Справа № 808/4685/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року о 12 год. 35 хв.Справа №
808/4685/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - Швец К.С.

відповідача - Шостака Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

до Державного підприємства
"Підприємство Мелітопольської
виховної колонії управління державної
пенітенціарної служби України у
Запорізькій області"

про накладення арешту на кошти та інші
цінності, що знаходяться у банку

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
від Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі -
Мелітопольська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області, позивач) до
Державного підприємства "Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області"
(далі - ДП «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області»,
відповідач), в якому позивач просить
накласти арешт на всі кошти та інші
цінності відповідача, які знаходяться
в установах банку.

Позовні вимоги обґрунтовує Податковим
кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі
- ПК України), зокрема зазначає, що
відповідач має податковий борг з
податку на додану вартість у загальній
сумі 43484,19 грн., який виник внаслідок
несплати відповідачем самостійно
узгоджених сум податкових зобов'язань,
визначених ним у податкових
деклараціях, а також у зв'язку зі
скасуванням позивачем рішень про
розстрочення відповідачу податкових
зобов'язань. Позивач вказує, що ним
вживались заходи щодо стягнення
податкового боргу у встановленому
законодавством порядку, а саме згідно з
положеннями ст. 59 ПК України
відповідачу направлялась податкова
вимога. Крім того, позивачем було
прийнято рішення №11697/1102 від 10.12.2013 про
опис майна у податкову заставу та
досліджено майновий стан ДП
«Підприємство Мелітопольської
виховної колонії управління державної
пенітенціарної служби України у
Запорізькій області», проте
Мелітопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області встановлено, що у
підприємства відсутні джерела
погашення податкового боргу, але
наявні розрахункові рахунки, у зв'язку
із чим податковий орган звернувся із
цим позовом на підставі п.п.20.1.33 п. 20.1 ст.
20 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов, просив
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У судовому засіданні, відповідно до
ст.160 КАС України, проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серія АГ
№509265 від 04.02.2013 Державне підприємство
"Підприємство Мелітопольської
виховної колонії управління державної
пенітенціарної служби України у
Запорізькій області" ()
зареєстроване як юридична особа21.07.2000
та знаходиться за адресою: 72312,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул.
Олександра Невського, буд.81 (а.с.9-10).

Станом на час розгляду
адміністративної справи у суді за
відповідачем обліковується податковий
борг з податку на додану вартість, який
виник на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідачем до
податкового органу подавались
податкові декларації з податку на
додану вартість:

- від 19.05.2014 за квітень 2014 року,
відповідно до якої відповідач
самостійно визначив суму податкового
зобов'язання, що підлягає сплаті до
бюджету у розмірі 2348,00 грн.
(а.с.20-21);

- від 19.06.2014 за травень 2014 року,
відповідно до якої відповідач
самостійно визначив суму податкового
зобов'язання, що підлягає сплаті до
бюджету у розмірі 2274,00 грн.
(а.с.22-23).

Крім того судом встановлено, що
Мелітопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області приймалися
Рішення про розстрочення податкового
боргу:

- №1 від 28.01.2014, відповідно до якого
позивач розстрочив ДП «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області»
сплату податкового боргу з податку на
додану вартість у сумі 42258,39 грн.
(а.с.13);

- №4 від 30.01.2014, відповідно до якого
позивач розстрочив ДП «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області»
сплату податкового боргу з податку на
додану вартість у сумі 16056,00
грн.(а.с.14).

У зв'язку з порушенням відповідачем
умов погашення розстроченого
податкового боргу, а саме несплати
чергової частки розстроченої суми
податкового боргу, Мелітопольською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій
області прийнято Рішення про
скасування розстрочення податкового
боргу:

- №11741/25 від 19.06.2014 (а.с.15);

- №11740/25 від 19.06.2014 (а.с.16).

Позивачем до матеріалів справи надано
довідку від 17.07.2014 №12997/25, що сума
податкового боргу відповідача станом
на час звернення до суду з позовом
складає 43484,19 грн.(а.с.7),
розрахунок суми податкового боргу
(а.с.11).

Із матеріалів справи судом
встановлено, що позивачем вживалися
заходи щодо стягнення податкової
заборгованості у встановленому
законодавством порядку, а саме згідно з
положеннями ст. 59 ПК України
Мелітопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області 04.10.2013 була
сформована податкова вимога №310-11 на
суму 14491,27 грн., яка надсилалась
відповідачу на його адресу засобами
поштового зв'язку (а.с.12).

Судом також встановлено, що 10.12.2013
Мелітопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області прийнято рішення
№11697/1102 про опис майна ДП «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області»
у податкову заставу (а.с.18).

В матеріалах справи наявний Акт опису
майна №53 від 18.07.2014, відповідно до якого
посадовими особами позивача
підтверджено відсутність у
відповідача на день складення цього
акту майна, що може бути описано у
податкову заставу (а.с.19).

Крім того, відповідачем до матеріалів
справи надані платіжні доручення в
підтвердження часткової сплати суми
податкового боргу:

- №431 від 22.09.2014 на суму 308,00 грн. (а.с.42);

- №433 від 22.09.2014 на суму 692,00 грн.(а.с.42);

- №345 від 06.08.2014 на суму 1000,00 грн. (а.с.43);

- №398 від 27.08.2014 на суму 4899,00 грн. (а.с.43).

Позивачем надано інтегровану картку
платника податку на додану вартість
ДП «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області»
(а.с.38-41), в якій відображені платіжні
доручення №345 від 06.08.2014 на суму 1000,00
грн. - код операції 141 від 06.08.2014(а.с.41), та
№398 від 27.08.2014 на суму 4899,00 грн. - код
операції 141 від 27.08.2014 (а.с.41).

Отже, з урахуванням викладеного,
загальна сума податкового боргу
ДП «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області»
складає 37585,19 грн.

Оцінивши надані документи та
матеріали, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України
передбачено обов'язок платників
податків сплачувати податки та збори у
строки та в розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Згідно із п. 203.2 ст. 203 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

У п.57.3. ст. 57 ПК України зазначено, що у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

За визначенням пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Пунктом 59.1. ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як зазначено у пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК
України податкова вимога - це письмова
вимога органу державної податкової
служби до платника податків щодо
погашення суми податкового боргу.

Відповідно до приписів п.58.3 ст.58
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. Податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено їй особисто чи її
законному представникові або
надіслано на адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місцезнаходження фізичної особи з
повідомленням про вручення. У такому
самому порядку надсилаються податкові
вимоги та рішення про результати
розгляду скарг. У разі коли пошта не
може вручити платнику податків
податкове повідомлення-рішення або
податкові вимоги, або рішення про
результати розгляду скарги через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
податкове повідомлення-рішення або
податкову вимогу, або рішення про
результати розгляду скарги,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога, або рішення про
результати розгляду скарги вважаються
врученими платнику податків у день,
зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

За правилами п. 59.3. ст. 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.4. ст.59 Податкового кодексу
України податкова вимога надсилається
також платникам податків, які
самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Вищенаведеним нормативним актом не
передбачено направлення податкових
вимог в інших випадках.

Пунктом 60.1 ст. 60 Податкового кодексу
України визначені обставини за
наявності яких податкова вимога
вважається відкликаною.

Сторонами не надано доказів того, що
податкова вимога від 04.10.2013 №310-11 станом
на 23.09.2014 є відкликаною. Відтак, вказана
податкова вимога є чинною станом на час
розгляду адміністративної справи у
суді.

Згідно пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, орган стягнення -
державний орган, уповноважений
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах
повноважень, встановлених цим Кодексом
та іншими законами України.

Підпунктом 20.1.33 п.20.1 ст. 20 ПК України
передбачено право податкового органу
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності, що
знаходяться в банку, платника податків,
який має податковий борг, у разі якщо у
такого платника податків відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Тобто, право звертатися до суду з
позовом про накладення арешту на кошти
та інші цінності платника податку
виникає у податкового органу в разі
одночасної наявності двох умов:
наявність у платника податків
податкового боргу та відсутність майна
для його погашення.

Як встановлено судом з матеріалів
адміністративної справи у відповідача
відсутнє майно, яке може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Пунктом 87.2 ст. 87 Податкового кодексу
України встановлено, що джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими органами.

Згідно п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу
України, з метою забезпечення
виконання платником податків своїх
обов'язків, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

За приписами пп. 89.1.1 п. 89.1, п. 89.2, п. 89.3 ст.
89 Податкового кодексу України, право
податкової застави виникає у разі
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку.

Право податкової застави поширюється
на будь-яке майно платника податків,
яке перебуває в його власності у день
виникнення такого права.

Майно на яке поширюється право
податкової застави, оформлюється актом
опису. До акта опису включається
ліквідне майно, яке можливо
використати як джерело погашення
податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу
здійснюється на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, яке пред'являється платнику
податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється
право податкової застави, складається
податковим керуючим у порядку та за
формою, що затверджені центральним
органом державної податкової служби.

Судом встановлено, що відповідачем
було складено Акт опису про
відсутність майна, що має бути описане
у податкову заставу №53 від 18.07.2014 та
рішення №11697/1102 від 10.12.2013 про опис
майна у податкову заставу.

З наведеної норми пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
вбачається, що податковий орган
повинен надати суду докази наявності у
платника податків кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку.

Суд зазначає, що згідно довідки
відповідача від 17.07.2014 №12998/25 у
відповідача є відкриті рахунки в
банківських установах (а.с.8).

Механізм ведення територіальними
органами Міністерства доходів і зборів
України (далі - Міндоходів)
оперативного обліку податків, зборів,
митних платежів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок), інших платежів, які
сплачуються під час митного оформлення
товарів визначається пунктом 2 Порядку
ведення органами Міністерства доходів
і зборів України оперативного обліку
податків, зборів, митних платежів,
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, інших
платежів, які сплачуються під час
митного оформлення товарів (далі -
Порядок № 765 від 05.12.2013).

Облік податків, зборів та єдиного
внеску ведеться підрозділами
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників (далі
- Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих
державних податкових інспекцій з
обслуговування великих платників (далі
- СДПІ), державних податкових інспекцій
в районах, містах (крім міст Києва та
Севастополя), районах у містах,
об'єднаних державних податкових
інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до
функціональних повноважень (п.4 Розділу
I Порядку № 765 від 05.12.2013).

Відповідно до п. 7 Розділу I Порядку № 765
від 05.12.2013 контроль за достовірністю
відображення в інформаційній системі
показників стану розрахунків
платників, механізму виявлення,
усунення та упередження випадків
неповного, неправильного або
несвоєчасного відображення облікових
показників та некоректного формування
зведених і звітних показників
центральної бази даних забезпечується
структурними підрозділами за
закріпленими напрямами роботи.

Згідно з п.1 Розділу ІІ Порядку № 765 від
05.12.2013 з метою обліку нарахованих і
сплачених сум податків, зборів, митних
платежів, єдиного внеску
територіальними органами Міндоходів
відкриваються інтегровані картки
платників за кожним платником та
кожним видом платежу, які повинні
сплачуватися платниками, а для обліку
сум передоплати - за кожним платником.

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ Порядку №
765 від 05.12.2013 нарахуванню в інтегрованій
картці платника підлягають:

- зобов'язання, штрафні санкції та
пеня за податками, зборами, митними
платежами, самостійно визначені
платником;

- суми до сплати єдиного внеску,
самостійно визначені платником;

- зобов'язання, штрафні санкції та
пеня за податками, зборами, митними
платежами, суми до сплати єдиного
внеску, визначені територіальним
органом Міндоходів та узгоджені
відповідно до чинного законодавства;

- пеня за порушення встановлених
строків погашення узгоджених сум
зобов'язань за податками, зборами,
митними платежами, єдиним внеском;

- пеня на суму заниження
податкового зобов'язання, нарахованого
територіальним органом Міндоходів або
платником;

- проценти за користування
розстроченням (відстроченням).

Зобов'язання, штрафні санкції, пеня за
податками, зборами, митними платежами,
суми до сплати єдиного внеску,
самостійно визначені платником у
звітності, відображаються
територіальним органом Міндоходів в
інтегрованій картці платника (п.2
Розділу ІІІ Порядку № 765 від 05.12.2013).

Пункт чотири Розділу ІІІ Порядку № 765
від 05.12.2013 визначає, що нарахування
податків, зборів та сум єдиного внеску
в інтегрованій картці платника
здійснюються відповідно до звітності,
що подається платником до
територіального органу Міндоходів, а
також митних та інших платежів - на
підставі оформленої митної декларації.

Мелітопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області на підтвердження
податкового боргу відповідача з
податку на додану вартість надано:

- інтегровану картку платника
податку на додану вартість ДП
«Підприємство Мелітопольської
виховної колонії управління державної
пенітенціарної служби України у
Запорізькій області» (а.с.38-41);

- довідку від 17.07.2014 №12997/25,
відповідно до якої сума податкового
боргу відповідача складає 43484,19
грн.(а.с.7).

Разом з тим суд зазначає, що на момент
розгляду справи в суді, вказана сума
податкових зобов'язань відповідачем
частково сплачена, що підтверджується
платіжними дорученнями на загальну
суму 5899,00 грн., а саме: №345 від 06.08.2014 на
суму 1000,00 грн. (а.с.43); №398 від 27.08.2014 на
суму 4899,00 грн. (а.с.43).

Тобто, вказана обставина свідчить про
те, що сума податкового боргу
відповідача зменшилась та складає 37585,19
грн.

Щодо платіжних доручень №431 від 22.09.2014
на суму 308,00 грн. (а.с.42) та №433 від 22.09.2014
на суму 692,00 грн.(а.с.42), наданих
відповідачем в підтвердження
часткової сплати податкового боргу суд
зазначає, що не може прийняти їх до
уваги на день розгляду справи, оскільки
ці платіжні доручення не відображені у
інтегрованій обліковій картці
платника податку на додану вартість ДП
«Підприємство Мелітопольської
виховної колонії управління державної
пенітенціарної служби України у
Запорізькій області», отже станом на
день розгляду справи відсутні
відомості щодо зарахування суми
коштів, зазначених у таких платіжних
дорученнях, до Державного бюджету
України.

Отже, судом встановлено, що за
відповідачем станом на день розгляду
адміністративної справи у суді
обліковується податкова
заборгованість з податку на додану
вартість у загальному розмірі 37585,19
грн., а також, що у відповідача відсутнє
майно для погашення наявної
заборгованості.

Таким чином, згідно вимог п. 20.1.33 пункту
20.1 статті 20 Податкового кодексу
України, в даному випадку наявна
сукупність обставин, що дають право
позивачу на звернення до суду з позовом
про накладення арешту на кошти та інші
цінності платника податку.

Проте, суд також звертає увагу на те, що
накладення арешту на кошти
допускається лише в сумі існуючого
податкового боргу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст.11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач
надав докази часткової сплати суми
податкового боргу, проти позову
заперечив, доводи позивача спростував
частково.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим частково, отже підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області до Державного підприємства
"Підприємство Мелітопольської
виховної колонії управління державної
пенітенціарної служби України у
Запорізькій області" про накладення
арешту на кошти та інші цінності, що
знаходяться у банку - задовольнити
частково.

Накласти арешт на кошти та інші
цінності в сумі податкового боргу у
розмірі грн. 37 585,19грн. (тридцять
сім тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять грн.,
дев'ятнадцять копійки) Державного
підприємства "Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Запорізькій області"
(), які знаходяться в
установах банку, обслуговуючих такого
платника податків.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Шара