Справа № 1570/87/2012
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

10 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/87/2012

Категорія: 8.1.5 Головуючий в 1 інстанції:
Вовченко О. А. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 22 серпня 2012 року за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Біляївському
районі Одеської області Державної
податкової служби до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2012 року Державна податкова
інспекція у Біляївському районі
Одеської області Державної податкової
служби звернулася до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_1
про стягнення заборгованості в сумі
54806,58 грн., посилаючись на те, що станом
на 26.12.2011р. за відповідачем рахується
борг зі сплати штрафних (фінансових)
санкцій у вказаній сумі, застосованих
за порушення законодавства про
патентування та норм обігу готівки,
однак ФОП ОСОБА_1 заборгованість в
добровільному порядку не сплатила,
рішення про накладення фінансових
санкцій в судовому порядку не
оскаржила, а тому борг підлягає
стягненню в примусовому порядку.
Надіслана на адресу ФОП ОСОБА_1
податкова вимога №43 від 10.03.2011р. щодо
спати заборгованості в добровільному
порядку залишена відповідачем без
виконання.

За наслідками розгляду
адміністративного позову Одеським
окружним адміністративним судом 22
серпня 2012 року ухвалено постанову про
задоволення адміністративного позову
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Одеської області
Державної податкової служби.

Суд першої інстанції постановив
стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг
по штрафних санкціях в сумі 54806,58 грн.
на користь держави.

Приймаючи означене рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
рішення №004681701 від 03.11.2011р. про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 54806,58 грн.
відповідачем в судовому порядку не
оскаржено, тому дана сума грошового
зобов'язання є узгодженою і підлягає
стягненню з ФОП ОСОБА_1 в дохід бюджету.
Суд не взяв до уваги посилання
відповідача на незаконність рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій №004681701 від 03.11.2011р., зазначивши,
що при співставленні касових чеків,
декларацій про доходи, звітів про
використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій, встановлено
обґрунтованість тверджень податкового
органу про не проведення відповідачем
за перевіряємий період через
реєстратор розрахункових операцій
готівкової виручки, яка надійшла від
продажу товарів, на загальну суму 10961,32
грн.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1,
посилаючись на допущені судом
порушення норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
повністю відмовити позивачу у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначила, що висновки
про не проведення через реєстратор
розрахункових операцій готівкових
коштів на суму 10961,32 грн. є недоведеними;
при розгляді справи судом першої
інстанції залишено поза увагою
заперечення відповідача щодо того, що
при проведенні перевірки податковий
інспектор не міг об'єктивно
співставити дані касових звітів, книги
доходів та витрат і даних декларацій,
оскільки внаслідок проведення
ремонтних робіт в приміщенні магазину
було втрачено без можливості
відновлення книгу обліку доходів за
період, що перевірявся, про що письмово
було повідомлено інспектора-ревізора,
який здійснював перевірку. Також,
апелянт посилається на порушення ДПІ у
Біляївському районі Одеської області
строків застосування
адміністративно-господарських
санкцій, встановлених ст.250
Господарського кодексу України.
Стягнення штрафних санкцій за
порушення п.1 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в порядку, передбаченому п.5.3.1
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», ФОП ОСОБА_1 вважає незаконним,
оскільки накладені рішенням №004681701 від
03.11.2011р. штрафні санкції не являються
податковим боргом, так як Закон України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» не є Законом України з питань
оподаткування.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув та
обговорив доводи апеляційної скарги,
перевірив матеріали справи та вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі направлення від 11.02.2010р.
№595/17-01, відповідно до п.5 ст.11-1 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» та згідно отриманих даних
від Біляївського РВ ГУ МВС України в
Одеській області, у період з 11.10.2010р. по
15.10.2010р. старшим державним
ревізором-інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
управління оподаткування фізичних
осіб ДПІ у Біляївському районі
проведено документальну планову
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2007р. по
30.09.2010р., за результатами якої складено
акт перевірки №1999/17-01/НОМЕР_1 від
22.10.2010р.

В акті перевірки, серед іншого,
зазначено, що у перевіряємому періоді
ОСОБА_1 перебувала на загальній системі
оподаткування зі сплатою торгових
патентів та здійснювала господарську
діяльність з роздрібної торгівлі з
перевагою продовольчого асортименту,
алкогольними та іншими напоями,
тютюновими виробами. Відповідач мала
зареєстрований реєстратор
розрахункових операцій. При
співставленні даних касових чеків,
декларацій про доходи, звітів про
використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій за період, що
перевірявся, встановлено не проведення
через реєстратор розрахункових
операцій готівкової виручки, яка
надійшла від продажу товарів на
загальну суму 10961,32 грн., що являється
порушенням п.1 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

На підставі вказаного акту перевірки 03
листопада 2010 року ДПІ у Біляївському
районі Одеської області прийнято
рішення №, яким згідно п.1 ст.17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», до ФОП ОСОБА_1
застосовано штрафні (фінансові)
санкції за порушення п.1 ст.3 вказаного
Закону в сумі 54806,6 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
відповідач оскаржила його в
адміністративному порядку, однак
рішеннями ДПА в Одеській області від
18.01.2011р. №1348/Н/25-0008 та ДПА України від
31.03.2011р. №3071/Н/25-035 скаргу залишено без
задоволення.

