Справа № 333/6799/14-а
Суддя: Тучков С. С.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/6799/14-а
Провадження №2-а/333/156/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2014 року

м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши у
скороченому провадженні
адміністративну справу №333/6799/14-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищевказаним позовом, в якому просить
суд поновити пропущений строк на
звернення до суду у зв'язку з
поважністю його пропуску, визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя щодо
нарахування та виплати їй з 01.01.2014 року
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, всупереч
положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплатити їй з 01.01.2014
року державну пенсію на підставі ст.54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі не нижче 8
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в обсязі 75% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, за відрахуванням
фактично отриманих ним сум. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, 1 категорії,
інвалідом ІІ групи та знаходиться на
обліку як пенсіонер в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя, а
тому в неї є право на визначення
розміру пенсії згідно положення
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанов Кабінету
Міністрів України.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що дії Управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі
м.Запоріжжя повністю відповідають
чинному законодавству України,
відповідач діяв у межах своїх
повноважень, у спосіб, встановлений
законом, тому вимоги позивача не можуть
бути задоволенні. Так, відповідно до
ст.63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Кошти на
виплату державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
враховані в Державному бюджеті України
у розмірах, визначених постановами
Кабінету Міністрів України (до 31.12.2011
року - постановою Кабінету Міністрів
України №745 від 06.07.2011 року «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету», з 01.01.2012 року -
постановою №1210 Кабінету Міністрів
України від 23.11.2011 року «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»). Отже,
виплата сум державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, що перевищують розміри
обчислені відповідно до чинного
законодавства, може здійснюватися у
разі надходження відповідних коштів
Державного бюджету України. Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» не передбачені додаткові
виплати до пенсії громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, окрім тих, які передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №1210 від
23.11.2011 року. Також 31.07.2014 року прийнято
Закон України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», в якому зазначено,
що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30,
31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Таким чином, передбачені
законами соціально-економічні права не
є абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції
України є найважливішою функцією
держави. Отже, відсутність додаткових
виплат пенсії заявнику обумовлено
міркуваннями економічної політики та
фінансовими труднощами, з якими
зіткнулась держава. Постановою
Кабінету Міністрів України «Про
внесення змін до деяких постанов
Кабінету Міністрів України з питань
пенсійного забезпечення» №112 від 25.03.2014
року внесено зміни до Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №1210 від
23.11.2011 року, зокрема, в пп.1 п.13 зазначено,
що щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачується особам, що
належать до категорії 1, з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, інвалідам ІІ
групи, у розмірі 379,60 гривень.

Згідно п.2 ч.1 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
скорочене провадження застосовується
в адміністративних справах щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази в їх
сукупності та оцінивши повідомлені
сторонами обставини, суддя дійшов
висновку про можливість розгляду
справи в порядку скороченого
провадження та вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом ІІ групи, захворювання якого
пов'язано з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
1), перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя та
отримує пенсію по інвалідності та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

В липні 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя з
заявою про перерахунок пенсій
відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». За
результатами розгляду даної заяви
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя
вказало, що позивач отримує пенсію
відповідно до розмірів, які
розраховані з урахуванням вимог
чинного законодавства, тобто постанови
Кабінету Міністрів України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст.49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ст.50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 1, інвалідам ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах - 75 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

Виплата додаткової пенсії відповідно
до ст.53 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до п.28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» статтю 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено у такій
редакції: особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІ групи
- 20 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
статтю 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено у такій
редакції: у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими
зокрема по IІ групі інвалідності - 200
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
якими внесено зміни до ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України, тобто є
неконституційними.

Згідно ч.2 ст.152 Конституції України
закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України, або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вищенаведені положення ч.4
ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
«Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» та пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» було
встановлено, що у 2012 році та відповідно
у 2013 році норми і положення ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік та відповідно
на 2013 рік.

Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №1210 від 23.11.2011 року «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
затверджено Порядок обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Дана
постанова набрала чинності з 01.01.2012
року.

У відповідності до вказаної Постанови
Кабінету Міністрів України позивачу
провадиться нарахування і виплата
основної та додаткової пенсій.

На даний час Закони України «Про
державний бюджет України на 2012 рік» та
«Про державний бюджет України на 2013
рік», які обмежували права інвалідів ІІ
групи, віднесених до категорії 1,
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, щодо призначення
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та призначення
державної пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, втратили чинність.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012 року
Конституційний Суд України зазначив,
що надання Верховною Радою України
права Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Разом з тим, метою і особливістю закону
про Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року №6-рп/2007 у справі про соціальні
гарантії громадян).

Тобто, виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків, що кореспондується з
положеннями ст.95 Конституції України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», яким і визначено, зокрема,
доходи і видатки Державного бюджету
України у 2014 році.

При цьому, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
було встановлено обмеження щодо виплат
основної та додаткової пенсії, не
внесено змін до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та не
делеговано права на встановлення
розмірів таких виплат Кабінету
Міністрів України, тому з 01.01.2014 року
діяли положення ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до яких розміри пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
установлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком, а
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірах 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Отже, суд дійшов висновку, що
застосування відповідачем з 01.01.2014 року
положень Постанови Кабінету Міністрів
України №1210 від 23.11.2011 року при
нарахуванні державної та додаткової
пенсії суперечить положенням Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
і Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» та не може бути
віднесено до реалізації права Кабінету
Міністрів України на встановлення
розмірів соціальних виплат та
допомоги, які фінансуються за рахунок
коштів Державного бюджету України, як
таке, що передбачено законом.

Таким чином, починаючи з 01.01.2014 року
були чинними і підлягали застосуванню
ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» були внесені
зміни відповідним Законом України від
31.07.2014 року, зокрема про те, що у 2014 році
норми і положення статей статей 20, 21, 22,
23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Вищезазначений Закон України від 31.07.2014
року, яким внесено зміни до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» та відповідно до якого
встановлено інші розміри виплати для
осіб, на яких поширюється Закон України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», набрав
чинності з 03.08.2014 року.

Таким чином, з 03.08.2014 року розміри
пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
обмежуються вимогами Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» із внесеними до нього змінами.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру пенсій позивачу з
01.01.2014 року по 03.08.2014 року застосуванню
підлягають норми ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не Постанова Кабінету Міністрів
України «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №1210 від 23.11.2011 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, позивач звернувся до суду з
позовом 27.08.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Клопотання позивача поновити
пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених прав з 01.01.2014 року
з посиланням на те, що його законні
права було обмежено шляхом прийняття
окремих неконституційних положень
нормативно-правових актів вищої сили
не може бути підставою для поновлення
процесуальних строків звернення до
суду, адже закони та інші
нормативно-правові акти є доступними
для ознайомлення всіма громадянами,
можливість обізнаності людини про те
чи інше положення законодавства
залежить виключно від бажання людини.
Позивач у період з 01.01.2014 року по липень
2014 року з заявою про перерахунок пенсії
до відповідача не звертався.

У зв'язку з викладеним, приймаючи до
уваги, що позивачем пропущений строк
звернення до суду за захистом своїх
прав, порушене право позивача підлягає
захисту з 27.02.2014 року.

Згідно ст.8 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Причому забороняється відмова в
розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.

Отже, відмова відповідача провести
перерахунок пенсії позивачу
відповідно до положень ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є неправомірною, а вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню частково за період з 27.02.2014
року по 02.08.2014 року включно.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.19, 64, 124 Конституції
України, ст.8, 71, 99, п.2 ч.1, ч.4 ст.183-2, ч.1
ст.244-2 КАС України, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м.Запоріжжя про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії, - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в
проведені перерахунку, а також виплати
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірах,
передбачених ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у період з
27.02.2014 року по 02.08.2014 року включно -
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м.Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі восьми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в обсязі 75 % мінімальної пенсії за
віком, за період з 27.02.2014 року по 02.08.2014
року включно, з урахуванням проведених
раніше виплат.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Комунарський районний суд
м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня
її проголошення, з подачею її копії до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду. Строк для
подання апеляційної скарги стороною
або іншою особою, яка брала участь у
справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С. Тучков