Справа № 804/15066/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового
засіданняБурцевої Я.Е. за участю:
представника позивача Панишко А.О.
представника відповідача
Горячева В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Санрайз»
адміністративного-господарський
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Санрайз»,
- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Санрайз»
на користь держави в особі
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції
- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Санрайз»
на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 17,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані з
посиланням на ст. 19, ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» порушенням
відповідачем порядку сплати
адміністративно-господарських санкцій
за робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів і не
У судове засідання з'явився
представник позивача та відповідача.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
задовольнити позов з підстав
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував та
просив суд відмовити в задоволенні
позову, оскільки відповідачем вжиті
передбачені чинним законодавством
заходи з забезпечення
працевлаштування інвалідів.
Розглянувши матеріали справи, доводи
позовної заяви, суд встановив наступні
обставини та відповідні їм
У відповідності з Положенням про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженому Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2002 року № 1434,
Фонд соціального захисту інвалідів
(далі - Фонд) є урядовим органом
державного управління, який діє у
складі Мінпраці та підпорядковується
йому. Фонд відповідно до покладених на
нього завдань, зокрема, здійснює
контроль за виконанням підприємствами
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та сплатою
ними адміністративно-господарських
санкцій і пені. Для реалізації
покладених на Фонд завдань за
погодженням з Мінпраці утворюються
територіальні відділення Фонду.
Положення про територіальні
відділення затверджує директор Фонду.
Згідно Положенню про Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів, затвердженому
наказом Фонду соціального захисту
інвалідів від 21.05.2011 року № 81,
відділення Фонду здійснює, зокрема,
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання підприємствами,
установами, організаціями, фізичними
особами, які використовують найману
працю, нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.
Відділення Фонду є юридичною особою,
може бути позивачем і відповідачем у
судах різних інстанцій.
Статтею 3 КАС України визначено, що
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.
Отже, Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів при реалізації ним прав,
передбачених законодавством, є
суб'єктом владних повноважень.
Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
Відповідно до статті 19 Закону України
від 21.03.1991 року № 875-XII "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" (надалі - Закон № 875) для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Судом встановлено, що відповідач
згідно поданого Звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2013
рік повинен був створити у 2013 році 5
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (відповідно до
середньооблікової кількості штатних
працівників облікового складу 134
особи), а фактично на підприємстві були
працевлаштовані 3 інваліда.
Статтею 20 Закону № 875 встановлено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.
Статтею 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" встановлено, що забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Згідно з п. 3 Положення про робоче місце
інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів,
затвердженого постановою КМУ від 03.05.95
р. N 314, робоче місце інваліда вважається
створеним, якщо воно відповідає
встановленим вимогам робочого місця
для інвалідів відповідної нозології,
атестоване спеціальною комісією
підприємства за участі представників
МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці,
громадських організацій інвалідів і
введено в дію шляхом працевлаштування
Згідно вказаного Положення, державна
служба зайнятості повинна вести облік
інвалідів, які звернулися за допомогою
у працевлаштуванні; сприяти
працевлаштуванню інвалідів, які
звернулися з проханням, з урахуванням
рекомендацій МСЕК та щоквартально
подавати місцевим органам соціального
захисту населення інформацію про
працевлаштування інвалідів.
Згідно п. 5 зазначеного Положення
підприємства розробляють заходи щодо
створення робочих місць для інвалідів,
включають їх до колективного договору,
інформують центри зайнятості, місцеві
органи соціального захисту населення
та відділення Фонду соціального
захисту інвалідів про створення
(пристосування) робочих місць для
працевлаштування інвалідів.
Статтею 218 Господарського кодексу
України встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
Судом встановлено, що відповідач
протягом 2013 року інформував
Новомосковський міськрайонний центр
зайнятості про створені робочі місця
та вакансії для працевлаштування
інвалідів шляхом надання звітів про
наявність робочого місця та потребу у
працівниках за формою N 3-ПН.
Враховуючи, що Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Санрайз»
вжито всіх залежних від нього заходів
щодо утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, він не
може бути притягнутий до
відповідальності за не направлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, відсутність у
населеному пункті за місцем
знаходження підприємства інвалідів,
які бажають працевлаштуватись.
З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог про стягнення з
адміністративно-господарських санкцій
за робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів і не
зайняті інвалідами та пені за
порушення строків сплати вказаних
Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні позову
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Санрайз»
адміністративного-господарський
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі постанови апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
13 жовтня 2014 року.

Суддя О.В.
Серьогіна