Справа № 817/2330/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2330/14

26 вересня 2014 р. м. Рівне

Рівненський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів - Гломба Ю.О. (головуючий), суддів
Дорошенко Н.О., Кравчук Т.О., за участю
секретаря судового засідання Маринич
В.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3, представник
ОСОБА_4

відповідача1: представник Воронко О.В.

відповідача 2,3: представник Полюхович
І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8
доГородищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Рівненській області Державна
пенітенціарна служба України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7 та
малолітнього ОСОБА_8 звернулась до
Рівненського міського суду
Рівненської області з позовом до
відповідача Городищенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Рівненській області (№96) Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області
Державної пенітенціарної служби
України про визнання дій Державної
пенітенціарної служби України щодо
відмови у виплаті одноразової грошової
допомоги у зв'язку із загибеллю
старшого прапорщика внутрішньої
служби ОСОБА_11 на користь
неповнолітніх синів - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі
перебували на утриманні ОСОБА_11,
протиправними; зобов'язати
Городищенську виправну колонію
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області (№96),
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області,
Державну пенітенціарну службу України
виплатити одноразову грошову допомогу
у зв'язку із загибеллю старшого
прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі перебували на
утриманні ОСОБА_11 відповідно до
діючого законодавства в розмірі 500-
кратного прожиткового мінімуму в
рівних частках на кожного із синів;
витрати по справі покласти на
відповідачів.

До початку розгляду справи по суті до
суду було подано позов третіми особами
із самостійними вимогами які вступили
у справу - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до
Городищенської виправної колонії,
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області (№96),
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області,
Державної пенітенціарної службу
України про виплату одноразової
грошової допомоги, в якому просять
визнати незаконною відмову Державної
пенітенціарної служби України у
виплаті їм одноразової грошової
допомоги та зобов'язати Державну
пенітенціарну службу України
призначити їм десятирічне грошове
забезпечення в разі загибелі в зв'язку
із загибеллю їхнього сина; Управління
ДПтС України в Рівненській області
забезпечити контроль за виплатою суми
допомоги Городищенською ВК №96;
Городищенське ВК №96 Управління ДПтС
України в Рівненській області оплатити
їм призначену одноразову грошову
допомогу.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 21 травня 2014
року позов задоволено частково.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року постанову Рівненського міського
суду від 21.05.2014 року скасовано, справа
направлена до Рівненського окружного
адміністративного суду, як належного.

Від позивача надійшла заяви про
обґрунтування та уточнення позовних
вимог (т.1, а.с.236-240), відповідно до якої
просить суд:

- визнати протиправними дії Державної
пенітенціарної служби України,
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96), щодо відмови у виплаті
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із загибеллю старшого
прапорщика внутрішньої служби,
молодшого інспектора відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) служби ОСОБА_11 в користь
неповнолітніх синів ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі
перебували на утриманні ОСОБА_11;

- зобов'язати відповідачів призначити
та виплатити неповнолітнім дітям
загиблого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі перебували
на утриманні ОСОБА_11 відповідно до
діючого законодавства в сумі 112294,8 грн.

Від третьої особи надійшла заява про
уточнення позовних вимог (т.2, а.с.1-2),
відповідно до якої просять:

- визнати протиправним рішення
Державної пенітенціарної служби
України щодо відмови у призначенні і
виплаті одноразової грошової допомоги
у зв'язку із загибеллю старшого
прапорщика внутрішньої служби,
молодшого інспектора відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) служби ОСОБА_11 на користь його
батьків - ОСОБА_12 та ОСОБА_13;

- зобов'язати Державну пенітенціарну
службу України призначити та виплатити
батькам загиблого ОСОБА_12 та ОСОБА_13
одноразову грошову допомогу по 1/4 від
загальної суми вищевказаної
одноразової допомоги кожному.

В обґрунтування позовних вимог
зазначають, що ОСОБА_11 проходив службу
в воєнізованому формуванні
правоохоронного органу спеціального
призначення - на посаді молодшого
інспектора з озброєння та спецзасобів
відділу охорони Городищенської
виправної колонії ДПС України. Він
виконував функції по охороні
громадського порядку та боротьбі із
злочинністю в межах колонії,
відповідно своїх службових обов'язків
Загинув під час виконання своїх
службових обов'язків, що пов'язані з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі зі
злочинністю. Він ніс службу в установі.
Перебував на посту. Гр. ОСОБА_15 вчинив
неправомірні, злочинні діяння,
всупереч встановленого громадського
порядку в виправній колонії, всупереч
встановленому порядку несення служби.
ОСОБА_11 запобігав вчиненню ОСОБА_15
неправомірного діяння.

Відповідно до положень п.8 Порядку
передбачений вичерпний перелік умов,
за яких грошова допомога у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції не виплачується.

Згідно довідки управління ДПтС України
в Рівненській області від 23 вересня 2013
року - комісією співробітників
управління ДПтС України в Рівненській
області було визнано, що загибель
старшого прапорщика внутрішньої
служби ОСОБА_11 сталася під час
проходження служби при виконанні
службових обов'язків.

Жодної з обставин, передбачених п.8
Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, податкової міліції,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707
, за наявності яких грошова допомога не
виплачується, у випадку загибелі
ОСОБА_11 не встановлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позов підтримали
повністю, просили суд його
задовольнити. Також не заперечили щодо
задоволення позову третіх осіб які
заявили самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_12, ОСОБА_13

Третя особа ОСОБА_12 та представник
третіх осіб які заявили самостійні
вимоги на предмет спору в судовому
засіданні позов підтримали, просили
суд його задовольнити. Також не
заперечили щодо задоволення позову
позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах
неповнолітніх дітей.

Представники відповідачів
Городищенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області (№96),
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області,
Державної пенітенціарної службу
України позов ОСОБА_1 та позов третіх
осіб які заявляють самостійні вимоги
на предмет спору не визнали. Вважають,
що Городищенська виправна колонія
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області (№96),
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області є
неналежними відповідачами, оскільки
вони не є учасником спірних
правовідносин . Просили суд, позови
вказаних вище - позивача та третіх осіб
залишити без розгляду.

Також представник Державної
пенітенціарної служби України (далі
ДПтС України) вважає наведені позови
необґрунтованими та безпідставними.

Вважає, що дітям та батькам загиблого
ОСОБА_11 відповідно до Законів України
«Про державну кримінально - виконавчу
службу України» та «Про міліцію»,
порядку призначення одноразової
допомоги, затвердженого Постановою КМУ
від 12.05.2007р.№707 не передбачена допомога,
оскільки тілесні ушкодження, що
спричинили смерть, ОСОБА_11 були
заподіяні в період проходження ним
служби при виконанні службових
обов»язків, але не пов»язаних з
охороною громадського порядку. Тому,
відмова ДПтС України позивачам в
отриманні одноразової допомоги є
правомірною. Просить суд відмовити в
задоволенні позовів оскільки вони є
безпідставними.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позовна заява ОСОБА_1 та третіх осіб
ОСОБА_12, ОСОБА_13 підлягає до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
ОСОБА_11 перебували у зареєстрованому
шлюбі який було розірвано 02 жовтня 2012
року, що стверджується рішенням
Рівненського міського суду.(а.с.9).

У вказаного подружжя в шлюбі
народилось двоє дітей - ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.10,11).

Треті особи які вступили у справу -
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є батьками загиблого
ОСОБА_11, що стверджується свідоцтвом
про народження (а.с.35).

Із досліджених в судовому засіданні
письмових документів встановлено, що
старший прапорщик внутрішньої служби
ОСОБА_11 працював на посаді молодшого
інспектора ( з озброєння та
спецзасобів) відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
№96.

Біля 00 год. 50 хв. 03.08.2013р. старший
прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_11
отримав вогнепальне поранення в
кімнаті для вмивання вартового
приміщення. Дане поранення було
нанесено молодшим інспектором відділу
охорони виправної колонії старшим
сержантом внутрішньої служби ОСОБА_15 з
табельної вогнепальної зброї АК-74.
Перебуваючи на стаціонарному
лікуванні в Рівненській обласній
клінічній лікарні близько 14 год.30 хв.
ІНФОРМАЦІЯ_5 лікарями констатовано
смерть ОСОБА_11 . Причиною смерті
останнього є: «Проникаюче вогнепальне
поранення живота з пошкодженням
внутрішніх органів».

Комісією співробітників УДПсУ в
Рівненській області було визнано, що
загибель старшого прапорщика
внутрішньої служби ОСОБА_11 сталася під
час проходження служби при виконанні
службових обов'язків. (а.с.12-15).

ОСОБА_1 та неповнолітнім дітям
призначено пенсію в зв'язку з втратою
годувальника саме: на підставі норм
закону, що передбачає пенсійне
забезпечення військвослужбовців -
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб». Пенсія призначена в розмірі 40%
від грошового забезпечення покійного
саме в зв'язку з тим, що смерть сталася
при проходженні служби під час
виконання службових обов'язків.

