Справа № 761/15159/14-а
Суддя: Гуменюк А. І.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/427/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Туровській
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 21 травня 2014 року
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва (далі -
Відповідач) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
є суддею у відставці Верховного Суду
України зі стажем роботи на посаді
понад 25 років. Зауважує, що на підставі
частини третьої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, йому
виплачується щомісячне довічне
грошове утримання у розмірі 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. Крім того,
також зауважує, що як на початок 2012
року, так і на початок 2013 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді Верховного Суду
України у відставці не був приведений
до встановленого законом
співвідношення між ним і розміром
суддівської винагороди судді
Верховного Суду України, який працює на
відповідній посаді, через прийняття
Закону України від 08 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 01
жовтня 2011 року. Зауважує, що цим
Законом, зокрема, визначено
максимальний розмір пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання та внесено зміни до статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». Однак, Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі за №
1-2/2013, Конституційний Суд України
визнав такими, що не відповідають
Конституції України ряд положень
Закону України від 08 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», у тому числі, статтю 2
вказаного Закону. Натомість у
вказаному Рішенні Конституційного
Суду України відмічено, що підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції до змін,
внесених Законом України від 08 липня 2011
року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».
Вказує, що за довідкою Верховного Суду
України від 11 липня 2013 року № 453/0/21-13,
суддівська винагорода судді
Верховного Суду України, який працює на
відповідній посаді, станом на 03 червня
2013 року складає 26 839 грн. 80 коп., у тому
числі: посадовий оклад 14 911 грн., доплата
за вислугу років у розмірі 11 928 грн. 80
коп. Вказує, що він звертався до
Відповідача в установленому законом
порядку із заявою про здійснення
перерахунку його довічного грошового
утримання, зважаючи на відповідне
Рішення Конституційного Суду України,
проте, йому було відмовлено з підстав,
що вказане Рішення суду стосується
лише суддів Конституційного Суду
України. Вважає вказану відмову
протиправною. Просить суд ухвалити
судове рішення, яким визнати вказані
дії Відповідача протиправними,
зобов'язати Відповідача здійснити йому
із 03 червня 2013 року перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці та виплату у відповідності
до щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, виходячи з
розміру суддівської винагороди станом
на 03 червня 2013 року судді Верховного
Суду України, який працює на
відповідній посаді, згідно Довідки
Верховного Суду України від 11 липня 2013
року № 453/0/21-13 про заробітну плату
працюючого судді Верховного Суду
України.

Позивач у судове засідання не з'явився.
Подав до суду клопотання про розгляд
справи у його відсутність, посилаючись
на стан здоров'я та похилий вік.

Оскільки представник Відповідача не
заперечував щодо розгляду справи у
відсутність Позивача, суд знаходить
можливим розгляд справи у відсутність
останнього, на підставі зібраних у
справі доказів.

Представник Відповідача у судовому
засіданні позовну заяву не визнав. У
задоволенні позовних вимог просив суд
відмовити повністю. Обґрунтовуючи свою
позицію тим, що Позивач перебуваючи на
обліку Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва отримує довічне грошове
утримання у розмірі 90% грошового
утримання судді, який перебуває на
відповідній посаді, відповідно до
положень статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та тим, що
пунктом четвертим статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» визначено, що у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. Таким
чином, на його думку, перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання здійснюється з усієї суми
заробітної плати діючих суддів
Конституційного Суду України з дня
виникнення права на відповідний
перерахунок. Наголошуючи на тому, що
Позивач не є суддею Конституційного
Суду України у відставці, тому для
проведення перерахунку та виплати
щомісячного довічного грошового
утримання відсутні законні підстави.

Заслухавши пояснення представника
Відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані у справі
докази в їх сукупності, суд знаходить
адміністративний позов таким, що
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що Позивач є суддею
Верховного Суду України у відставці.
Крім того, судом також встановлено та
підтверджено представником
Відповідача, що Позивач знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Києва (а.с. 3).

За змістом Статті 6.4 Європейської
Хартії про закон «Про статус суддів»,
судді, які досягли встановленого
законом віку для виходу у відставку із
суддівської посади і які виконували
обов'язки судді впродовж відповідного
строку, повинні отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути якнайближчим до рівня їх
останньої заробітної плати в якості
судді.

