Справа № 806/3550/13-а
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
Житомир справа № 806/3550/13-a

час прийняття: 10 год. 55 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представників позивача
Маковія О.Є., Сокирко В.В,

за участі представника відповідача
Красовського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Радомисль.
Торгівельна компанія" до Житомирської
об`єднаної державної податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Житомирській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Горизонталь", про скасування
податкових повідомлень - рішень від
13.05.2013 р. №000106222, №000107222,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовами до
Державної податкова інспекція у м.
Житомирі Житомирської області
Державної податкової служби, в яких
просив скасувати податкові
повідомлення - рішення від 13.05.2013 №
000106222 про донарахування ТОВ "Радомисль.
Торгівельна компанія" податку на
прибуток у розмірі 33959 грн, з яких
основний платіж 27167 грн, штрафна
санкція 6792 грн, та № 000107222 про
донарахування податку на додану
вартість в розмірі 32341 грн, з яких
основний платіж 25873 грн, штрафна
санкція 6468 грн. У обґрунтування своїх
позовних вимог Товариство з обмеженою
відповідальністю "Радомисль.
Торгівельна компанія" зазначало, що
висновки контролюючого органу щодо
відсутності належним чином оформлених
відносин по транспортному
експедируванню з ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" і про безпідставно
сформований податковий кредит за
рахунок сум ПДВ по податкових
накладних, отриманих від вказаного
постачальника є безпідставними.
Фінансово - господарська операція
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Радомисль.
Торгівельна компанія" з ТОВ "Комерційна
фірма"Горизонталь" була фактично
здійснена, що підтверджується
укладеним договором транспортного
експедирування № 18 від 21 травня 2012 року
та первинними документами, складеними
відповідно до вимог ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Зокрема, актом
здачі - приймання робіт (надання послуг)
№ ОУ-951, товарно - транспортними
накладними, податковою накладною на
загальну суму 155238,00 грн, у т.ч. ПДВ 25873
грн. Транспортно - експедиційні послуги
були виконані в повному обсязі та
оплачені з розрахункового рахунку
позивача на розрахунковий рахунок
контрагента в сумі 155238,00 гривень згідно
платіжного доручення № 384 від 05 липня
2012 року, що підтверджує банківська
виписка. За таких обставин, позивач
вважає, що ним правомірно до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, за І півріччя 2012
року включено витрати в розмірі 129365 грн
по господарським операціям з ТОВ
"Комерційна фірма "Горизонталь", тому
доводи контролюючого органу про
заниження податку на прибуток у сумі
27167 грн є безпідставними. У зв'язку з цим
ТОВ "Радомисль. Торгівельна компанія"
вказує на те, що ними правомірно,
відповідно до вимог Податкового
кодексу України, сформовано податковий
кредит за червень 2012 року у сумі 25873 грн
на підставі виписаної ТОВ "Комерційна
фірма "Горизонталь" податкової
накладної, так як господарська
операція мала реальний характер та
спричинила реальне настання правових
наслідків для суб'єктів правовідносин.

Під час розгляду справи первинного
відповідача - Державну податкову
інспекцію у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби
замінено належним відповідачем -
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області.

Представники позивача в засіданні суду
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили їх задовольнити, на
підставі доводів викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив позов
залишити без задоволення, з підстав
викладених у письмових запереченнях
проти позову. Зазначив, що проведеною
документальною позаплановою виїзною
перевіркою ТОВ "Радомисль. Торгівельна
компанія" з питань достовірності,
повноти обчислення та своєчасності
сплати до бюджету податку на додану
вартість та податку на прибуток
підприємств по взаємовідносинах з ТОВ
"Комерційна фірма "Горизонталь" за
червень 2012 року виявлено факт
відсутності у позивача підстав для
включення до складу валових витрат сум,
сплачених за угодою з вказаним
контрагентом, а до складу податкового
кредиту - сум податку на додану
вартість, сплачених відповідно до
податкових накладних, оформлених цим
контрагентом. Так як відповідні
документи не підписані особою, яка
належить до кола осіб, наділених таким
правом у визначеному законом порядку. У
зв'язку з цим податкові повідомлення -
рішення від 13.05.2013 р. №000106222, №000107222 є
правомірними та скасуванню не
підлягають.

