Справа № 437/9261/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р.
м.Київ
К/800/128/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець
Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради на постанову
Ленінського районного суду м.Луганська
від 30 серпня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради, Виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, третя особа: Головне
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області,
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови в перерахунку та виплаті
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
зобов'язання здійснити донарахування
та виплату державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний період з
моменту перебування на обліку в
управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м.Луганську ради, Департаменту з питань
праці та соціального захисту населення
Луганської міської ради по день
винесення постанови суду, з
урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Луганська від 25 червня 2013 року
позовні вимоги за період з 29 серпня 2011
року по 18 грудня 2012 року залишені без
розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Луганська від 09 липня 2013 року
залучено до справи у якості
співвідповідача Виконавчу дирекцію
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 09 липня 2013 року залучено
до справи у якості третьої особи
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області.

Постановою Ленінського районного суду
м.Луганська від 30 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2013 року, позовні вимоги
задоволено частково; визнано
протиправними дії Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради щодо
відмови в перерахунку та виплаті
позивачу допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років; зобов'язано
Департамент з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради здійснити
донарахування та виплату позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з 19 грудня 2012 року по 30 серпня 2013
року, з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Департамент з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування і порушення норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
повністю, постановити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку як
застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та отримує
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох років.

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради з питанням про
виплату допомоги по догляду за дитиною
у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Департаментом з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради повідомлено
позивача про те, що розмір отриманої
нею допомоги при народженні дитини та
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
перевищує мінімальний, виплата
допомоги проводиться у розмірі,
встановленому Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Законом України «Про Державний бюджет
України на відповідний рік».

Не погоджуючись з встановленим
відповідачем розміром допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку ОСОБА_2 звернулась до
суду.

До 01 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України
«Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року №107-VI, правовідносини
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною регулювалися Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався
вказаними Законами. Зокрема, ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».
Зокрема, змінами до ст.13 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40 - 44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України рішення
№10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», а з 01 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 № 835-VI та статтею 45 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» на
виконання ст.45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки Законами України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» також не змінювались розмір та
порядок виплат грошових коштів,
обумовлених Законами України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» та
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», то розмір такої допомоги
визначається приписами вказаних
Законів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спір виник щодо виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
відповідно до ст.43 якого допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Аналогічна правова позиці викладена у
постановах Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року у справі №21-410а12, від 18
червня 2012 року у справі №21-209а13, від 17
вересня 2013 року у справі №21-187а13, від 01
квітня 2014 року у справі №21-52а14, від 22
квітня 2014 року у справі №21-73а14.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту з питань
праці та соціального захисту населення
Луганської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 30 серпня 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді