Справа № 826/4598/14
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 жовтня 2014 року
м. Київ
К/800/51322/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Ліпський Д.В. розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 травня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України про
визнання протиправним і скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішенням, позивач подав
касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України.

З матеріалів касаційної скарги
видно, що постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 травня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суди виходили з
наступного.

Відповідно до статті 16 Закону ,,Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі
- Закон), в редакції, чинній на час
виплати позивачу страхової суми,
військовослужбовці, а також
військовозобов'язані, призвані на
збори, підлягають державному
обов'язковому особистому страхуванню
на випадок загибелі або смерті в
розмірі 100-кратного мінімального
прожиткового рівня населення України
на час загибелі або смерті, а також в
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), захворювання, одержаних у
період проходження служби (зборів), у
розмірі, залежному від ступеня втрати
працездатності, що визначається у
відсотковому відношенні від загальної
суми страхування на випадок загибелі
або смерті.

Судами встановлено, що позивачу у
зв'язку із настанням у травні 2005 року
страхової події, виплачено страхове
відшкодування, передбачене статтею 16
Закону на той час.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Закону (в
редакції чинній на час звернення
позивача і прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення), передбачено, що
одноразова грошова допомога
призначається і виплачується у разі
встановлення військовослужбовцю
інвалідності, що настала в період
проходження ним військової служби або
внаслідок захворювання, пов'язаного з
проходженням ним військової служби,
або встановлення особі, звільненій з
військової служби, інвалідності не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення її з військової служби чи
після закінчення тримісячного строку,
але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження зазначеної служби.

Згідно з частиною 9 статті 16-3 Закону
порядок призначення і виплати
одноразової грошової допомоги
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 499 затверджено
Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаної постанови
установлено, що призначення і виплата
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, що сталися після 1
січня 2007 року, здійснюється згідно з
Порядком, затвердженим цією
постановою.

Зважаючи на те, що зміни до
законодавства України щодо права на
отримання одноразової грошової
допомоги набули чинності після
отримання позивачем страхової суми і
не мають зворотної дії у часі, та те, що
позивач скористався передбаченим
статті 16 Закону правом на отримання
коштів у випадку часткової втрати
працездатності, то суди правомірно
дійшли висновку про відсутність
правових підстав для призначення
позивачу одноразової грошової
допомоги у разі інвалідності.

Доводи касаційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини 5
статті 214 КАС України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Враховуючи те, що касаційна скарга
є необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи, то
правові підстави для відкриття
касаційного провадження відсутні.

Керуючись ст. 211, 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за скаргою ОСОБА_1 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 травня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України про
визнання протиправним і скасування
рішення.

Копію касаційної скарги та додані
до неї документи повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Д.В. Ліпський

Суддя
Д.В.
Ліпський