Представник третьої особи до суду не
прибув, про час та місце розгляду
справи, відповідно до частини 4 статті
33, частини 11 статті 35 КАС України,
вважається повідомленим належним
чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Встановлено, що з 08.04.2013 року по 12.04.2013
року працівниками ДПІ у м. Житомирі
проведено виїзну позапланову
документальну перевірку з питань
фінансово - господарських
взаємовідносин ТОВ "Радомисль.
Торгівельна компанія" з ТОВ "Комерційна
фірма Горизонталь" за період
діяльності з 01.06.2012 року по 30.06.2012 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
"Радомисль. Торгівельна компанія":

- підпункту 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на прибуток в сумі 27167
грн за І півріччя 2012 року;

- п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість в
загальній сумі 25873 грн за червень 2012
року.

Такий висновок контролюючого органу
обґрунтовано наступним:

- ТОВ "Радомисль. Торгівельна компанія"
до складу витрат віднесено витрати
пов'язані з транспортно -
експедиційними послугами не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку, а саме підприємством до складу
витрат віднесено витрати на
транспортно - експедиційні послуги,
отриманих від ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь";

- Підприємством віднесено до складу
податкового кредиту ПДВ з транспортно -
експедиційні послуг, отриманих від ТОВ
"Комерційна фірма "Горизонталь", за
відсутності належним чином оформлених
податкових накладних на загальну суму
ПДВ 25873 грн у червні 2012 року, а саме
згідно розшифрованих підписів від
постачальника ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" вказаний ОСОБА_4, який не
мав ніякого відношення до
господарської діяльності ТОВ
"Комерційна фірма "Горизонталь" та
документи фінансової звітності
підприємства не підписував;

- ДПІ у м. Житомирі отримано від ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва ДПС акт
від 13.11.2012 № 7593/22-7/37889322 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Горизонталь" з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
прибуток та податку на додану вартість.
В акті зазначено, що до ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва ДПС
надано копію протоколу допиту свідка -
гр. ОСОБА_4 - засновника ТОВ "Комерційна
фірма "Горизонталь". Відповідно до
вказаного протоколу допиту гр. ОСОБА_4
повідомив, зокрема, що він ніякого
відношення до фінансово -
господарської діяльності ТОВ
"Комерційна фірма "Горизонталь" не мав.
Внаслідок цього ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва ДПС прийшла до висновку,
що первинні документи виписані від
імені ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" складені всупереч
вимогам діючого законодавства України,
в зв'язку з чим не має можливості
підтвердити факт здійснення
господарських операцій. Також
перевіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість при придбанні та продажу
товарів (робіт, послуг) за період, що
перевірявся, які підпадають під
визначення згідно з Податковим
кодексом України.

За результатами перевірки складено акт
про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Радомисль. Торгівельна компанія" з
питань фінансово - господарських
взаємовідносин з ТОВ "Комерційна фірма
Горизонталь" за період діяльності з
01.06.2012 р. по 30.06.2012 р. від 17 квітня 2013 року
№ 2015/22-2/32520273.

13 травня 2013 року ДПІ у м. Житомирі
Житомирської області ДПС, на підставі
акту перевірки № 2015/22-2/32520273 від 17.14.2013,
прийняті податкові повідомлення -
рішення № 000106222 про збільшення суми
грошового зобов'язання ТОВ "Радомисль.
Торгівельна компанія" за платежем
податок на прибуток на 33959 грн (за
основним платежем - 27167 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 6792
грн); № 000107222, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 32341 грн, у тому
числі за основним платежем - 25873 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 6468
грн.

Суд, перевіряючи оспорювані податкові
повідомлення - рішення на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, виходив із такого.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Радомисль.
Торгівельна компанія" зареєстровано як
юридична особа Виконавчим комітетом
Житомирської міської ради
Житомирської області. Видами
діяльності Товариства за КВЕД -2010
визначено: оптова торгівля напоями;
діяльність посередників у торгівлі
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами; оптова торгівля
іншими товарами господарського
призначення. Дані обставини визначені
у довідці з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України АА
№ 705657 Головного управління статистики
у Житомирській області.

Матеріалами справи підтверджено, що 21
травня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Радомисль
ТК" (Клієнт) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Горизонталь" (Експедитор) укладено
договір транспортного експедирування
№ 18.

За умовами п. 1.1 - 1.4 договору № 18 від
21.05.2012 Експедитор від свого імені та за
рахунок Клієнта забезпечує здійснення
перевезення вантажу (пиво) Клієнта
автомобільним транспортом у
міжміському сполученні. Експедитор в
інтересах Клієнта виконує такі
транспортно - експедиційні операції,
пов'язані з перевезенням: розробляє та
узгоджує із Клієнтом маршрут
перевезення, здійснює пошук
перевізника, організовує забезпечення
відправлення та одержання вантажу,
організовує розвантаження вантажу
Клієнта в пункті призначення,
проводить інші операції, пов'язані з
перевезенням. Експедитор організовує
перевезення вантажу (пиво), визначеного
у відповідній заявці Клієнта. на
підтвердження наданих Експедитором
послуг за цим договором сторони
складають відповідний акт.

Підставою для одержання вантажу до
перевезення є товарно - транспортна
накладна, завірена печаткою
Експедитора, пред'явлена водієм або
іншим представником Експедитора та
документ, що посвідчує особу (п. 2.4
цього договору).

Згідно із пунктами 4.1 - 4.6 договору № 18
від 21.05.2012, вартість транспортно -
експедиційних послуг визначається
відповідно до затверджених
Експедитором тарифів. Розрахунок за
надані транспортно - експедиторські
послуги Клієнт проводить на підстав
рахунку Експедитора та акту про
виконання транспортно - експедиційних
послуг. Підставою для виставлення
рахунку є підписання Клієнтом акту про
виконання транспортно - експедиційних
послуг. Підставою для складання акту
про виконання транспортно -
експедиційних послуг слугують дані
подорожніх листів, завірених Клієнтом,
а також відмітки Клієнта в супровідних
документах. Розрахунки за цим
Договором здійснюються в
безготівковій формі, шляхом
перерахування Клієнтом коштів на
розрахунковий рахунок Експедитора
протягом 10 банківських днів з моменту
отримання рахунку за умови відсутності
заперечень до акту про виконання
транспортно - експедиційних послуг.
Датою оплати послуг Експедитора є дата
списання коштів з рахунку Клієнта.

На виконання умов даного договору
позивачем та ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" підписано акт здачі -
приймання робіт (надання послуг) № ОУ-951
від 30.06.2012 на суму 129365, 00 грн.
Контрагентом виписано позивачу
податкову накладну № 951 від 30.06.2012 на
загальну суму 155238,00 грн, у т.ч. ПДВ - 25873,00
грн і надано товарно-транспортні
накладні за червень 2012 року.

Розрахунки з ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" позивач здійснював у
безготівковій формі, на підтвердження
чого надав платіжне доручення про
перерахування на рахунок вказаного
контрагента суми грошових коштів у
розмірі 155238,00 грн.

Беззаперечно встановлено, що ТОВ
"Радомисль. Торгівельна компанія"
включено до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, та відображено в
декларації з податку на прибуток
підприємств відповідних періодів суму
витрат у розмірі 129365 грн, понесених від
контрагента ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь". Сплачену в ціні послуг
суму податку на додану вартість в
розмірі 25873,00 грн, відповідно до
податкової накладної від 30.06.2012 № 951,
позивачем віднесено до податкового
кредиту в червні 2012 року.

Згідно зі пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - ПК
України), для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до підпункту 14.1.27
пункту 14.1 статті 14 ПК України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 138.1 статті 138 ПК України
визначено, що витрати, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно із пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку; витрати банківських
установ

До складу інших витрат, згідно із пп.
138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України,
включаються витрати на збут, які
включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, зокрема: витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Відповідно до абзацу першого пункту 138.2
статті 138 ПК України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У силу приписів пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Податковий кредит, згідно із п. 14.1.181 ст.
14 ПК України, - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності із п. 198.1 статті 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно із п. 198.2 статті 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Пунктом 201.6 статті 201 ПК України
визначено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та валові
витрати з метою оподаткування податком
на прибуток мають бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Первинний документ, згідно із ст. 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 № 1955-IV, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договір транспортного експедирування
укладається у письмовій формі.
Істотними умовами договору
транспортного експедирування є:
відомості про сторони договору: для
юридичних осіб - резидентів України:
найменування, місцезнаходження та
ідентифікаційний код в Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України; вид послуги
експедитора; вид та найменування
вантажу; права, обов'язки сторін;
відповідальність сторін, у тому числі в
разі завдання шкоди внаслідок дії
непереборної сили; розмір плати
експедитору; порядок розрахунків;
пункти відправлення та призначення
вантажу; порядок погодження змін
маршруту, виду транспорту, вказівок
клієнта; строк (термін) виконання
договору; а також усі ті умови, щодо
яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди. Для
систематичного надання послуг
експедитора можуть укладатися
довгострокові (генеральні) договори
транспортного експедирування. Платою
експедитору вважаються кошти, сплачені
клієнтом експедитору за належне
виконання договору транспортного
експедирування. Перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або державною
мовою, якщо вантажі перевозяться в
Україні. Факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які відображають шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення.

Основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля (абз. 1 п. 11.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Мінтранс від 14.10.1997 № 363, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Товарно-транспортна накладна, згідно
із розділом 1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом Мінтранс
від 14.10.1997 № 363, у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, - єдиний для всіх
учасників транспортного процесу
юридичний документ, що призначений для
списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи.

У відповідності до п. 11.4, 11.5, 11.7
наведених Правил, оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку, а лише
встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників).

При цьому чинним законодавством
України не встановлено обов'язку
суб'єкта господарювання, а також права
здійснювати перевірку справжності
наданих контрагентами документів при
укладенні договорів.

Надання ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" позивачу транспортно -
експедиційних послуг підтверджено
актом здачі - прийняття робіт (надання
послуг) № ОУ-951 від 30 червня 2012 року. Цей
акт містить інформацію про факт
надання послуг і факт їх прийняття ТОВ
"Радомисль. Торгівельна компанія";
вартість транспортно - експедиційних
послуг. Акт був представлений під час
перевірки, про що зазначено у акті
перевірки.

Маршрут перевезення вантажу та
реєстраційні номери транспортного
засобу, яким здійснювалося перевезення
вантажу, зазначені в товарно -
транспортних накладних за червень 2012
року, у яких також вказано найменування
вантажу. Копії цих ТТН долучені до
матеріалів справи.

За результатами господарських
взаємовідносин ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" виписана ТОВ "Радомисль.
Торгівельна компанія" податкова
накладна від 30.06.2012 № 951 на загальну
суму 155238,00 грн, в т.ч. ПДВ 25873,00 грн. На цій
податковій накладній наявний відтиск
круглої печатки платника податків,
який її видав, тобто на накладній є
ідентифікаційна відмітка особи, яка
видала накладну.

Вказана податкова накладна сформована
відповідно до статті 201 Податкового
кодексу України та наказу Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 року № 1379
"Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21.11.2011 року за № 1333/20071,
містить усі обов'язкові реквізити та
видана особою, зареєстрованою як
платник податку на додану вартість, на
момент її видачі.

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують правомірність формування
позивачем податкового кредиту та
віднесення відповідних сум до складу
валових витрат, відповідно до
первинних бухгалтерських документів
та по податковій накладній, яка
виписана на виконання умов викладених
вище договірних відносин.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що твердження контролюючого органу
щодо віднесення позивачем до складу
витрат витрат, пов'язаних з транспортно
- експедиційними послугами, не
підтверджених первинними документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку, та формування
податкового кредиту ПДВ за відсутності
належним чином оформлених податкових
накладних на загальну суму ПДВ 25873 грн у
червні 2012 року є безпідставними.

Суд критично оцінює доводи
відповідача, викладені у акті
перевірки, про неможливість реального
виконання укладеного позивачем зі
своїм контрагентом правочину через
відсутність у останнього необхідних
умов (трудових ресурсів, складських
приміщень, виробничих потужностей,
транспортних засобів) для ведення
господарської діяльності з посиланням
на дані акту ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва ДПС від 13.11.2012 №
7593/22-7/37889322 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Горизонталь" з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
прибуток та податку на додану вартість.

Так як зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит з
податку на додану вартість у випадку,
коли останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого права та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту, оскільки
податкове законодавство України не
ставить право платника податку на
додану вартість на податковий кредит в
залежність від дій або бездіяльності
його контрагентів чи відсутності у
контрагентів основних фондів,
кваліфікованого персоналу тощо. В разі
порушення контрагентом податкової
дисципліни відповідальність та
негативні наслідки мають настати саме
для цієї особи.

Чинне законодавство не зобов'язує
платника податків перевіряти
безпосереднього контрагента на
предмет виконання ним вимог
податкового законодавства та його
безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми до витрат та
суми податку на додану вартість до
податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини. Так, в
пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД
проти Болгарії" Європейського суду з
прав людини дійшов такого висновку: "...
Суд вважає, що компанія-заявник не
повинна нести відповідальність за
наслідки невиконання постачальником
його обов'язків щодо своєчасного
декларування податку на додану
вартість і, як наслідок, сплачувати
податок на додану вартість повторно
разом із пенею. Суд вважає, що такі
вимоги прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

Також, на думку суду, є
необґрунтованими посилання
контролюючого органу, в акті перевірки,
на протокол допиту свідка - гр. ОСОБА_4 -
засновника ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь", в якому він повідомив,
зокрема, що ніякого відношення до
фінансово - господарської діяльності
ТОВ "Комерційна фірма "Горизонталь" не
мав, зважаючи на таке.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно із частиною 4 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вирок суду в кримінальній
справі або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Системний аналіз положень норм чинного
процесуального законодавства свідчить
на користь висновку, що протокол допиту
керівника певного контрагента як
свідка у кримінальній справі не може
бути належним доказом у даній
адміністративній справі та свідчити
про нікчемний характер договору,
укладеного між позивачем і
контрагентом. Пояснення керівника
контрагента позивача зафіксовані в
процесуальних документах по
кримінальній справі є лише одним із
засобів доказування в кримінальній
справі, вони не є належним документом,
який встановлює відповідні юридичні
факти.

В розумінні
кримінально-процесуального
законодавства України, належними
засобами, які б підтверджували
відповідні юридичні факти, зокрема,
вину службових осіб у фальсифікації
бухгалтерських чи інших документів, є
відповідні судові рішення, що набрали
законної сили.

Інформація про винесення вироку у
кримінальній справі, в межах якої
відібрані пояснення гр. ОСОБА_4, на
момент розгляду адміністративної
справи відсутня.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
218 Цивільного кодексу України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Отже, за змістом вказаних норм,
заперечення щодо факту вчинення
правочину можуть підтверджуватися
виключно доказами, зазначеними в
статті 218 Цивільного кодексу України, а
рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Відтак, відмова керівника контрагента
позивача ОСОБА_4 від факту здійснення
фінансово - господарської діяльності
ТОВ "Комерційна фірма "Горизонталь" не
може бути прийнята судом як
беззаперечний доказ не отримання
позивачем транспортно - експедиційних
послуг, на виконання договору № 18 від
21.05.2012.

Доказів на спростування того факту, що
на час укладання та виконання
вказаного правочину, контрагент
позивача був зареєстрований юридичною
особою та платником податку на додану
вартість, представником відповідача
суду надано не було.

У ході судового розгляду справи статус
позивача та його контрагента, як
платника ПДВ, не заперечувався
сторонами.

Акт перевірки не містить жодних
посилань на те, що установчі документи,
свідоцтво про державну реєстрацію та
свідоцтво платника податку на додану
вартість контрагента позивача були
скасовані чи визнані недійсними за
рішенням суду як на дату укладання чи
виконання договору так і на дату
складання податкової накладної.

Відповідачем також не надано суду
доказів визнання правочину, укладеного
між позивачем та ТОВ "Комерційна фірма
"Горизонталь" недійсними, а також
визнання недійсними первинних
бухгалтерських документів, що
підтверджують його виконання.

В ході перевірки відповідачем не
встановлено проведення позивачем
збиткових операцій, не встановлено у
позивача наміру отримати за
вищевказаним договором інший
результат, ніж придбання послуг.

Досліджуючи витребувані та приєднані
до справи документи, суд відзначає, що
матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при укладанні і
виконанні договору взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.

Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.
11 КАС України не виявлено.

При цьому, суд бере до уваги, що доказів,
які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
спірною угодою, за правилами ч. 2 ст. 71
КАС України, відповідач до суду не
подав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Податкові органи не вправі
тлумачити поняття добросовісності
платника як таке, що породжує у
останнього додаткові обов'язки, не
передбачені чинним законодавством.

Подання платником до контролюючого
органу усіх належним чином оформлених
первинних документів, передбачених
податковим законодавством, з ціллю
отримання податкової вигоди є
підставою для її отримання, якщо
податковий орган не доведе
неправдивість, недостовірність або
суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування податкового кредиту.

Однак, контролюючим органом не
доведено існування таких обставин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Усупереч наведеним нормам,
відповідачем не доведено існування
обставин, які виключають право
позивача на формування податкового
кредиту та валових витрат у зв'язку із
господарськими операціями, що
відбулися між позивачем та ТОВ
"Комерційна фірма "Горизонталь".

За таких обставин, коли збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 27167 грн та з податку
на додану вартість у розмірі 25873 грн
було здійснено відповідачем
протиправно, то нараховані на вказані
суми штрафні санкції в розмірі 6792 грн і
6468 грн відповідно також є
безпідставними.

Враховуючи все наведене вище, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомлення - рішення ДПІ у м. Житомирі
Житомирської обл. ДПС від 13 травня 2013
року № 000106222 і № 000107222 є протиправним,
тому їх необхідно скасувати, а позовні
вимоги ТОВ "Радомисль. Торгівельна
компанія" - задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати
податкові повідомлення - рішення ДПІ у
м. Житомирі від 13.05.2013 р. № 000106222, № 000107222.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 13
жовтня 2014 р.