В судовому порядку рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 03.11.2010р. ФОП ОСОБА_1
не оскаржувала.

Задовольняючи позов ДПІ у Біляївському
районі Одеської області Державної
податкової служби про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 54806,58
грн., суд першої інстанції дійшов
висновку, що сума грошового
зобов'язання є узгодженою, а тому
підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 в дохід
бюджету. Колегія суддів погоджується з
таким висновком Одеського окружного
адміністративного суду.

Пунктом 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637, уся готівка,
що надходить до кас, має своєчасно (у
день одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК). Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» за порушення вимог цього
Закону до суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів, на які виявлено
невідповідність.

Як зазначалось вище, актом перевірки
№1999/17-01/НОМЕР_1 від 22.10.2010р. встановлено
не проведення відповідачем через
реєстратор розрахункових операцій
готівкової виручки, яка надійшла від
продажу товарів на загальну суму 10961,32
грн., а тому на підставі п.1 ст.17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» податковим
органом правомірно розраховано розмір
штрафних (фінансових) санкцій на суму
54806,58 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги ФОП ОСОБА_1 зазначає, що при
проведенні перевірки податковий
інспектор не міг об'єктивно
співставити дані касових звітів, книги
доходів та витрат і даних декларацій,
оскільки внаслідок проведення
ремонтних робіт в приміщенні магазину
було втрачено без можливості
відновлення книгу обліку доходів за
період, що перевірявся, про що письмово
було повідомлено інспектора-ревізора,
який здійснював перевірку.

Колегія суддів критично ставиться до
таких тверджень апелянта, оскільки в
п.1.12 описової частини акту перевірки
№1999/17-01/НОМЕР_1 від 22.10.2010р. зазначено, що
при перевірці, серед іншого,
використано суцільним порядком книгу
обліку доходів та витрат підприємця.
(т.І а.с.9)

Наявну в матеріалах справи заяву ФОП
ОСОБА_1 на ім'я начальника ДПІ в
Біляївському районі Одеської області
про втрату книги обліку доходів та
витрат судова колегія не бере до уваги,
оскільки у такій заяві відсутні
відомості щодо дати її складення, а
також докази подання відповідачем та
прийняття її податковим органом. (т.І
а.с.81)

В поданій до суду апеляційній скарзі
апелянт зазначає про пропуск ДПІ у
Біляївському районі Одеської області
строків застосування
адміністративно-господарських
санкцій, встановлених ст.250
Господарського кодексу України.

За статтею 250 Господарського кодексу
України адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до
суб'єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але
не пізніш як через один рік з дня
порушення.

Однак, дія цієї статті не поширюється
на штрафні санкції, розмір і порядок
стягнення яких визначені Податковим
кодексом України та іншими законами,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби
та митні органи.

Згідно зі статтею 114 Податкового
кодексу України граничні терміни
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) до платників податків
відповідають строкам давності для
нарахування податкових зобов'язань,
визначеним статтею 102 цього Кодексу,
тобто 1095 днів (ч.1 ст.102 ПК України).

На підставі викладеного, колегія
суддів знаходить помилковим посилання
ФОП ОСОБА_1 на розповсюдження на спірні
правовідносини строків, встановлених
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Щодо тверджень апелянта про
незаконність застосування штрафних
санкцій за порушення п.1 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» в порядку,
передбаченому п.5.3.1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», то суд
апеляційної інстанції також не бере їх
до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.14.1.175 ст.14 Податкового
кодексу України податковий борг - це
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

В свою чергу, відповідно до п.14.1.39
вказаної статті Кодексу, грошове
зобов'язання платника податків - це
сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Крім того, за змістом ст.239
Господарського кодексу України штраф є
одним з видів
адміністративно-господарських
санкцій.

Як зазначено в ч.1 ст.241 Господарського
кодексу України,
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті,
перелік порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

Як наслідок, штраф є також податковим
боргом відповідача і порядок його
стягнення регулюється Податковим
кодексом України, а на час винесення
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій - Законом України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Зазначені апелянтом доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, підстав для скасування
рішення суду та задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Згідно ст.95 Податкового кодексу
України орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем, як суб'єктом владних
повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС
України покладено обов'язок
доказування в адміністративному суді,
доведено наявність заборгованості у
ФОП ОСОБА_1 зі сплати штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 54806,58 грн., а
також правомірність рішення про їх
застосування, у зв'язку з чим суд
апеляційної інстанції погоджується
висновком суду першої інстанції, що
заявлений ДПІ у Біляївському районі
Одеської області позов підлягає
задоволенню.

При розгляді справи судом першої
інстанції правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка.

В силу ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 22
серпня 2012 року за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Одеської області Державної податкової
служби до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:
Димерлій О.О.

Судді:
Романішин В.Л.

Єщенко О.В.