Справа № 754/20215/13-а
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3476/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Олексієнка М.М.,

Пасічник С.С.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Стародуба О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

в с т а н о в и в :

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року позов
задоволено.

Визнано неправомірними дії
відповідача і зобов'язано здійснити
перерахунок пенсії позивача з 18.05.2013
року на підставі довідки №113926 від
24.05.2012 року про розмір грошового
забезпечення з урахуванням премії у
розмірі 90% посадового окладу.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано і прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні позову у зв'язку
з тим, що встановлена позивачу наказом
№355 премія має тимчасовий характер і її
виплата дозволена за наявності певних
умов і тільки в межах видатків,
передбачених у кошторисі Міністерства
оборони України для грошового
забезпечення військовослужбовців у 2011
році, а тому встановлення цієї премії
не є підставою для перерахунку пенсії
відповідно до ч.3 ст.63 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" (далі - Закон 2262-ХІІ).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25 квітня 2014 року відмовлено
у відкритті касаційного провадження у
даній справі відповідно до п.5 ч.5 ст.214
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відмовляючи у відкритті касаційного
провадження на підставі пункту 5
частини п'ятої статті 214 КАС України,
суддя-доповідач виходив з того, що
касаційна скарга не містить
обґрунтування помилкового
застосування судами норм
матеріального та/або процесуального
права і викладені в ній доводи не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
квітня 2014 року позивач просить
скасувати це рішення.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від
2.07.2013 року у справі №К/9991/35995/12 та від
19.09.2013 року у справі №К/800/12782/13, у яких,
на його думку, по іншому ніж в
оскаржуваній ухвалі застосовано
положення частини третьої статті 63
Закону №2262-XII та постанови Кабінету
Міністрів України "Про упорядкування
структури та умов грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
та інших осіб" №1294 від 7.11.2007 року (далі -
постанова №1294).

Перевіривши доводи заяви та надані
матеріали, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав з огляду
на наступне.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі яких зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема, застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих правовідносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Однак із доданої до даної заяви копії
ухвал суду касаційної інстанції
колегія суддів не вбачає неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, що, в свою чергу,
виключає можливість перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
квітня 2014 року з підстав, визначених
пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М.Олексієнко

С.С.Пасічник

Ю.Й.Рецебуринський

О.П.Стародуб