Справа № 2а-13682/11/1370
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/3022/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Стрийської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20.01.2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2013 року

у справі № 2а-13682/11/1370 (9104/35747/12)

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Екран» доДержавної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області
проскасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Екран» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Екран»)
звернулось з позовом до Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області (далі по
тексту - відповідач, ДПІ) про скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20.01.2012 року
адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2013 року
апеляційну скаргу ДПІ залишено без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток ТОВ
«Екран» за звітний період - ІІ квартал
2011 року, за результатами якої складено
акт від 07.11.2011 року № 3490/15-1/22415836.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено п. 3 підрозділу 4
розділу XX Перехідних положень
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток за ІІ квартал 2011
року на суму 5 441 596 грн.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, ДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.11.2011 року №
, яким ТОВ «Екран» зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 5 441 596 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
виходячи з наступного.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України визначено особливості
застосування у 2011 році пункту 150.1
статті 150 цього Кодексу.

Зазначена законодавча норма
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого: якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011 року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

В той же час, пункт 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України
передбачає право платника податку на
прибуток відобразити у складі витрат
другого кварталу 2011 року суму
від'ємного значення, що є результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками першого кварталу 2011 року.

Пунктом 1 підрозділу 4 розділу XX
Перехідних положень Податкового
кодексу України передбачено, що розділ
III цього Кодексу застосовується під час
розрахунків бюджетом починаючи з
доходів і витрат, що отримані і
проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше
не встановлено цим підрозділом.

Водночас, розрахунок об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011
року здійснювався на підставі чинних
до 1 квітня 2011 року норм Закону України
від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(далі по тексту - Закон).

Пунктом 6.1 статті 6 Закону передбачено,
що якщо об'єкт оподаткування платника
податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалась з урахуванням пункту
22.4 статті 22 Закону. Пунктом 22.4 ст. 22
цього ж Закону передбачено, що у 2010 році
у складі валових витрат платника
податку враховується 20 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 1 січня 2010
року. У 2011 році сума від'ємного
значення, яка відповідно до абзацу
першого цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році, підлягають включенню
до складу валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, в 2011 році встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону обмеження щодо
можливості врахування усієї суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися. При цьому прямо
передбачалося право врахувати у складі
валових витрат першого кварталу 2011
року всю суму від'ємного значення
об'єкту оподаткування, що виникло у 2010
році.

Відповідно до вищезазначених
законодавчих норм, до складу валових
витрат першого кварталу 2011 року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010
року, так і ті суми від'ємного значення,
що виникли протягом 2010 року.

Частиною 1 розділу ХІХ Прикінцевих
положень Податкового кодексу України
передбачено, що цей кодекс набирає
чинності з 01 січня 2011 року, крім,
зокрема, розділу ІІІ цього Кодексу,
який набирає чинності з 01 квітня 2011
року.

В свою чергу, п. 150.1 статті 150
Податкового кодексу України,
передбачено, що у разі, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Згідно ч. 1 підрозділу 4 розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
кодексу України розділ III цього Кодексу
застосовується під час розрахунків з
бюджетом починаючи з доходів і витрат,
що отримані і проведені з 1 квітня 2011
року, якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України в разі,
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Таким чином, до складу валових витрат
другого календарного кварталу 2011 року
підлягає включенню сума від'ємного
значення об'єкту оподаткування за
перший квартал 2011 року, яка, в свою
чергу, розраховується з урахуванням у
складі валових витрат першого
календарного кварталу 2011 року сум
від'ємного значення, що утворилися
станом на 1 січня 2010 року, а також тих, що
виникли протягом 2010 року, та які не були
погашені наростаючим підсумком
протягом попередніх звітних періодів.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, що позивач
правомірно здійснив розрахунок об'єкта
оподаткування II кварталу 2011 року з
урахуванням розміру від'ємного
значення об'єкту оподаткування у І
кварталі 2011 року, що сформувалось за
рахунок витрат минулих періодів, та
правомірність формування якого
відповідачем не заперечується.

Колегія суддів приходить до висновку,
що саме за вищевказаних обставин
справи, суди першої та апеляційної
інстанцій вірно застосували норми
матеріального права, отже, прийняте
податковим органом спірне рішення є
неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Львівського
окружного адміністративного суду від
20.01.2012 року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.12.2013 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Стрийської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20.01.2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов