Справа № 2-а-9363/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/8428/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі у Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року

у справі № 2-а-9363/10/2070

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Зміївському районі у Харківській
області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Зміївському районі у
Харківській області (далі - відповідач)
про звільнення з податкової застави
майна ОСОБА_1, саме - 45 відсотків внеску
до статутного фонду Товариства з
обмеженою відповідальністю «Капітал
Агро ТПК» загальною вартістю 23625,00 грн.
(в редакції уточнення позовних вимог).

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року позов задоволено. Зобов'язано
ДПІ у Зміївському районі у Харківській
області вчинити дії щодо скасування
державної реєстрації податкової
застави майна ОСОБА_1 - 45 відсотків
внеску до статутного фонду Товариства
з обмеженою відповідальністю «Капітал
Агро ТПК» загальною вартістю 23625,00 грн.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 3,40 грн. та витрати на оплату
послуг адвоката у розмірі 56,60 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Зміївському
районі у Харківській області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

З 26 квітня 2001 року позивач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець згідно свідоцтва про
державну реєстрацію (серія НОМЕР_1) та є
засновником Товариства з обмеженою
відповідальністю «Капітал Агро ТПК»,
розмір внеску якого складає 45
відсотків до статутного фонду вартістю
23625,00 грн.

ДПІ у Зміївському районі у Харківській
області 17 травня 2010 року винесено першу
податкову вимогу № 1/23, якою
повідомлено позивача, що сума
податкового боргу за узгодженими
податковими зобов'язаннями за
платежем: податок з доходів фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності складає 3248,73 грн. Також,
фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 було
повідомлено, що з 15 травня 2010 року на
його активи розповсюджується право
податкової застави.

09 червня 2010 року Харківською філією ДП
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна був внесений
запис про податкову заставу активів
ОСОБА_1, об'єктом обтяження у якому
вказано - «всі активи платника
податків», обтяжувачем - ДПІ у
Зміївському районі у Харківській
області.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що поширення права
податкової застави на всі активи
позивача без врахування суми
податкового боргу платника податку є
неправомірним.

Колегія суддів погоджується
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 1.17
статті 1 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) податкова застава - це
спосіб забезпечення податкового
зобов'язання платника податків, не
погашеного у строк. Податкова застава
виникає в силу закону. У силу
податкової застави орган стягнення має
право в разі невиконання забезпеченого
податковою заставою податкового
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами у порядку,
встановленому законом. Пріоритет
заставодержателя на задоволення вимог
із заставленого майна встановлюється
відповідно до закону.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) з
метою захисту інтересів бюджетних
споживачів активи платника податків,
що має податковий борг, передаються у
податкову заставу. Право податкової
застави виникає згідно із законом та не
потребує письмового оформлення.

За приписами підпункту 8.2.1 пункту 8.2
статті 8 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) право податкової
застави виникає у разі: неподання або
несвоєчасного подання платником
податків податкової декларації - з
першого робочого дня, наступного за
останнім днем строку, встановленого
законом про відповідний податок, збір
(обов'язковий платіж) для подання такої
податкової декларації; несплати у
строки, встановлені цим Законом, суми
податкового зобов'язання, самостійно
визначеної платником податків у
податковій декларації, - з дня,
наступного за останнім днем
зазначеного строку; несплати у строки,
встановлені цим Законом, суми
податкового зобов'язання, визначеної
контролюючим органом, - з дня,
наступного за останнім днем граничного
строку такого погашення, визначеного у
податковому повідомленні.

Підпунктом 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що з урахуванням положень
цієї статті право податкової застави
поширюється на будь-які види активів
платника податків, які перебували в
його власності (повному господарському
віданні) у день виникнення такого
права, а також на будь-які інші активи,
на які платник податків набуде прав
власності у майбутньому, до моменту
погашення його податкових зобов'язань
або податкового боргу.

Так, Рішенням Конституційного Суду
України від 24 березня 2005 року № 2-рп/2005 у
справі за конституційним поданням 48
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 1.17
статті 1, статті 8 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) підпункт
8.2.2 пункту 8.2 статті Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» в
частині поширення права податкової
застави на будь-які види активів
платника податків без врахування суми
його податкового боргу. Ці положення
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України Рішення,
тобто з 24 березня 2005 року. При цьому
Конституційний Суд України в своєму
Рішенні зазначив, що розмір податкової
застави повинен відповідати сумі
податкового зобов'язання, що
забезпечувало б конституційну вимогу
справедливості та розмірності.
Розмірність, на думку Конституційного
Суду України, як елемент принципу
справедливості передбачає
встановлення публічно-правового
обмеження розпорядження активами
платника податків за несплату чи
несвоєчасну сплату податкового
зобов'язання та диференціювання такого
обмеження залежно від розміру несплати
платником податкового боргу.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що з 24 березня 2005
року право податкової застави на
активи платника податку за наявності у
нього податкового боргу може бути
застосовано органами державної
податкової служби лише з урахуванням
суми такого боргу.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Зміївському районі у
Харківській області підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Зміївському районі у
Харківській області залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2010 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна