Справа № 0870/371/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Київ К/800/17329/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 01.06.2012

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.2012

у справі № 0870/371/12

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Мотор Січ»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжі Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 01.06.2012,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2012,
задоволено позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Мотор Січ»
(надалі - позивач, ПАТ «Мотор Січ») до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
Державної податкової служби (надалі -
відповідач, СДПІ по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі ДПС)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.08.2011 №
.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 01.06.2012 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.2012 і відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність прийняття оскаржуваних
судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПАТ «Мотор Січ» з
питання дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
господарських відносин з ТОВ
«Євротрейд-Холдінг» за період з 01.07.2010
по 31.03.2011, за результатами якої складено
акт № 128/08-02/14307794 від 05.08.2011.

Податковим органом зроблено висновок
про те, що протягом перевіреного
періоду позивачем безпідставно
віднесено до складу валових витрат
вартість витрат від господарських
операцій з ТОВ «Євротрейд-Холдінг», які
не підтверджені документально та не
пов'язані з підготовкою, організацією,
веденням виробництва, продажем
продукції (товарів, робіт, послуг), у
загальному розмірі 531 667 грн., що
призвело до завищення валових витрат
за 2010 р. на суму 531 667 грн., та заниження
податку на прибуток на загальну суму 132
917 грн.

За результатами перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
18.08.2011, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток у загальному розмірі 166 146,25
грн., у тому числі: за основним платежем
- 132 917 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 33 229,25 грн.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між
сторонами у даній справі, з приводу
порядку формування валових витрат
підприємства протягом перевіреного
періоду врегульовано нормами Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(надалі - Закон України «Про
оподаткування прибутку підприємств»).

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» в
редакції, що була чинною в спірному
періоді, валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Визначальною ознакою для віднесення
витрат підприємства на валові витрати
виробництва та обігу є те, що такі
витрати здійснюються як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються платником податку для їх
подальшого використання у власній
господарській діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського
кодексу України в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, господарська
діяльність - це діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Самостійна, ініціативна, систематична
господарська діяльність, яка
здійснюється на власний ризик з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку, є
підприємництвом у розумінні ст. 42
Господарського кодексу України.

Суб'єкти господарювання мають право
без обмежень самостійно здійснювати
господарську діяльність, що не
суперечить законодавству (ч. 1 ст. 19
Господарського кодексу України).

Пунктом 1.32 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено, що господарська діяльність -
це будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти
зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали,
відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також через довірену
особу, агента або будь-яку іншу особу,
яка діє від імені та на користь першої
особи.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
вказаного Закону до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5
зазначеного Закону не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Слід зазначити, що відповідно до п. 5.11
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, між позивачем
(замовник) та ТОВ «Євротрейд-Холдінг»
(виконавець) було укладено договори №
00175/2010 від 01.09.2010 та № 00176/2010 від 07.10.2010,
відповідно до умов яких виконавець
зобов'язується організувати
презентацію авіаційної техніки,
авіадвигунів, які виготовляються
замовником, для українських та
російських компаній, забезпечити
оренду конференц-залу на весь період
презентації, забезпечити проживання
учасників презентації у м. Києві та м.
Запоріжжі, забезпечити трансферт та
транспортне обслуговування учасників
протягом усього часу проведення
презентації, у т.ч. проїзд по маршруту
Київ-Запоріжжя-Київ, організовувати
щоденно бізнес-ланчі та вечері у
ресторані для учасників презентації
тощо. Вартість наданих послуг складає
146 000 грн. та 492 000 грн. відповідно.

На підтвердження реальності виконання
вказаних правочинів позивачем надано:
акт прийому-передачі робіт від 05.10.2010 по
договору № 00175/2010 від 01.09.2010; платіжне
доручення № 17319 від 22.09.2010 на суму 146 000
грн.; акт прийому-передачі робіт по
договору № 00176/2010 від 07.10.2010; платіжне
доручення № 677 від 05.11.2010 на суму 492 000
грн.

При цьому, необхідно зазначити, що на
момент укладення вищезазначених
договорів та виконання сторонами своїх
зобов'язань контрагент позивача - ТОВ
«Євротрейд-Холдінг» було
зареєстровано у встановлений чинним
законодавством спосіб як юридична
особа та платник податків, у тому числі
платник податку на додану вартість.

В актах прийому-передачі робіт
визначено періоди, в яких надано
послуги контрагентом позивачеві та
вартість цих послуг.

З урахуванням викладеного, послуги,
надані ТОВ «Євротрейд-Холдінг»,
пов'язані з проведенням презентації
авіаційної продукції виробництва
позивача серед потенційних покупців, а
тому отримання позивачем таких послуг
безпосередньо пов'язано з можливим
укладенням в майбутньому договорів
купівлі-продажу авіаційної продукції.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведені
обставини, які були встановлені судами
попередніх інстанцій, враховуючи
положення п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 5.3.9 п.
5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
колегія суддів вважає, що понесені
позивачем витрати за договорами №
00175/2010 від 01.09.2010 та № 00176/2010 від 07.10.2010,
які були укладені з ТОВ
«Євротрейд-Холдінг», з урахуванням
виду господарської діяльності, яка
здійснюється позивачем, є валовими
витратами підприємства, які
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними
документами, і позивач обґрунтовано
протягом перевіреного періоду
відносив ці витрати до складу валових
витрат.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій про
необґрунтованість та безпідставність
прийнятого відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 18.08.2011
та про необхідність задоволення
заявлених позивачем позовних вимог.

Наведене доводами касаційної скарги не
спростовується.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби без задоволення.

2. Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 01.06.2012 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.2012 у справі № 0870/371/12 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна