Справа № 826/15913/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/35345/14

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А.
(суддя-доповідач), Усенко Є.А.,
Юрченко В.П.,

секретар судового засідання
Загородній А.А.,

за участю: представника позивача
Шиманської Н.В.,

представника відповідача
Огнарьова Є.А.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року

у справі № 826/15913/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авер-ТЕХ»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві,
Міністерства доходів і зборів України

про визнання протиправним та
скасування в частині податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
лютого 2014 року у задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ»
(далі - ТОВ «Авер-ТЕХ») до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві,
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування в частині податкового
повідомлення-рішення № від 19
квітня 2013 року відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня
2014 року апеляційну скаргу ТОВ
«Авер-ТЕХ» задоволено, постанову суду
першої інстанції скасовано.

Позов ТОВ «Авер-ТЕХ» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві,
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування в частині податкового
повідомлення-рішення № від 19
квітня 2013 року задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
№ від 19 квітня 2013 року в
частині суми основного боргу в розмірі
59040, 00 грн. та штрафних санкцій в сумі
14760, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція у Шевченківському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві подала касаційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та залишити в силі постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
лютого 2014 року, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

У судовому засіданні представник
відповідача касаційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечила проти
задоволення касаційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві була проведена документальна
планова виїзна перевірка ТОВ
«Авер-ТЕХ» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1
жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року.
Результати перевірки оформлені актом
від 29 березня 2013 року №866/22-90/21665318.

19 квітня 2013 року на підставі акта
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким збільшено ТОВ «Авер-ТЕХ»
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
635955,00 грн., з яких 423970,00 грн. - за основним
платежем та 211985,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем здійснено списання товарів
на цілі не пов'язані з господарською
діяльністю, без віднесення їх до складу
витрат, на загальну суму 295204,00 грн., в
т.ч. ПДВ 59040,00 грн., згідно розрахункових
документів: податкова накладна від 12
грудня 2011 року №1 (ТОВ «Алло»), вантажна
митна декларація від 31 січня 2012 року №
562161, податкова накладна від 2 квітня
2012 року №1 (ТОВ «Донтеплоресурс»).

В періоді, що перевірявся, ТОВ
«Авер-ТЕХ» придбало панель-екран LED Samsung
UE 60D 8000 у ТОВ «Алло» за накладною № S2
014 від 16 грудня 2011 року
вартістю 33199,00 грн., в тому числі ПДВ 5533,17
грн. Hа підставі податкової накладної
ТОВ «Алло» № 120774 від 12 грудня 2011 року в
грудні цього ж року підприємство
включило до складу податкового кредиту
суму ПДВ 5533,17 грн.

Вказаний вище телевізор LED Samsung UE 60D 8000
(панель UE 60D 8000FSXUA) ТОВ «Авер-ТЕХ»
придбало для використання в
господарських цілях, про що свідчать:
наказ на ведення в експлуатацію
основних засобів № 19-НА від 14
грудня 2011 року та акт введення в
експлуатацію основних засобів № АТ-000516
від 16 грудня 2011 року.

Також позивачем було придбано
радіатори чавуні у ТОВ
«Донтеплоресурс», що підтверджується
накладною № 7 від 2 березня 2012 року на
загальну вартість 73526,40 грн., в тому
числі ПДВ 12254,40 грн. На підставі
податкової накладної ТОВ
«Донтеплоресурс» № 1 від 2 квітня 2012
року підприємство включило до складу
податкового кредиту суму ПДВ в розмірі
12254,40 грн.

Відповідно до ВМД № 562161 від 31 січня 2012
року платник податку імпортував на
територію України цементну плитку для
підлоги - фактурна вартість 188444,19 грн.,
сума ПДВ 41253,28 грн. На підставі ВМД № 562161
від 31 січня 2012 року, ТОВ «Авер-ТЕХ»
включило до складу податкового кредиту
суму ПДВ в розмірі 41253,28грн.

Ці товари не були списані, а
знаходились на балансі позивача як на
момент перевірки, так і на момент
звернення позивача до суду, що
підтверджується актами інвентаризації
сировини та матеріалів від 31 грудня 2012
року, витяги з яких знаходяться в
матеріалах справи.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання товарів та послуг.

п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про те, що судом першої інстанції не
обґрунтовано не прийнято до уваги акти
про інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей та
наказ на введення в експлуатацію як
докази факту наявності товару на
складі та відсутності факту списання
товарно-матеріальних цінностей.

Позивач і на даний час правомірно
володіє придбаним майном - чавунними
радіаторами, плиткою та панель-екраном,
не здійснював списання даних товарів
та продовжує використовувати їх в
своїй господарській діяльності.

Крім того, позивач сформував
податковий кредит не на підставі актів
про інвентаризацію та наказу на
введення в експлуатацію як помилково
встановлено судом першої інстанції, а
на підставі податкових накладних та
вантажно-митної декларації.

Оскільки в недодержання ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не доведено
правомірності прийнятого податкового
повідомлення-рішення, колегія суддів
вважає правильним судове рішення
апеляційної інстанції про задоволення
позовних вимог.

За наведених обставин підстави для
скасування рішення суду апеляційної
інстанції відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції ухвалено
обґрунтоване рішення, яке постановлені
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді
О.А. Веденяпін

Є.А. Усенко

В.П. Юрченко