Справа № 137/381/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 137/381/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Сільченко
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Полотнянка
Ю.П.

при секретарі: Майданюк Я.Л.

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Буликової
Надії Анатоліївни,

представника відповідача - Олійника
Олександра Анатолійовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Хмільницької міської ради Вінницької
області на постанову Літинського
районного суду Вінницької області від
26 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Хмільницької міської ради Вінницької
області про визнання незаконним та
скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2014 року позивач звернувся до
Літинського районного суду Вінницької
області з адміністративним позовом до
Хмільницької міської ради Вінницької
області про визнання незаконним та
скасування рішення 46 сесії
Хмільницької міської ради 6 скликання
від 31.10.2013 року № 1382.

Постановою Літинського районного суду
Вінницької області від 26 березня 2014
року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Літинського районного суду Вінницької
області від 26 березня 2014 року та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представники відповідача в судовому
засіданні підтримали доводи
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просили її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні заперечив
проти задоволення апеляційної скарги
та просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
Літинського районного суду Вінницької
області від 26 березня 2014 року - без змін.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, рішенням
Хмельницької міської ради Вінницької
області № 1382 від 31.10.2013 року ОСОБА_5
відмовлено у наданні дозволу на
виготовлення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, що розташована у АДРЕСА_1, з
метою подальшого оформлення права
власності для ведення особистого
селянського господарства.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивач має право на
отримання земельної ділянки розміром
2,0 га для ведення особистого
селянського господарства відповідно
до ст. 121 ЗК України, а також,
враховуючи, що на території цієї
земельної ділянки знаходиться його
нерухоме майно, рішення Хмельницької
міської ради Вінницької області № 1382
від 31.10.2013 року є протиправним та
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції по
суті заявлених позовних вимог, з
урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Земельного кодексу
України громадяни України можуть мати
на праві власності та орендувати
земельні ділянки для ведення
особистого селянського господарства.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу
України встановлено, що громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах: для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 гектарів.

Відповідно до ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Цією нормою Земельного кодексу України
встановлений вичерпний перелік
підстав для відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.

З матеріалів справи встановлено, що в
жовтні 2013 року позивач звернувся до
Хмільницької міської ради Вінницької
області із письмовою заявою про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства.

Рішенням Хмільницької міської ради
Вінницької області № 1382 від 31.10.2013 року
позивачу відмовлено у наданні дозволу
на виготовлення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 15000,0 кв.м, що
розташована у АДРЕСА_1 з метою
подальшого оформлення права власності
для ведення особистого селянського
господарства.

Згідно з оскарженим рішенням
встановлено, що підставою для відмови у
наданні такого дозволу була
пояснювальна записка начальника
управління містобудування та
архітектури міської ради, головного
архітектора міста М. М. Загнибороди
щодо доцільності використання
зазначеної земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства та рішення 20 сесії
Хмільницької міської ради 5 скликання
від 26.04.2007 року "Про розгляд заяв
громадян, клопотань підприємств,
установ, організацій, заяв фізичних
осіб-сб'єктів підприємницької
діяльності з питань
землекористування", яким громадянину
ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою,
однак, він ним не скористався.

Разом з тим, як зазначалося вище,
перелік підстав для відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки є вичерпним та не містить тих
підстав, на які послався відповідач при
винесенні вищенаведеного рішення.

Оцінюючи доводи сторін у справі, судова
колегія виходить також з наступних
підстав.

З матеріалів адміністративної справи
встановлено, що 05 жовтня 2006 року між
Кооперативним заготівельним
виробничим об'єднання Хмільницької
райспоживспілки в особі ліквідатора
Голубенка Сергія Івановича, з одного
боку, та ОСОБА_5 - з іншого, укладено
договір купівлі-продажу 23/100
будинковолодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Відповідно до акту приймання-передачі
від 10 жовтня 2006 року Кооперативне
заготівельне виробниче об'єднанням
Хмільницької райспоживспілки
передало, а ОСОБА_5 прийняв 23/100
будинковолодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Право власності ОСОБА_5 на 23/100 частини
будівель та споруд, що знаходяться в
АДРЕСА_1, також підтверджується
реєстраційним посвідченням № 187,
виданим КП "Вінницьке обласне об'єднане
бюро технічної інвентаризації".

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що така особа набуває права
власності лише на частину земельної
ділянки, на якій знаходиться її майно,
що не стосується прилеглої частини
земельної ділянки.

Одночасно, з матеріалів справи
встановлено, що земельна ділянка, яку
позивач має намір отримати у власність
для ведення особистого селянського
господарства, має інше цільове
призначення.

Земельна ділянка, на якій знаходяться
куплені позивачем будівлі, відноситься
до земель промисловості, що
підтверджується матеріалами
адміністративної справи та оглядом
генерального плану міста, проведеним в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється в
порядку, встановленому законом та
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк з дня отримання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, погодженого в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу, приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та зміну
її цільового призначення.

Отже, визначення наявності підстав для
зміни цільового призначення земельної
ділянки можливе тільки в порядку
виготовлення проекту землеустрою
відповідно до вимог Закону.

Дослідивши обставини справи, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржене
рішення прийнято відповідачем
всупереч вимог чинного законодавства
України, яке регулює спірні
правовідносини.

Так, відповідно до рішення № 1382 від
31.10.2013 року відповідач відмовив
позивачу у наданні дозволу на
виготовлення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на підставі пояснювальної
записки начальника управління
містобудування та архітектури міської
ради щодо доцільності використання
зазначеної земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства та рішення 20 сесії
Хмільницької міської ради 5 скликання
від 26.04.2007 року "Про розгляд заяв
громадян, клопотань підприємств,
установ, організацій, заяв фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності з питань
землекористування", яким громадянину
ОСОБА_5 було надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою та яке він не
реалізував.

Таким чином, підстави відмови у наданні
такого дозволу не передбачені ч. 7 ст. 118
Земельного кодексу України, у зв'язку з
чим позовні вимоги підлягають
задоволенню шляхом скасування
оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
скасування рішення про визнання
незаконним та скасування рішення 46
сесії Хмільницької міської ради 6
скликання від 31.10.2013 року № 1382.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмільницької
міської ради Вінницької області, -
залишити без задоволення, а постанову
Літинського районного суду Вінницької
області від 26 березня 2014 року, - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Полотнянко Ю.П.