Справа № 814/2569/14
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року
Справа № 814/2569/14

м. Миколаїв

11:10

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу

за позовом:Вознесенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, пров. Бр.
Іпатових, 6, м. Вознесенськ,
Миколаївська область, 56500 до
відповідача:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 56500 про:стягнення
податкового боргу в сумі 2916,05 грн.,

Вознесенська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (надалі - ОДПІ або позивач)
звернулась до суду з позовною заявою
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) податкового боргу в сумі
2961,05 грн.

Позивач в позові заявив про розгляд
справи в порядку письмового
провадження (ар. с. 4).

Копія ухвали про відкриття провадження
у справі, яку суд направив відповідачу,
повернулись до суду без вручення
адресату з відміткою поштової установи
«за закінченням терміну зберігання»
(ар. с. 18-21). Частиною 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі повернення
поштового відправлення з повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином. За
таких обставин суд вважає, що
відповідач був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, тому його
неприбуття, відповідно до частини 4
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, не є перешкодою
для розгляду справи і її вирішення на
підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, справу було розглянуто у
письмовому провадженні.

Дослідивши докази, суд

в с т а н о в и в:

Відповідач був зареєстрований в якості
фізичної особи-підприємця 29.03.2006, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців (ар. с. 12-13), і
перебуває на обліку в органах ОДПІ.

Згідно із заявою про право
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності (ар.
с. 7-8), відповідач у 2013 - 2014 роках
перебував на спрощеній системі
оподаткування та був платником єдиного
податку. В заяві відповідач вказав вид
діяльності: «оптова торгівля зерном,
необробленим тютюном, насінням і
кормами для тварин», «оптова торгівля
молочними продуктами, яйцями,
харчовими оліями та жирами», «надання
інших індивідуальних послуг», «інші
види роздрібної торгівлі поза
магазинами».

Відповідно до пунктів 293.1, 293.2 статті 293
Податкового кодексу України, ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року, та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних
осіб-підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: для
другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2% до 20 % розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до рішення Вознесенської
міської ради Миколаївської області від
30.12.2011 № 3 (ар. с. 9), ставка єдиного
податку за обраним відповідачем видом
діяльності складає 160,95 грн. на місяць -
на 2012 рік (15 % мінімальної заробітної
плати) та 172,05 грн. на 2013 рік (15%
мінімальної заробітної плати).

Згідно з пунктом 295.1 статті 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку другої групи сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Такі
платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більше як до кінця поточного звітного
року.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295
Податкового кодексу України,
нарахування авансових внесків для
платників єдиного податку другої
групи здійснюється контролюючими
органами на підставі заяви такого
платника єдиного податку щодо розміру
обраної ставки єдиного податку.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом.

Як вказано у пункті 95.2 статті 95
Податкового кодексу України, стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги. Відповідно до пункту 59.1 статті
59 Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу, в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення рішення.
Позивач направив відповідачу
податкову вимогу № 393-19 від 16.09.2013 (ар. с.
10 зворотній бік аркуша), яка була
повернута до органів ОДПІ без вручення,
з відміткою пошти «за закінченням
терміну зберігання» (ар. с. 11).

Згідно з розрахунком суми податкового
боргу (ар. с. 5), відповідач не сплатив
єдиний податок за 2013 рік - 1819,85 грн. і за
2014 рік (січень - червень) - 1096,20 грн., тому
загальна сума податкового боргу
відповідача становить 2916,05 грн.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини. Відповідно до пункту 95.3 статті
95 Податкового кодексу України,
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідач своїм правом не
скористався, позов не заперечив,
доказів погашення заборгованості
станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги належить
задовольнити.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з рахунків у банку, що
обслуговують фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 56500 (РНОКПП НОМЕР_1),
податковий борг по сплаті єдиного
податку в сумі в сумі 2916,05 грн.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна