Справа № 813/2390/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Справа № 876/6127/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Макарика В.Я., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

представників позивача
Мельникович М.В., Шиналя Б.Я.,

представника відповідача
Канюги А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства ,,ОКСІ БАНК" до
Франківського та Шевченківського
відділів державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про
визнання дій протиправними, скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2014 року публічне акціонерне
товариство (ПАТ) ,,ОКСІ БАНК" звернулось
до суду першої інстанції з
адміністративним позовом, в якому
просило: скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження від
12.11.2009 року (ВП №15814033), винесену
заступником начальника Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Руденком В.В. в частині
накладення арешту на автомобіль марки
,,VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_5; скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 23.11.2009 року (ВП №16007679), винесену
державним виконавцем Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Назаровець А. Т.; зобов'язати
Франківський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції та
Шевченківський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції зняти
арешт з автомобіля ,,VOLKSWAGEN TOUAREG", 2005 року,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 від 23.10.2008 року, видане
Кам'янка-Бузьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України
у Львівській області.

Постановою від 23 травня 2014 року
Львівський окружний адміністративний
суд позовні вимоги задовольнив
частково та постановив скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 12.11.2009 року ВП № 15814033,
винесену заступником начальника
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Руденком
Віталієм Володимировичем в частині
накладення арешту на автомобіль VOLKSWAGEN
TOUAREG та постанову про відкриття
виконавчого провадження від 23.11.2009 року
ВП № 16007679, винесену державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Назаровцем Андрієм
Тарасовичем.

Також суд постановив зобов'язати
Франківський та Шевченківський
відділи державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції зняти арешт з вказаного
автомобіля.

В задоволенні решти позовних вимог суд
відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду,
Шевченківський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції (
далі-Шевченківський відділ ДВС) подав
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
суд першої інстанції не звернув уваги
на ті обставини, що ПАТ ,,ОКСІ БАНК" не є
учасником виконавчого провадження, а
тому не мав права звертатися до
Львівського адміністративного суду на
дії або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої особи державної
виконавчої служби.

Суд також дійшов помилкового висновку
про те, що відповідачі мали доступ до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, а отже знали, що арештоване ними
майно обтяжене заставою.

Апелянт стверджує, що оскаржена
постанова про відкриття виконавчого
провадження серії ВП № 16007679 від 23.11.2009
року прийнята у відповідності до вимог
Закону України ,,Про виконавче
провадження" та інструкції з
організації примусового виконання
рішення.

Крім того, відповідно до ст. 60 Закону
України ,,Про виконавче провадження"
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

З огляду на викладене відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції.

Представник Шевченківського ВДВС в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представники позивача заперечили
вимоги апеляційної скарги та просять
задовольнити скаргу частково.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає до задоволення
частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 24
жовтня 2008 року ОСОБА_5 та комерційний
банк ,,Галс", правонаступником якого є
ПАТ ,,ОКСІ БАНК", уклали Кредитний
договір № 02/08 на суму 180 000,00 грн. з
кінцевою датою погашення кредиту 23
жовтня 2012 року і сплатою 25% річних.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
сторони договору уклали договір
застави від 24 жовтня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу за реєстровим № 2529, відповідно
до якого ОСОБА_5 передав в заставу
належний йому на праві власності
автомобіль ,,VOLKSWAGEN TOUAREG", 2005 року,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 від 23.10.2008 року, видане
Кам'янка-Бузьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України
у Львівській області.

На вказане майно ОСОБА_5 приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу наклав заборону
відчуження, що підтверджується витягом
про реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна №21449108 від
24.10.2008 року.

Відповідно до Розділу 2 вказаного
Договору застави на строк дії цього
договору предмет застави залишається у
володінні (користуванні) ПАТ ,,ОКСІ
БАНК" - Заставодержателя. При цьому
ОСОБА_5 - Заставодавець гарантує, що
предмет застави знаходить у його
власності, до моменту укладення цього
договору нікому не відчужений, під
забороною (арештом), а також заставою, в
тому числі податковою, не перебуває.
Наступна застава предмета застави та
прийняття інших обтяжень на предмет
застави без письмової згоди
заставодержателя до моменту виконання
заставодавцем всіх зобов'язань за
кредитним договором не допускається.

Згідно п. 3.1.4 Договору застави у випадку
невиконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором, ПАТ
,,ОКСІ БАНК" має право звернути
стягнення на предмет застави.

Матеріалами справи підтверджено, що
свої зобов'язання за кредитним
договором № 02/08 від 24.10.2008 року ОСОБА_5
всупереч п. 2.5 цього договору не
виконав, в наслідок чого виникла
значна сума заборгованості.

Під час наміру реалізувати заставне
майно ПАТ ,,ОКСІ БАНК" стало відомо, що
постановою державного виконавця
Шевченківського відділу ДВС Назаровця
А.Т. про відкриття виконавчого
провадження від 23.11.2009 року серії ВП
№16007679 та постановою заступника
начальника Франківського відділу ДВС
Руденка В.В. про відкриття виконавчого
провадження від 12.11.2009 року серії ВП
№1581403 накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_5, в тому числі і на
предмет застави - автомобіль ,,VOLKSWAGEN
TOUAREG".

27 лютого 2014 року позивач звернувся до
Шевченківського відділу ДВС з заявою
про звільнення з-під арешту заставного
майна та скасування або внесення зміни
в постанову про відкриття виконавчого
провадження від 23.11.2009 року серії ВП
№16007679. Однак, дана заява відповідачем
залишена без задоволення.

14.03.2014 року ОСОБА_5 листом повідомив ПАТ
,,ОКСІ БАНК" про те, що зазначеними
постановами державних виконавців
накладено арешт на предмет застави -
автомобіль ,,VOLKSWAGEN TOUAREG" та додав копії
постанов.

Згідно з приписами статті 1 Закону
України ,,Про заставу" застава - це
спосіб забезпечення зобов'язань, якщо
інше не встановлено законом. В силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України
,,Про заставу" якщо в результаті видання
органом державної виконавчої влади чи
органом місцевого і регіонального
самоврядування акта, який не
відповідає чинному законодавству, і
порушуються права заставодержателя
або інших осіб щодо володіння,
користування та розпорядження
предметом застави, такий акт
визнається недійсним судом.

Статтями 589, 590 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

За змістом ч.1 ст. 7 Закону України від
21.04.1999 року № 606-XIV,,Про виконавче
провадження" (в редакції, чинній на час
винесення оскаржених постанов)
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 52 Закону № 606-XIV
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя(ч.1).

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; коли
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю (ч.3).

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або тоді, коли йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
знаходиться у заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення до
суду з позовом про звільнення
заставленого майна з-під арешту (ч.4).

Спори, які виникають у виконавчому
провадженні щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом
(ч.7).

На підставі викладеного апеляційний
суд дійшов висновку, що діями
відповідачів були порушені права
позивача як заставодержателя
належного на праві власності ОСОБА_5
автомобіля ,,VOLKSWAGEN TOUAREG", 2005 року,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, оскільки право застави на
вказаний транспортний засіб у позивача
виникло на підставі належним чином
укладеного та нотаріально
посвідченого договору застави від 24
жовтня 2008 року за реєстровим № 2529 до
набрання законної сили рішенням
Щевченківського районного суду м.
Львова від 11.07.2009 року та ухвали
Франківського районного суду м. Львова
від 11.11.2009 року.

Таким чином, оскаржені постанови
державних виконавців підлягають до
скасування в частині накладення арешту
на заставне майно - автомобіль ,,VOLKSWAGEN
TOUAREG".

Оскільки суд першої інстанції
постанову державного виконавця
Шевченківського відділу ДВС від 23.11.2009
року серії ВП № 16007679 скасував в цілому
апеляційний суд визнає правильним
апеляційну скаргу задовольнити
частково та скасувати постанову суду
першої інстанції лише в цій частині.
При цьому в частині цих позовних вимог
слід прийняти нову постанову, якою
постанову державного виконавця
Шевченківського відділу ДВС від 23.11.2009
року серії ВП № 16007679 скасувати лише в
частині накладення арешту на заставне
майно.

В решті постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін,
оскільки суд першої інстанції
правомірно, у відповідності до вимог
ч.4 ст. 52 Закону України ,,Про виконавче
провадження" зобов'язав Шевченківський
відділ ДВС зняти арешт із заставного
майна.

В силу ч.7 ст. 52 вказаного Закону спори
щодо звернення стягнення на заставлене
майно вирішуються судом, а оскільки
відповідачем є суб'єкт владних
повноважень, то саме адміністративним
судам підвідомчі такі спори.

Крім того, позивач не є учасником
виконавчих проваджень, у яких винесено
оскаржені постанови, а тому тільки в
порядку адміністративного
судочинства, на підставі приписів ч.2
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України він може оскаржити
рішення суб'єкта владних повноважень,
яким порушені його права.

За таких обставин апеляційний суд
визнає безпідставними доводи
апеляційної скарги щодо відсутності у
позивача права звернення до
адміністративного суду з даним позовом
та порушення судом першої інстанції
правил підсудності даного спору.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції
допустився помилки в частині
застосування норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, апеляційний суд визнає
правильним апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
скасування постанови державного
виконавця Шевченківського відділу ДВС
від 23.11.2009 року в цілому та прийняти в
цій частині нову постанову про
часткове скасування оскарженої
постанови державного виконавця.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1
ст.198, п.4 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року у справі № 813/2390/14 в частині
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 23.11.2009 року
серії ВП № 16007679 - скасувати та прийняти
в цій частині позовних вимог нову
постанову.

Скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 23.11.2009 року
серії ВП № 16007679, винесену державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Назаровцем Андрієм
Тарасовичем, в частині накладення
арешту на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2005
року, державний реєстраційний номерний
знак НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 від 23.10.2008 року, видане
Кам'янка-Бузьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України
у Львівській області.

В решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 КАС України - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 06
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
В.Я. Макарик

Л.Я. Гудим