Справа № 810/5206/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року місто Київ
№ 810/5206/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомІнспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській областідофізичної
особи-підприємця
ОСОБА_1прозобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулася
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (далі - позивач,
Інспекція), з адміністративним позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1) про
зобов'язання вчинити певні дії.

В позовних вимогах позивач просить суд
заборонити ФОП ОСОБА_1 експлуатувати
магазин-бар за адресою: АДРЕСА_1 до
введення в експлуатацію об'єкта
нерухомості відповідно до вимог
чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем не
виконуються законні вимоги суб'єкта
владних повноважень щодо зупинення
експлуатації магазину-бару за адресою:
АДРЕСА_1.

В призначений день та час у судове
засідання з'явився представник
позивача, відповідач в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, про причини
неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд протокольною ухвалою
від 23.09.2014 вирішив подальший розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Від відповідача будь-яких заперечень
проти позову не надходило.

Всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, судом встановлено
наступне.

15.03.2011 головним державним інспектором
відділу контролю за об'єктами
будівництва № 2 управління контролю за
об'єктами будівництва у Східному
регіоні ДАБК у Київській області
Мірошніченком М.І. було проведено
перевірку відповідача з питань
дозвільних документів на будівництво,
відповідності виконання будівельних
робіт державним нормам та правилам.

За результатами перевірки
перепрофілювання приміщення лазні під
магазин-бар за адресою: АДРЕСА_1,
складено Акт від 15.03.2011.

Перевіркою встановлено відсутність
дозволу на виконання будівельних робіт
та проектана документація, що є
порушенням статей 28-29 Закону України
«Про планування і забудову територій»
та статті 5 Закону України «Про основи
містобудування».

За результатами перевірки винесено
припис № 42 від 21.03.2011, яким
запропоновано у двомісячний термін до
21.05.2011 оформити документи відповідно до
законодавства.

21.03.2011 було складено протокол № 81 по
справі про адміністративне
правопорушення. На підставі протоколу
про адміністративне правопорушення
28.03.2011 винесено постанову № 495 по справі
про адміністративне правопорушення.

Постановою № 495 від 28.03.2011 встановлено
порушення статей 28-29 Закону України
«Про планування і забудову територій»
та статті 5 Закону України «Про основи
містобудування», що тягне за собою
відповідальність, передбачену
частиною третьою статті 96 Кодексу про
адміністративні правопорушення
України і накладено штраф у розмірі 50
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

15.03.2012 на підставі звернення ОСОБА_3 №
7/0-1313 від 07.02.2012 головним державним
інспектором інспекційного відділу у
Північному регіоні інспекційного
управління № 2 Мірошніченком М.І. було
проведено перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил (позапланова).

За результатами перевірки складено Акт
від 15.03.2012 № 82-н, яким встановлено, що
магазин-бар за адресою: АДРЕСА_1
експлуатується без прийняття в
експлуатацію, що є порушенням частини
восьмої статті 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

15.03.2012 складено протокол № 2 про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, яким встановлено
експлуатацію неприйнятого в
експлуатацію та без документу на
виконання будівельних робіт об'єкту
магазину-бару, що є порушенням частини
восьмої статті 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

За результатами цієї перевірки 20.03.2012
винесено припис № 31, яким було
зобов'язано зупинити експлуатацію
магазину-бару адресою: АДРЕСА_1 з 26.03.2012
та привести документи по
перепрофілюванню лазні під магазин-бар
у відповідності до чинного
законодавства України до 15.07.2012.

21.03.2012 винесено постанову № 28 про
накладення штрафу за порушення у сфері
містобудівної діяльності, якою
накладено штраф у розмірі 48 000 гривень
за порушення частини восьмої статті 39
закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

24.05.2012 на підставі звернення ОСОБА_3 від
08.05.2012 № 7/10 головним державним
інспектором інспекційного відділу у
Північному регіоні інспекційного
управління № 2 Мірошніченком М.І. було
проведено перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил (позапланова).

За результатами перевірки складено Акт
від 24.05.2012 № 147, яким встановлено
невиконання законних вимог припису
начальника Інспекції ДАБК у Київській
області від 20.03.2012 № 31.

24.05.2012 складно протокол № 7 про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності у зв'язку з невиконанням
законних вимог припису начальника
Інспекції ДАБК у Київській області від
20.03.2012 № 31, що є порушенням частини
четвертої статті 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

28.05.2012 винесено постанову про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності за
порушення частини четвертої статті 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
накладено штраф у розмірі 10 000 гривень.

21.07.2014 головним державним інспектором
інспекційного відділу № 2
інспекційного управління № 2 Карнаухом
Г.М. на підставі заяви ОСОБА_3 (вх. №
7/10-Г-2007/30 від 20.07.2014), направлення на
проведення позапланової перевірки №
1702.14/09/02 від 01.07.2014 проведено перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
(позапланова).

За результатами перевірки складено Акт
від 27.07.2014, яким встановлено порушення
статті 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», а саме експлуатація
закінченого будівництвом об'єкту, який
не введено в експлуатацію.

Вважаючи, що відповідач протиправно
ухиляється від виконання законних
вимог Інспекції, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку даному спору,
суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про архітектурну діяльність» від
20.05.1999 № 687-XIV (в редакції на час
проведення перевірки), для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України № 439/2011 від 08.04.2011
(далі - Положення) (чинне на момент
проведення перевірки, а саме станом на
21.07.2014), Держархбудінспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Основними завданнями
Держархбудінспекції України є
реалізація державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства,
зокрема, здійснення в межах своїх
повноважень державного контролю за
дотриманням законодавства, стандартів,
нормативів, норм, порядків і правил із
зазначених питань (пункт 3 Положення).

Згідно пункту 6 Положення,
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

У силу положень підпунктів 8, 10 пункту 4
Положення, Держархбудінспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань, окрім іншого, здійснює
державний контроль за дотриманням
фізичними та юридичними особами
державних будівельних норм, стандартів
і правил під час виконання підготовчих
і будівельних робіт, перепланування та
реконструкції (дообладнання) житлового
фонду та будівель громадського
призначення, а також здійснює контроль
за виконанням приписів про усунення
порушень вимог законодавства у сферах
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів та правил,
у сфері житлово-комунального
господарства.

В той же час, Держархбудінспекція
України для виконання покладених на
неї завдань має право в установленому
порядку видавати обов'язкові до
виконання приписи щодо усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
а також здійснювати
претензійно-позовну роботу, звертатися
до суду з позовами щодо захисту своїх
прав та законних інтересів, а також
інтересів держави з питань державного
архітектурно-будівельного контролю та
контролю у сфері житлово-комунального
господарства (підпункти 6, 18 пункту 5
Положення).

Разом з цим суд зауважує, що реалізація
посадовими особами Інспекцій
повноважень щодо державного контролю
та нагляду чітко формалізована,
здійснюється виключно на підставі і в
порядку встановленому законодавством
у сфері містобудування, і не допускає
відхилень від визначеної процедури,
вільного тлумачення положень закону
при здійснені перевірок або
застосуванні заходів примусу.

У силу положень статті 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (в
редакції, чинній на момент проведення
перевірки), (далі - Закон № 3038) державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 № 553 затверджено Порядок
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - Порядок).

Так, пунктом 2 Порядку передбачено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється, зокрема, за
дотриманням: вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
проектної документації, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції; інших вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва.

Відповідно до пунктів 16 та 17 Порядку, за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Згідно частини 4 статті 41 Закону № 3038,
посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право, крім
іншого:

9) забороняти за вмотивованим письмовим
рішенням керівника органу державного
архітектурно-будівельного контролю чи
його заступника експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію.

Аналогічні за змістом повноваження
передбачені також пунктом 10 Порядку та
підпунктом 19 пункту 5 Положення.

Таким чином, у разі виявлення у ході
перевірки порушень суб'єктами
містобудування будівельних норм,
державних стандартів і правил,
територіальний орган
Держархбудінспекції України
зобов'язаний скласти акт, у якому
викладаються факти встановлені у ході
перевірки та містяться посилання на
норми законів, що порушені.

При цьому, за результатами такої
перевірки Інспекція має право
заборонити експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію.

Як вбачаться з матеріалів справи, таких
рішень Інспекція не приймала.

Суд погоджується із посиланням
представника позивача на підпункт 18
пункту 5 Положення щодо права Інспекції
звертатись до суду з позовами про
захист своїх прав та законних
інтересів та інтересів у сфері
містобудування, однак таке звернення, у
випадку, що розглядається, повинне
здійснюватись у системному
взаємозв'язку з положеннями Закону №
3038.

Позивач, як орган державної влади,
зобов'язаний належним чином
використовувати надані йому
повноваження у сфері державного
нагляду і контролю, неприпустимим є
викривлення або довільне тлумачення
положень Закону щодо способів захисту
порушених прав.

Суд звертає увагу, що позивач звернувся
до суду у загальному порядку із вимогою
про заборону експлуатувати об'єкт, який
не введений в експлуатацію, водночас
позивачем не вчинено дій щодо
прийняття рішення про заборону
експлуатувати закінчені будівництвом
об'єкти, не прийняті в експлуатацію.

Отже, розглядаючи дану справу у
загальному порядку, оскільки вимог про
її розгляд за правилами статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України заявлено не було, враховуючи
приписи пункту 5 частини 4 статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд не вбачає підстав для
задоволення адміністративного позову,
враховуючи відсутність будь-яких норм
законів, які б дозволяли Інспекції
зверталися до суду із заявленими
позовними вимогами.

Заявлені позивачем вимоги фактично є
заходами реагування у сфері державного
нагляду (контролю).

Водночас, аналізуючи норми пункту 5
частини першої статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якого, скорочене
провадження застосовується в
адміністративних справах щодо
застосування у випадках, передбачених
законом, заходів реагування у сфері
державного нагляду (контролю), якщо
вони можуть бути застосовані виключно
за судовим рішенням, суд відмічає
наступне.

Як вже було зазначено, Законом № 3028,
Положенням та Порядком Інспекції
надано право самостійно приймати
рішення про заборону експлуатувати
закінчені будівництвом об'єкти, не
прийняті в експлуатацію.

У зв'язку з цим, підстав для вжиття
таких заходів і в порядку статті 183-2
адміністративного судочинства
України, суд також не вбачає.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про відсутність об'єктивних
та правових підстав для задоволення
адміністративного позову.

Згідно частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач у даній справі не надав суду
належних та достатніх доказів на
підтвердження позовних вимог.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Доказів понесення таких
витрат суду не надано.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.