Справа № 2-а-11043/09/1570
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/15363/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марічка»

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року

у справі № 2-а-11043/09/1570

за позовом Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марічка»

про застосування фінансових санкцій з
конфіскацією грального обладнання, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Малиновському районі м. Одеси (далі -
ДПІ у Малиновському районі м. Одеси;
позивач) звернулась до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марічка» (далі - ТОВ
«Марічка»; відповідач), в якому просила
застосувати до відповідача та стягнути
з нього фінансові санкції у вигляді
штрафу в розмірі 5 040 000,00 грн., а також
конфіскувати гральне обладнання.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 02 грудня
2010 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено в
повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано недоведеністю контролюючим
органом факту здійснення товариством
діяльності у сфері грального бізнесу.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого
2011 року апеляційну скаргу ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси
задоволено. Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2010 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою адміністративний позов
задоволено в повному обсязі. Стягнуто з
ТОВ «Марічка» фінансові санкції у
вигляді штрафу в розмірі восьми тисяч
мінімальних заробітних плат з
конфіскацією грального обладнання та
прибутку (доходу) від проведення
азартних ігор до Державного бюджету
України шляхом вилучення готівки з
конфіскованого грального обладнання.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права ставиться
питання про скасування постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року та залишення в силі постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 02 грудня 2010 року.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до пункту 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 12 липня 2009 року
співробітниками податкової міліції
ДПІ у Малиновському районі м. Одеси
зафіксовано, що в продовольчому
магазині, який належить ТОВ «Марічка»,
знаходився гральний автомат на чотири
гральних місця, що використовувався
для проведення азартних ігор.

Застосовуючи до відповідача та
стягуючи з нього фінансові санкції у
вигляді штрафу в розмірі 5 040 000,00 грн.,
суд апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 1
Закону України від 15 травня 2009 року
№ 1334-VI «Про заборону
грального бізнесу в Україні» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
1334-VI) гральним бізнесом є діяльність з
організації та проведення азартних
ігор у казино, на гральних автоматах, у
букмекерських конторах та в
електронному (віртуальному) казино, що
здійснюють організатори азартних ігор
з метою отримання прибутку; азартною
грою є будь-яка гра, умовою участі в
якій є внесення гравцем ставки, що дає
змогу отримати виграш (приз), і
результат якої повністю або частково
залежить від випадковості.

Відповідно до статті 2 Закону № 1334-VI в
Україні забороняється гральний бізнес
та участь в азартних іграх.

Частиною 1 статті 3 Закону № 1334-VI
передбачено, що до суб'єктів
господарювання, які організовують і
проводять на території України азартні
ігри, застосовуються фінансові санкції
у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних плат з
конфіскацією грального обладнання, а
прибуток (дохід) від проведення такої
азартної гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.

Таким чином, для кваліфікації
діяльності суб'єкта господарювання як
грального бізнесу необхідна наявність
одночасно трьох обов'язкових умов, а
саме - діяльність з організації та
проведення азартних ігор; здійснення
такої діяльності організаторами
азартних ігор-суб'єктами
господарювання; метою такої діяльності
є отримання прибутку.

В спірному випадку наявність усіх
зазначених складових розглядуваного
правопорушення встановлено судом
апеляційної інстанції у діях
відповідача за наслідками дослідження
обставин справи.

Зокрема, з'ясовано, що в закладі, який
належить ТОВ «Марічка», в присутності
двох понятих (ОСОБА_3 та ОСОБА_4)
зафіксовано факт гри на гральному
автоматі ОСОБА_5. Факт надання послуги у
сфері грального бізнесу
підтверджується також протоколом від
12 липня 2009 року, актом фіксації
гри на гральному автоматі від 12 липня
2009 року, поясненнями понятих та ОСОБА_5

Водночас, конфіскуючи гральний
автомат, суд апеляційної інстанції не
врахував, що санкція у вигляді
конфіскації грального обладнання
полягає в примусовому позбавленні
суб'єкта правопорушення права
власності на таке обладнання. А відтак,
за правопорушення, вчинене однією
особою, не може притягатись до
відповідальності інша особа.
Відповідно, конфіскованим може бути
лише те гральне обладнання, яке
належить на праві власності суб'єкту
правопорушення.

Враховуючи наведене, не підлягає
конфіскації на підставі частини 1
статті 3 Закону № 1334-VI гральне
обладнання, яке, хоча і використане
суб'єктом господарювання під час
вчинення ним порушення заборони на
ведення грального бізнесу в Україні,
але при цьому належить на праві
власності іншій особі.

Отже, для правильного вирішення
питання щодо конфіскації грального
обладнання необхідно встановити факт
приналежності відповідного обладнання
на праві власності саме TOB «Марічка».

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що постановлені
у справі судові рішення в частині
позовної вимоги про конфіскацію
грального обладнання підлягають
скасуванню з направленням справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції, а в решті постанову суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 227,
230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Марічка»
задовольнити частково.

Скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2010 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року в частині
позовної вимоги про конфіскацію
грального обладнання з направленням
справи в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

В решті постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Острович С.Е.

Федоров М.О.