Справа № 552/3561/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.Справа № 552/3561/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 04.07.2014р.
по справі № 552/3561/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області

про визнання дій неправомірними та
перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області ( далі - відповідач) з вимогами
про визнання дій неправомірними та
перерахунок пенсії.

Ухвалою суду від 13 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії в період
з 01 листопада 2011 року по 11 грудня 2013
року включно залишені без розгляду у
зв'язку з пропуском без поважних причин
встановленого законом строку для
звернення до адміністративного суду.

Постановою Київського районного суду
м.Полтави від 04.07.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо виплати
ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року пенсії без
врахування вимог ч.З ст.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області обчислити пенсію ОСОБА_1 з 01
січня 2014 року з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії і розмірах,
установлених відповідно до
законодавства - відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області виплатити ОСОБА_1 суму
недоплаченої з 01 січня 2014 року пенсії,
нарахованої виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії і
розмірах, установлених законодавством
- відповідно до частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнено з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 70 грн.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову про відмову в задоволенні позову,
вважає, що судом першої інстанції
порушено норми права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2
ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як було встановлено судом першої
інстанції та знайшло своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду, ОСОБА_1 31 жовтня 2009 року
звільнена з військової служби в
органах Служби безпеки України. На час
звільнення розмір грошового
забезпечення позивача складав 2117,50 грн.
та складався з таких видів грошового
забезпечення: посадовий оклад -720,00 грн.,
оклад за військовим званням - 55,00 грн.,
надбавка за вислугу років 25 % - 193,75 грн..
надбавка за виконання особливо
важливих завдань під час проходження
служби 100 % - 968,75 грн.. надбавка за службу
в умовах режимних обмежень 15% - 108,00 грн.,
премія 10% - 72,00 грн.

Після звільнення позивача з військової
служби Головним управлінням
Пенсійного фонд> України в Полтавській
області їй призначена пенсія, виходячи
з середньомісячної суми щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії за останні
фактичні місяці служби, починаючи з
січня 2008 року, в розмірі 1811,47 грн.

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 08 червня 2010 року, яке
набрало чинності 21 вересня 2010 року,
зазначене рішення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області в частині
визначення суми грошового
забезпечення для обчислення пенсії та
визначення розміру пенсії визнано
незаконним, зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області обчислити пенсію
ОСОБА_1 з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії і розмірах,
установлених відповідно до
законодавства - відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року), з часу звільнення з
військової служби в органах Служби
безпеки України та виплатити суму
недоплаченої пенсії (а.с. 12-16, 30-31).

Також, як встановлено судом, з 01
листопада 2011 року нарахування і
виплата пенсії ОСОБА_1 була проведена
із грошового забезпечення 1811,47 грн.,
тобто без врахування рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 08 червня 2010 року.

ОСОБА_1 06 травня 2014 року звернулась до
відповідача -Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області - з питань здійснення
перерахунку її пенсії відповідно до
норм чинного законодавства, але
відповідачем їй в цьому будо
відмовлено (а.с.17-18).

Суд першої інстанції, приймаючи
рішення прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню: слід визнати
протиправними дії відповідача щодо
виплати позивачу з 01 січня 2014 року
пенсії в зменшеному розмірі,
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області обчислити пенсію позивача
ОСОБА_1 з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії і розмірах,
установлених відповідно до
законодавства - відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року, з 01 січня 2014 року, а
також виплатити ОСОБА_1 суму
недоплаченої пенсії.

Колегія суддів погоджуючись з
висновком суду першої інстанції , та
зазначає наступне:

У відповідності до ч. 3 статті 43 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редакції Закону України
від 04 квітня 2006 року встановлено, що
пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатно
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
спеціальним званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством.

Рішенням Конституційного Суду України
N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміну ч. З ст. 43
зазначеного Закону визнано
неконституційною.

За таких обставин, дія ч. З ст. 43 Закону
України „Про пенсійне забезпечення і
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редакції Закону від 28
грудня 2007 року втратила чинність з дня
ухвалення рішення Конституційним
Судом України, тобто, з 22 травня 2008 року,
а тому на час звільнення позивача зі
служби підлягали застосуванню норми
ст. 43 Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редакції Закону від 04
квітня 2006 року.

В той же час, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» встановлено, що у 2011-2013 роках норми
і положення ст.43 Закону України „Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2011-2013 роки.

На час звернення позивача таке
обмеження не застосовувалось.

Таким чином, з 01 січня 2014 року
застосуванню підлягає ст.43 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в її чинній редакції.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про незаконність рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01
січня 2014 року відповідно до ст.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 -
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 04.07.2014р. по справі №
552/3561/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М.