Справа № 808/6015/13-а
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/6015/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2014 року

справа № 808/6015/13-а

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року у справі № 808/6015/13-а за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради про зобов’язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року в позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що заробітна плата або винагорода виплачувалась особам, які утримуються в інтернаті на підставі локального положення, згідно якого заклад може залучати до роботи утриманців та оплачувати результати їх праці за рахунок наявних бюджетних коштів. Апелянтом зазначалось, що ним у межах трудового законодавства укладались договори з особами, які залучались до праці, такі договори разом як і колективний договір були погоджені з профспілкою та установою яка є керівною для інтернату. Апелянтом вказувалось, що залучення до праці та оплата відбувалась без порушень Закону України «Про оплату праці», інтернат не має інших доходів окрім бюджетних надходжень і не займається прибутковою діяльністю а отже і оплата праці, навіть якщо працівник не входить в штат, повинна відбуватись за рахунок бюджетних коштів. КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» зазначалось, що попередніми контрольно-ревізійними перевірками використання бюджетних коштів порушення у сфері оплати праці утриманців не фіксувались, зазначалось, що ДФІ в Запорізькій області було змінено умови виконання вимоги, та інспекція не зважає на ту обставину, що особа винна у фінансових порушень понесла відповідальність.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що вимога ДФІ в Запорізькій області є обов’язковою до виконання, законність та обґрунтованість пункту вимогу, виконання якої є предметом розгляду підтверджується внутрішніми документами відповідача, з яких встановлено, що відповідач всупереч діючого законодавства здійснював оплату утриманців інтернату з бюджетних коштів передбачених для функціонування комунальної установи та для оплати праці штатних працівників. Суд першої інстанції зазначав, що відповідач, порушуючи Закон України «Про оплату праці» при залучені до праці утриманців та при оплаті такої праці керувався своїми власними нормами та не вірно здійснював розподіл коштів. Протиправність дій відповідача підтверджується його розпорядчими документами та довідкою про рух коштів на рахунку установи. Суд першої інстанції у постанові прийшов до висновку, що підопічні інтернату не є штатними працівниками та не перебувають у трудових відносинах, які зафіксовані договорами у необхідній формі, отже витрати коштів з загального фонду на оплату праці підопічних є неправомірними.

В матеріалах справи наявний лист КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради від 28.05.2013 року №448 та квитанції №ПН3706 від 28.05.2013 року на суму 3607,00 грн., якою підтверджується часткове повернення коштів, які підлягають поверненню до обласного бюджету.

Встановлено, що станом на 14.10.2013 року в інтернаті проживає 320 підопічних яким в більшості з них за призначенням лікаря рекомендована трудова реабілітація, згідно карт індивідуальної програми реабілітації інваліда форми №160/о, що затверджені наказом МОЗ України 08.10.2007 №623, 47 підопічних інтернату мали призначення на роботу в полі та фермі. Відповідно до наказів КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради від 04.01.2011 року №2 та від 13.01.2012 року №16 про внесення змін до штатного розпису відповідача з 01.01.2011 року та з 13.01.2012 року винагорода підопічним інтернату, які мають право працювати в допоміжних виробничих підрозділах, здійснюється з фонду заробітної плати в межах економії. Встановлено, що підопічні (утриманці) не є штатними працівниками КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, тобто не перебувають у договірних відносинах з роботодавцем та не отримують заробітну плату на підставі договорів та за виконану роботу як персонал інтернату.

Колегія суддів зазначає, що розпорядчими та платіжними документами КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради підтверджується, що підопічні не були прийняті у штат працівників, виконували роботу у межах та за рекомендацією індивідуальних програм реалібітації інвалідів, трудотерапії, отже і не є працівниками установи. Судом першої інстанції було вірно зазначено відносно договорів, які укладались з підопічними на виконання роботи, такі договори не є тими договорами, які підтверджують взаємовідносини робітника – роботодавця, укладені не за нормами Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради є комунальним закладом лікувального характеру та фінансується за рахунок обласного бюджету. Використання коштів з бюджету на оплату праці або на оплату послуг фізичним особам, які не є працівниками установи є незаконним.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 4, 13 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно п. 12, 38 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетною установою є орган державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Одержувачем бюджетних коштів є суб'єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради є бюджетною, неприбутковою установою. Здійснення відповідачем видатків не передбачених у бюджеті, як оплата праці фізичних осіб не пов’язаних з діяльністю установи, є незаконними діями.

Проаналізувавши законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що оплата праці підопічних КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, як винагорода, не повинна здійснюватись за рахунок бюджетних асигнувань. КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради здійснюючи відрахування на оплату праці фізичних осіб, які є підопічними установи порушило бюджетну дисципліну та здійснило видатки (збитки) не передбачені такими асигнуваннями.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року у справі № 808/6015/13-а – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук