Справа № 2а-1040/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/13777/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Кіровську
Луганської області про стягнення
соціальної допомоги, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровську Луганської
області на постанову Кіровського
міського суду Донецької області від 3
квітня 2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2009 року, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2009 року позивач звернувся із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що він є пенсіонером за віком, має
статус дитини війни, а відтак йому
належить право на перерахунок пенсії
відповідно до статті 6 Закону
України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV
«Про соціальний захист дітей війни»
(далі Закон № 2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2195-ІV не виконані, а його звернення про
збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за 2006-2008 роки.

Постановою Кіровського міського суду
Донецької області від 3 квітня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2009 року позов задоволено
частково, визнано протиправною
бездіяльність та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок і
виплату позивачу підвищення до пенсії
в порядку статті 6 Закону № 2195-ІV, у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за періоди з 9 липня по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року, з
урахуванням проведених виплат. В решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними судові рішення скасувати та
відмовити в позові в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Задовольняючи частково позов суди, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що позовні вимоги за 2006 рік задоволенню
не підлягають, оскільки дію статті 6
Закону № 2195-ІV на 2006 рік було зупинено
пунктом 17 статті 77 Закону України від 20
грудня 2005 року № 3235-ІV «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» і положення
цієї статті неконституційними не
визнавались.

Правильними є також висновки судів про
те, що з дня набрання рішеннями
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 і від 22
травня 2008 року № 10рп-2008 чинності, до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню стаття 6 зазначеного
Закону № 2195-ІV, у редакції
даного періоду, а відтак позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню.

Суди до спірних правовідносин
правильно застосували положення
статті 6 Закону №2195-ІV, статтю 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції спірного періоду), з
урахуванням рішень Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007 і 22 травня 2008 року №10рп-2008.

Рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
судовій практиці, доводи касаційної
скарги йх висновків не спростовують,
такі ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровську Луганської області
відхилити, а постанову Кіровського
міського суду Донецької області від 3
квітня 2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало