відповідний рік.

На підставі зазначених бюджетних
законів Кабінет Міністрів України
регулював порядок виплати допомоги до 5
травня відповідно: за 2012 рік -
постановою від 28.12.2011 р. №1381 „Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення";
за 2013 рік - постановою від 13.03.2013 р. №149
„Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранам війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань"; за 2014 рік -
постановою від 16.04.2014 р. №102 „Деякі
питання виплати у 2014 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
і "Про жертви нацистських
переслідувань".

Головне управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської облдержадміністрації у 2012 -
2013 р. р., а Департамент соціального
захисту населення Черкаської
облдержадміністрації у 2014 р. (після
реорганізації) своїми наказами від
21.02.2012 р. №16-03, від 08.04.2013 р. №39-03, від
18.04.2014 №28-03 доручав Центру здійснювати
виплату допомоги до 5 травня за
списками та розпорядженнями
рай(міськ)управлінь соціального
захисту населення, здійснивши розподіл
коштів та перерахувавши відповідну
суму на спеціально відкритий рахунок
Центру в казначействі. На виконання
доручення Департаменту та на підставі
списків і розпоряджень Центр
нараховував відповідні суми
отримувачам, оформлював виплатні
документи і перерахував кошти
уповноваженим банківським установам.
Таким чином, діяльність Центру
полягала в автоматизованій обробці
документів на виплату.

Центр направляв на виплату
кожному отримувачу таку суму коштів,
яка зазначена в отримуваному ними
списку, розпорядженні і профінансована
Департаментом.

Крім цього відповідач не має (і ніколи
не мав) розпорядчих повноважень щодо
призначення будь-яких сум грошових
допомог, встановлених законодавством
для тієї чи іншої категорії громадян.
Також, Центр не є розпорядником коштів
на виплату допомог.

Оскільки Центр діяв виключно у
законний спосіб згідно з установленим
порядком виплати допомоги до 5 травня і
не спричиняв жодними своїми діями
моральної шкоди позивачу, вимоги про її
відшкодування є надуманими. Крім того,
й сам позивач не обгрунтовує, з чого
виходить моральна шкода та її розмір.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Про розміри виплаченої допомоги
позивач однозначно знав при її
отриманні. Кошти були перераховані
останньому: у 2012 році - 20.04.2012 р. у сумі 2200
грн.; у 2013 році - 12.04.2013 р. у сумі 2415 грн.; у
2014 році - 25.04.2014 р. у сумі 2575 грн. Про що
підтверджує у позовній заяві, але до
суду звернувся 20.05.2014 року тобто з
пропуском строку звернення щодо
оскарження соціальних виплат за 2012 - 2013
роки.

Позивач просить поновити строк
звернення, оскільки стверджує, що
оскаржував бездіяльність Центру до
Міністерства соціальної політики
України. Про таке оскарження Центру
нічого не відомо, хоча згідно з
процедурою розгляду скарг Центр
повинен був знати про скаргу. ОСОБА_1 у
позові не наводить, коли саме подавав
скарги до Міністерства і виплати за які
роки оскаржував.

Проте ч.4 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо позивач
скористався досудовим порядком
вирішення спору, то для звернення до
адміністративного суду встановлюється
місячний строк, який обчислюється з
дня. коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги.
Законодавством про звернення громадян
чітко встановлені строки розгляду
скарг. Малоймовірно, що Міністерство
ігнорувало скарги позивача протягом 2-х
років поспіль.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 152 Конституції
України, ст.ст. 2, 13, 17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст.ст.
2, 9, 21, 71, 94, 99, 100, 102, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10
днів з дня її проголошення в порядку,
передбаченому ст. 186 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ: