Справа № 522/4600/14-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/4600/14-а

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції:
Абухін Р. Д.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

секретаря Жукової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
виконавчого комітету Одеської міської
ради на постанову Приморського
районного суду м.Одеси від 29 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Одеської міської
ради про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2014р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до виконавчого комітету
Одеської міської ради про визнання
протиправною бездіяльність щодо
ненадання письмової відповіді на
інформаційний запит від 04.02.2014 року;
зобов'язання надати їм достовірну
публічну інформацію про усі земельні
ділянки комунальної форми власності у
межах Суворівського, Київського,
Малиновського, Приморського районів м.
Одеси не наданих у користування, що
можуть бути використані під
індивідуальну забудову; інформацію про
земельні ділянки комунальної
власності, які у період з 01.01.2010 року по
05.02.2014 року безоплатно надавались
громадянам для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель, споруд у межах
міста Одеси в порядку ч.6 ст.118
Земельного кодексу України із
зазначенням прізвища, ім'я, по батькові
осіб, які отримали безкоштовно
земельну ділянку; місцезнаходження
земельної ділянки; розмір земельної
ділянки; зобов'язання в 10-денний строк з
моменту набрання постановою суду
першої інстанції законної сили подати
до суду звіт про виконання судового
рішення.

Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 29 травня 2014 року позов
задоволений частково; визнано
протиправною бездіяльність
відповідача щодо ненадання письмової
відповіді на інформаційний запит від
04.02.2014 року; зобов'язано відповідача
надати позивачам достовірну публічну
інформацію про усі земельні ділянки
комунальної форми власності у межах
Суворівського, Київського,
Малиновського, Приморського районів м.
Одеси не наданих у користування, що
можуть використані під індивідуальну
забудову; інформацію про земельні
ділянки комунальної власності, які у
період з 01.01.2010 року по 05.02.2014 року
безоплатно надавались громадянам для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель,
споруд у межах міста Одеси в порядку ч.6
ст.118 Земельного кодексу України із
зазначенням прізвища, ім'я, по батькові
осіб, які отримали безкоштовно
земельну ділянку; місцезнаходження
земельної ділянки; розмір земельної
ділянки; стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
73,08грн.; в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та ухвалити нову про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
04.02.2014 року позивачами був надісланий
колективний запит на отримання
публічної інформації до виконавчого
комітету Одеської міської ради, в якому
відповідно до Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
позивачі просили надати їм інформацію
про усі земельні ділянки державної та
комунальної форми власності у межах
Київського, Малиновського,
Суворовського та Приморського районів
міста Одеси, не наданих у користування,
що можуть бути використані під
індивідуальну забудову, інформацію про
земельні ділянки комунальної
власності, які у період з 01.01.2010р. по
05.02.2014р. безоплатно надавались
громадянам для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель, споруд у межах
міста Одеси в порядку ч.6 ст.118
Земельного кодексу України із
зазначенням прізвища, ім'я, по батькові
осіб, які отримали безкоштовно
земельну ділянку; місцезнаходження
земельної ділянки; розмір земельної
ділянки. /а.с.4/

В матеріалах справи наявна відповідь
на зазначений запит від 11.02.2014 року
№01-17/16, з зазначенням того, що
запитувана інформація про вільні
земельні ділянки не є публічною,
оскільки не відповідає вимогам ст.1
Закону України «Про доступ до
публічної інформації». З приводу
надання інформації про земельні
ділянки комунальної власності, які в
період з 01.01.2010р. по 05.02.2014р. безоплатно
надавались громадянам для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарський будівель у межах м. Одеси
з зазначенням їх місця розташування,
розміру, роз'яснено, що дана інформація
є у вільному доступі на офіційному
сайті м. Одеси (www.odessa.ua) в розділі
«нормативні акти». /а.с.26/

Докази про своєчасне направлення
вказаної відповіді та отримання її
позивачами в матеріалах справи
відсутні.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Згідно з ч.2 ст.1 вказаного вище Закону,
публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону,
доступ до інформації забезпечується,
зокрема, шляхом надання інформації за
запитами на інформацію.

Так, статтею 12 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
визначено коло суб'єктів відносин у
сфері доступу до публічної інформації,
якими є: 1) запитувачі інформації -
фізичні, юридичні особи, об'єднання
громадян без статусу юридичної особи,
крім суб'єктів владних повноважень; 2)
розпорядники інформації - суб'єкти,
визначені у статті 13 цього Закону; 3)
структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Крім того, статтею 13 зазначеного Закону
передбачено, що розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються: 1) суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів; 3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями. -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про
те, що інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на
інформацію має бути зазначено: 1)
прізвище, ім'я, по батькові та посаду
особи, відповідальної за розгляд
запиту розпорядником інформації; 2)
дату відмови; 3) мотивовану підставу
відмови; 4) порядок оскарження відмови;
5) підпис.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації можуть бути
оскаржені до керівника розпорядника,
вищого органу або суду. Запитувач має
право оскаржити: 1) відмову в
задоволенні запиту на інформацію; 2)
відстрочку задоволення запиту на
інформацію; 3) ненадання відповіді на
запит на інформацію; 4) надання
недостовірної або неповної інформації;
5) несвоєчасне надання інформації; 6)
невиконання розпорядниками обов'язку
оприлюднювати інформацію відповідно
до статті 15 цього Закону; 7) інші
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації, що порушили
законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації до суду здійснюється
відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом заявленого позивачем позову
є визнання протиправною бездіяльності
відповідача, тобто не вчинення ним дій
за наявності нормативно визначеного
обов'язку їх вчинити, яка може мати
вплив на реалізацію прав, свобод та
інтересів фізичної особи, прав та
інтересів юридичної особи (зокрема,
ненадання відповіді на запит на
інформацію).

Згідно з ч.5 ст.24 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», спеціально уповноважені
органи з питань містобудування та
архітектури і центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та його територіальні органи
забезпечують відкритість, доступність
та повноту інформації про наявність на
території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці земель державної та
комунальної власності, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, про
наявність обмежень і обтяжень
земельних ділянок, містобудівні умови
та обмеження в містобудівному і
державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної
інформації до містобудівного та
державного земельного кадастрів
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації або відповідний
місцевий орган виконавчої влади
зобов'язані надавати за запитами
фізичних та юридичних осіб письмову
інформацію про наявність земельних
ділянок, що можуть бути використані під
забудову.

Відповідно до п. 2 Положення про
містобудівний кадастр, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№559 від 25 травня 2011р. містобудівний
кадастр - державна система зберігання
та використання геопросторових даних
про територію,
адміністративно-територіальні
одиниці, екологічні,
інженерно-геологічні умови,
інформаційних ресурсів будівельних
норм, державних стандартів і правил для
задоволення інформаційних потреб у
плануванні територій та будівництві,
формування галузевої складової
державних геоінформаційних ресурсів.

Відповідно до п. 8 цього Положення (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), містобудівний
кадастр ведеться Службою
містобудівного кадастру, яка діє у
складі Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства,
органу містобудування та архітектури
Автономної Республіки Крим,
структурних підрозділів з питань
містобудування та архітектури
обласних, Київської та
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій та виконавчих
органів місцевого самоврядування міст
обласного (республіканського
Автономної Республіки Крим) значення
(далі - спеціально уповноважені органи
містобудування та архітектури).

З метою визначення вільних земельних
ділянок, створення інформаційної бази
для ведення державного земельного
кадастру, регулювання земельних
відносин, раціонального використання і
охорони земельних ресурсів Одеською
міською радою було прийнято рішення
«Про проведення інвентаризації земель
м. Одеси» від 11.07.2003 року №1309-XXIV.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідно до ч. 5
ст. 24 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» на
теперішній час обов'язок надання
інформації про наявність земельних
ділянок, що можуть бути використані під
забудову у м. Одесі покладено саме на
виконавчий комітет Одеської міської
ради як на виконавчий орган Одеської
міської ради.

Оскільки, суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального закону
та вирішив справу по суті правильно,
постанова суду першої інстанції в
порядку ст.200 КАС України підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
- залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Одеської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Приморського районного суду м.Одеси
від 29 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі.

Головуючий:
А.В. Крусян

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
О.І. Шляхтицький