Вказана обставина стверджується
довідкою відділу пенсійного
забезпечення військовослужбовців та
деяких інших категорій гр-н Головного
управління Пенсійного фонду України в
Рівненській області №650/07 від 29 квітня
2014 року (а.с.104).

Відповідно до цієї довідки ОСОБА_1
перебуває на обліку в головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Рівненській області та отримує пенсію
по втраті годувальника на дітей:

-ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;

-ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

Пенсія призначена з 01.09.2013 року згідно з
пунктом «б» ст. 36 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» в розмірі 30% від грошового
забезпечення покійного.

З моменту представлення довідки про
обставини загибелі ОСОБА_11 (смерть
сталася при проходженні служби під час
виконання службових обов'язків) пенсію
перераховано на підставі пункту «а» ст.
36 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» і встановлено в розмірі 40% від
грошового забезпечення покійного.

В зв'язку із загибеллю ОСОБА_11 ОСОБА_1 та
батьки загиблого, звернулись із
відповідними документами до Державної
пенітенціарної служби України
(ДПтСУкраїни) з метою призначення та
виплати їм одноразової допомоги (а.с.17).

ДПтС України повідомило ОСОБА_1 листом
від 16.01.2014р., із якого слідує, що грошова
допомога виплачується у разі загибелі
(смерті) особи рядового і
начальницького складу ДПтС України під
час виконання ним службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю. Оскільки
смерть ОСОБА_11 не пов'язана з охороною
громадського порядку виплата
одноразової допомоги вищевказаною
постановою не передбачена (а.с.18).

Протоколом №4-13 засідання комісії ДПтС
України затвердженого головою від
18.11.2013р., комісія вирішила відмовити у
виплаті одноразової грошової допомоги
в зв'язку з настанням смерті в період
проходження служби при виконані
службових обов'язків, але не пов'язаних
з охороною громадського порядку: по
управлінню Державної пенітенціарної
служби України у Рівненській
області:ОСОБА_12, син якої, ОСОБА_11,
молодший інспектор (з озброєння та
спецзасобів) відділу охорони
Городищенської виправної колонії (96),
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.43).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд зазначає наступне.

Закон України «Про
Державну-кримінально-виконавчу службу
України» визначає правові основи
організації та діяльності Державної
кримінально-виконавчої служби України,
її завдання та повноваження.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону
правовою основою діяльності Державної
кримінально-виконавчої служби України
є Конституція України, цей та інші
закони України, акти Президента
України і Кабінету Міністрів України,
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, а також видані
відповідно до них нормативно-правові
акти Міністерства юстиції України.

Згідно ст. 6 цього ж Закону Державна
кримінально-виконавча служба України
відповідно до закону здійснює
правозастосовні та правоохоронні
функції і складається з центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері виконання
кримінальних покарань, його
територіальних органів управління,
кримінально-виконавчої інспекції,
установ виконання покарань, слідчих
ізоляторів, воєнізованих формувань,
навчальних закладів, закладів охорони
здоров'я, підприємств установ
виконання покарань, інших підприємств,
установ і організацій, створених для
забезпечення виконання завдань
Державної кримінально-виконавчої
служби України.

У відповідності із ст.23 Закону Держава
забезпечує соціальний захист
персоналу Державної
кримінально-виконавчої служби України
відповідно до Конституції України (
254к/96-ВР ), цього Закону та інших законів
України.

Умови грошового і матеріального
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплата праці
працівників кримінально-виконавчої
служби визначаються законодавством і
мають забезпечувати належні
матеріальні умови для комплектування
Державної кримінально-виконавчої
служби України висококваліфікованим
персоналом, диференційовано
враховувати характер і умови служби чи
роботи, стимулювати досягнення високих
результатів у службовій та професійній
діяльності і компенсувати персоналу
фізичні та інтелектуальні затрати.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої служби
здійснюється відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" ( 2262-12 ). При
звільненні зі служби особи рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої служби
користуються правовими і соціальними
гарантіями відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів
військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та
їх соціальний захист".

На осіб рядового і начальницького
складу кримінально-виконавчої служби
поширюються дія статей 22 і 23 Закону
України "Про міліцію" ( 565-12 ), а також
порядок і умови проходження служби та
грошового забезпечення, передбачені
для працівників органів внутрішніх
справ.

Пенсійне забезпечення та соціальний
захист працівників
кримінально-виконавчої служби
здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
державну службу, соціальний захист.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами ОСОБА_11
проходив службу в воєнізованому
формуванні правоохоронного органу
спеціального призначення - на посаді
молодшого інспектора з озброєння та
спецзасобів відділу охорони
Городищенської виправної колонії ДПС
України. Загинув під час виконання
своїх службових обов'язків.

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_1
в інтересах своїх дітей та батьки
загиблого не мають права на отримання
такої допомоги, так як тілесні
ушкодження, що спричинили смерть,
ОСОБА_11 були заподіяні в період
проходження ним служби при виконанні
службових обов'язків, але не пов'язаних
з охороною громадського порядку,
суперечать нормам матеріального права
та фактичним обставинам смерті.

Згідно з п.5 ст. 23 Закону України «Про
державну кримінально-виконавчу службу
України» на осіб рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої служби
поширюються дія статей 22 і 23 Закону
України "Про міліцію", а також порядок і
умови проходження служби та грошового
забезпечення, передбачені для
працівників органів внутрішніх справ.
На працівників кримінально-виконавчої
служби поширюються умови оплати праці,
передбачені для працівників органів
внутрішніх справ, які не мають
спеціальних звань.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
міліцію» у разі загибелі (смерті)
працівника міліції, який перебував на
службі в органах внутрішніх справ, під
час виконання ним службових обов'язків
по охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю сім'ї
загиблого (померлого), а в разі її
відсутності його батькам та утриманцям
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі десятирічного
грошового забезпечення загиблого
(померлого) за останньою посадою в
порядку та на умовах, визначених
Кабінетом Міністрів України .

У всіх випадках розмір одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) працівника міліції не повинен
бути меншим від 100-кратного розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб на час
виплати цих сум.

Відповідно до ч.1 п.1 Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
податкової міліції, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 р. N 707 (далі - Порядку) -
одноразова грошова допомога у разі
загибелі (смерті) працівника міліції,
податкової міліції під час виконання
ним службових обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі із
злочинністю. Грошова допомога
виплачується членам сім'ї загиблого
(померлого), а в разі їх відсутності -
його батькам та утриманцям у розмірі
десятирічного грошового забезпечення.

Положення п.2 зазначеного Порядку
визначено, що Виконанням службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку
та боротьбі із злочинністю, зокрема, є:

несення постової чи патрульної служби;

вчинення дій із забезпечення особистої
безпеки громадян, захисту їх прав і
свобод, законних інтересів;

припинення або запобігання
кримінальним та адміністративним
правопорушенням;

охорона і забезпечення громадського
порядку;

виявлення кримінальних правопорушень
і участь у їх розкритті та розшуку осіб,
які їх вчинили;

Приписами п.3 зазначеного Порядку
визначено, що розмір грошової допомоги
визначається відповідно до грошового
забезпечення за останньою посадою, яку
особа рядового або начальницького
складу займала на день загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва), установлення
інвалідності. До грошового
забезпечення, виходячи з якого
здійснюється розрахунок грошової
допомоги працівнику міліції,
включається посадовий оклад, оклад за
спеціальним званням , відсоткова
надбавка за вислугу років та щомісячна
надбавка в розмірі 100 відсотків
грошового забезпечення (окладів
грошового забезпечення та надбавки за
вислугу років) згідно з законодавством.

Відповідно до п.3 Положення про
Державну пенітенціарну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 394/2011,
визначено, що Основними завданнями
ДПтС України є: 1) реалізація державної
політики у сфері виконання
кримінальних покарань; 2) внесення
пропозицій щодо формування державної
політики у сфері виконання
кримінальних покарань; 3) забезпечення
формування системи наглядових,
соціальних, виховних та профілактичних
заходів, які застосовуються до
засуджених та осіб, узятих під варту; 4)
контроль за дотриманням прав людини і
громадянина, вимог законодавства щодо
виконання і відбування кримінальних
покарань, реалізацією законних прав та
інтересів засуджених і осіб, узятих під
варту.

Наведені вище Закони України та
встановлене судовим розглядом, дає
суду підстави вважати, що ОСОБА_11
виконував функції по охороні
громадського порядку та боротьбі із
злочинністю в межах колонії,
відповідно своїх службових обов'язків.

Загинув останній під час виконання
своїх службових обов'язків, що
пов'язані з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі зі злочинністю. Він ніс службу
в установі, перебував на посту. Винна
особа ОСОБА_15 вчинив відносно ОСОБА_11
неправомірні, злочинні діяння,
всупереч встановленого громадського
порядку в виправній колонії, всупереч
встановленому порядку несення служби.
ОСОБА_13 запобігав вчиненню ОСОБА_15
неправомірного діяння.

Відповідно до положень п.8 (вказаного
вище) Порядку передбачений вичерпний
перелік умов, за яких грошова допомога
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції не
виплачується, а саме: якщо загибель
(смерть), поранення (контузія, травма
або каліцтво) або інвалідність настали:
у зв'язку із засудженням працівника
міліції, податкової міліції за
вчинення умисного кримінального
правопорушення за рішенням суду, що
набрало законної сили, чи
адміністративного правопорушення або
учиненням дій у стані алкогольного,
наркотичного чи токсичного сп'яніння;
унаслідок вчинення самогубства чи
умисного заподіяння працівником
міліції, податкової міліції собі
тілесного ушкодження; унаслідок шкоди,
яку працівник міліції, податкової
міліції заподіяв собі джерелом
підвищеної небезпеки у разі, коли він
особисто на відповідній правовій
підставі або без неї (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди тощо) володів транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом з
порушенням правил їх використання,
зберігання або утримання.

Згідно довідки управління ДПтС України
в Рівненській області від 23 вересня 2013
року - комісією співробітників
управління ДПтС України в Рівненській
області було визнано, що загибель
старшого прапорщика внутрішньої
служби ОСОБА_11 сталася під час
проходження служби при виконанні
службових обов'язків (а.с.15).

Жодної з обставин, передбачених п.8
Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, податкової міліції,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707
, за наявності яких грошова допомога не
виплачується, у випадку загибелі
ОСОБА_11 судом не встановлено.

Тому, діти позивача та батьки мають
право на отримання одноразової
допомоги в зв'язку із загибеллю ОСОБА_11
згідно Закону України «Про міліцію»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 р. N 707 Про затвердження
Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, податкової міліції.

Розмір грошового забезпечення ОСОБА_11
визначений при призначенні пенсії по
втраті годувальника двом моїм дітям та
згідно протоколу за пенсійною справою
від 01.09.2013 року становить 1871,58 грн.
(а.с.241). Розмір десятирічного грошового
забезпечення загиблого ОСОБА_11
становить 1871,58 х 120 міс = 224589,6 грн.
Відтак, на батьків та дітей має бути
виплачено по 1/4 частині десятирічного
грошового забезпечення загиблого
(померлого), що становить 56147,4 грн.,
кожному.

Поряд з цим, позовні вимоги позивача та
позов третіх осіб які заявляють
самостійні вимоги на предмет спору до
Городищенської виправної колонії,
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області (№96),
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
не підлягають до задоволення у зв'язку
з відсутністю в їй діях ознак
протиправності.

Зокрема, сторони не заперечили, що саме
Городищенська виправна колонія,
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області (№96) та
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
зібрали та подали до Державної
пенітенціарної служби України
матеріали щодо призначення і виплати
їм одноразової грошової допомоги.

Позивач та треті особи які заявили
самостійні вимоги на предмет спору не
надали доказів які б підтверджували
протиправність дій вказаних
відповідачів, тобто Городищенської
виправної колонії, Державної
пенітенціарної служби України в
Рівненській області (№96), Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області.

Саме Державною пенітенціарною службою
України було відмовлено їм у виплаті
одноразової грошової допомоги,
відповідно таку відмову суд визнає
протиправною.

За таких обставин позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Суд присуджує на користь позивач та
третьої особи понесені ними
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати відмову Державної
пенітенціарної служби України щодо
виплати одноразової грошової допомоги
у зв'язку із загибеллю старшого
прапорщика внутрішньої служби,
молодшого інспектора відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) служби ОСОБА_11 в користь
неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі
перебували на утриманні ОСОБА_11,
батькам - ОСОБА_12, ОСОБА_13 протиправною.

Зобов'язати Державну пенітенціарну
службу України призначити одноразову
грошову допомоги у зв'язку із загибеллю
старшого прапорщика внутрішньої
служби, молодшого інспектора відділу
охорони Городищенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Рівненській області (№96) служби ОСОБА_11
в розмірі 224589,60 грн., яку виплатити на
користь неповнолітніх дітей загиблого
ОСОБА_11 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі перебували на
утриманні ОСОБА_11 та батьків ОСОБА_12,
ОСОБА_13 у розмірі 1/4, що становить 56147,4
грн. кожному.

В решіті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету судовий збір у
розмірі 73,08 грн.

Присудити на користь ОСОБА_12 із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий cуддя
Гломб Ю.О.

Судді
Дорошенко Н.О.

Кравчук Т.О.