За змістом частини 4 статті 43 Закону
України «Про статус суддів» (чинного на
момент виходу у відставку), судді, який
вийшов у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше двадцяти років
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Судом встановлено, що з урахуванням
стажу роботи на посаді судді, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання Позивача при виході у
відставку складав 90 відсотків
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону
України «Про статус суддів» (яка
втратила чинність з 1 січня 2012 року і
яка діяла на момент виходу у відставку),
заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», суддівська винагорода
регулюється цим законом, Законом
України «Про Конституційний Суд
України» та не можне визначатися
іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплати за
вислугу років; перебування на
адміністративній посаді в суді;
науковий ступінь; роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Як вбачається із матеріалів справи, на
ім'я Позивача Верховним Судом України
від 11 липня 2013 року за № 453/0/21-13, видана
Довідка (далі - Довідка) щодо розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді (а.с. 4).

Із матеріалів справи також вбачається,
що листом від 10 січня 2014 року за № 311/06, у
проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
Позивачеві Відповідачем було
відмовлено з мотивів відсутності
підстав для його перерахунку, оскільки
на думку останнього, пенсія Позивачеві
виплачується у повному обсязі та у
зв'язку з тим, що Позивач не є суддею
Конституційного Суду України (а.с. 5).

Із вказаною позицією Відповідача суд
не погоджується, з таких підстав.

За змістом Статті 8 Загальної
декларації прав людини, кожна людина
має право на ефективне поновлення у
правах компетентними національними
судами у разі порушення її основних
прав, наданих їй конституцією або
законом.

Крім того, відповідно до частини 3
статті 22 Конституції України, при
прийнятті нових законів або винесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Згідно із частиною 1 статті 126
Конституції України, незалежність і
недоторканість суддів гарантуються
Конституцією і законами України.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону
України «Про статус суддів» (яка діяла
на момент виходу у відставку), гарантії
незалежності судді, включаючи заходи
його правового захисту, матеріального
і соціального забезпечення,
передбачені цим Законом, поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути
скасовані чи знижені іншими
нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Аналогічне положення містить частина 6
статті 47 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», зокрема,
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
визначених Конституцією України
гарантій незалежності судді.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України.

Судом встановлено, що право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у Позивача
виникло, починаючи із 03 червня 2013 року,
у зв'язку з чим Позивач звернувся до
Відповідача щодо перерахунку
вказаного довічного утримання у
порядку, визначеному діючим
законодавством, надавши відповідні
Довідку та заяву. Разом з тим, в
порушення статті 19 Конституції
України, Відповідач безпідставно
відмовив Позивачеві у здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про протиправність вказаних
дій Відповідача, у зв'язку з чим позовна
заява в частині щодо визнання дій
Відповідача протиправними підлягає
задоволенню .

Крім того, за змістом частини 2 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд може прийняти постанову,
яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і
громадянина від порушень з боку
суб'єктів владних повноважень.

Визнаючи позов обґрунтованим в частині
щодо протиправності дій Відповідача,
суд знаходить необхідним зобов'язати
останнього здійснити Позивачеві
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у відповідності до
Довідки, починаючи із 03 червня 2013 року,
із одночасним зобов'язанням
Відповідача виплатити Позивачеві
недоплачену суму довічного грошового
утримання, з урахуванням здійснених
раніше виплат.

За таких обставин, суд знаходить
адміністративний позов таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, виходячи зі змісту частини 1
пункту 1 статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд звертає до негайного
виконання дану постанову суду про
присудження виплати щомісячного
довічного грошового утримання у межах
суми стягнення за один місяць.

З урахуванням викладеного, на підставі
Статті 8 Загальної декларації прав
людини, Європейської Хартії про закон
«Про статус суддів», статей 19, 22, 126
Конституції України, Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
Закону України «Про статус суддів»
(чинного на момент виходу у відставку),
керуючись статтями 8-12, 14, 18, 69, 71, 72, 159-163,
256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
з а д о в о л ь н и т и.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці - п р о т и п р а в н и м и.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва (Код ) здійснити
ОСОБА_1 перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці згідно Довідки Верховного
Суду України за № 453/0/21-13 від 11 липня 2013
року про розмір суддівської винагороди
працюючого судді Верховного Суду
України, починаючи із 03 червня 2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва (Код ) виплатити
ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, з урахуванням здійснених
раніше виплат.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню в частині присудження
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня
проголошення постанови апеляційної
скарги. У разі проголошення лише
вступної та резолютивної частини
постанови, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення зазначених вище
строків або після розгляду справи в
апеляційному порядку Київським
апеляційним адміністративним судом,
якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :