Справа № 826/13150/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2014 року 17:05
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шулежка В.П.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Подоляки В.І.,
представника відповідача - Левенець
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Роберт Бош ЛТД» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про скасування
рішення та постанови, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Роберт Бош ЛТД»
(далі - ТОВ «Роберт Бош ЛТД», позивач) до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві (далі - Інспекція,
відповідач) про скасування рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 20.05.2014 року №000030 (далі -
Рішення про вжиття заходів) та
постанови про накладення штрафних
санкцій від 15.07.2014 року №000087 (далі -
Постанова про накладення штрафу).

Позовні вимоги ТОВ «Роберт Бош ЛТД»
обґрунтовує тим, що рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
прийняте з грубим порушенням норм
чинного законодавства та, на думку
позивача, є протиправним, а
коригувальні (обмежувальні) заходи -
необґрунтованими. Оскаржувана
постанова про накладення штрафних
санкцій, винесена відповідачем з
перевищенням своїх повноважень, а тому
позивач вважає, що до нього як до особи,
що ввела продукцію в обіг, штрафні
санкції застосовано неправомірно.

Позивач стверджує, що ним було надано
до перевірки всі документи необхідні
для оцінки характеристик продукції.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю та просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав повністю та зазначив,
що в ході перевірки встановлено
невідповідність продукції
встановленим вимогам, у зв'язку із
ненаданням повного складу технічної
документації, передбаченої нормами
технічних регламентів.

Крім того, позивач свідомо не виконував
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, на підставі
чого до останнього правомірно були
застосовані штрафні санкції. А тому, як
стверджує відповідач, постанова та
рішення були правомірно винесені в
межах повноважень та у відповідності
до вимог чинного законодавства
України.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін судом
встановлено наступне.

ТОВ «Роберт Бош ЛТД» зареєстроване як
юридична особа з 21.01.1993 року №2004910,
ідентифікаційний код 14347262.

Згідно довідки №768731 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, до видів
діяльності позивача за КВЕД належить -
оптова торгівля побутовими
електротоварами й електронною
апаратурою побутового призначення для
приймання, записування, відтворювання
звуку й зображення.

Інспекцією була проведена позапланова
невиїзна (поєднана з виїзною
відповідно до ст.23 Закону України «Про
державний ринковий контроль і контроль
нехарчової продукції») перевірка
дотримання позивачем законодавства
про державний ринковий нагляд з питань
відповідності продукції, а саме: газова
колонка модель Nectar JSD20-B 23, мультирізак
електричний 4,8 V TM SKILL, модель 2900 АВ,
термоповітродувка електрична ТМ BOSCH,
модель G 660 LCD дата виготовлення 2012р., що
вводиться в обіг ТОВ «Роберт Бош ЛТД»,
за результатами якої складено акт
перевірки характеристик продукції від
31.01.2014 року №000020.

Як вбачається з акту перевірки, в силу
положень статті 29 Закону України «Про
державний ринковий контроль і контроль
нехарчової продукції» від 02.12.2010р.
№2735-VI, в редакції чинній на момент
спірних правовідносин (далі - Закон
України «Про державний ринковий
контроль і контроль нехарчової
продукції»), перевіркою встановлено, що
продукція не відповідає вимогам,
зокрема, позивачем не надано технічну
документацію в обсязі передбаченому
технічними регламентами.

В подальшому, відповідачем прийнято
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 20.05.2014 року
№000030, відповідно до якого на продукцію,
яка була об'єктом перевірки, не надано
технічну документацію в обсязі
передбаченому вимогам Технічним
регламентом безпеки машин,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 20.01.2013р. №62 (далі -
Технічний регламент №62), Технічним
регламентом безпеки низьковольтного
електричного обладнання, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.10.2009р. №1149 (далі - Технічний
регламент №1149), Технічним регламентом
з електромагнітної сумісності
обладнання, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 29.08.2009р.
№785 (далі - Технічний регламент №785),
Технічним регламентом приладів, що
працюють на газоподібному паливі,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 24.09.2008р. №856 (далі
- Технічний регламент №856), Технічним
регламентом водогрійних котлів, що
працюють на рідкому чи газоподібному
паливі, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 27.08.2008р.
№748 (далі - Технічний регламент №748).

Заходи вжиті у вигляді обмеження
надання вищезазначеної продукції на
ринку, шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами та тимчасової заборони
надання продукції на ринок, у
відповідності до ч.5 ст.30 Закону України
«Про державний ринковий контроль і
контроль нехарчової продукції». Строк
виконання, згідно Рішення про вжиття
заходів, встановлено - 13.06.2014р.

В подальшому, на підставі наказу
Інспекції від 24.06.2014 №381 та направлення
від 24.06.2014 року №000389 відповідачем
проведена позапланова невиїзна
(поєднана з виїзною відповідно до ст.23
Закону України «Про державний ринковий
контроль і контроль нехарчової
продукції») перевірка стану виконання
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 20.05.2014 року
№000030 у ТОВ «Роберт Бош ЛТД», про що
складено акт від 27.06.2014р. №000006.

Перевіркою було встановлено, що станом
на 27.06.2014 року Рішення про вжиття
заходів позивачем не виконано та не
може бути визнано результативним. А
саме не було надано повного складу
технічної документації на продукцію,
яка була об'єктом перевірки та
відображено в акті від 31.01.2014 року №000020.

За результатами розгляду справи та на
підставі наявних матеріалів
вбачається, що Інспекцією, керуючись п.
2 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», складено протокол про
виявлені порушення та винесено
постанову про накладання штрафних
санкцій №000087 від 15.07.2014 року, якою
зобов'язано позивача сплатити штраф у
розмірі 3000 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у сумі 51 000,00
грн.

Не погоджуючись із зазначеними вище
рішенням і постановою відповідача,
вважаючи їх протиправними та такими, що
підлягають скасуванню ТОВ «Роберт Бош
ЛТД» звернулось з відповідним позовом
до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
відсутність підстав для їх задоволення
виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» від 02
грудня 2010 року №2735-VI, Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції» від 02 грудня 2010 року №2736-VI,
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 05 квітня
2007 року №877-V та іншими
нормативно-правовими актами.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 5 статті 10 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» встановлено, що
повноваження та порядок діяльності
органів ринкового нагляду, права та
обов'язки їх посадових осіб, які
здійснюють ринковий нагляд,
встановлюються цим Законом, законами
України «Про загальну безпечність
нехарчової продукції», «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» та
іншими законами України.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
указом Президента України № 465/2011 від
13.04.2011 року державна інспекція України
з питань захисту прав споживачів
(Держспоживінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України
Держспоживінспекція України входить
до системи органів виконавчої влади і
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів. Держспоживінспекція
України є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Підпунктом 1 п. 3 зазначеного Положення
встановлено, що основними завданнями
Держспоживінспекції України є
реалізація державної політики у
сферах: державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів і рекламу в цій сфері;
державного ринкового нагляду;
державного нагляду за додержанням
технічних регламентів, стандартів,
норм і правил.

Відповідно до п. 7 даного Положення
Держспоживінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі.

Отже, Інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Києві є органом,
уповноваженим здійснювати контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів та для виконання
покладених на неї завдань має право в
установленому порядку перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі якість продукції, додержання
обов'язкових вимог щодо безпеки
продукції, а також додержання правил
торгівлі та надання послуг.

Згідно із частинами 3 та 4 ст. 1 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції. Планові
перевірки характеристик продукції
проводяться у розповсюджувачів цієї
продукції, а позапланові, - у
розповсюджувачів та виробників такої
продукції. Під час таких перевірок
перевіряються характеристики лише
того виду продукції, що є предметом
перевірки.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 23 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Перевірка характеристик продукції
може бути невиїзною (за
місцезнаходженням органу ринкового
нагляду) або виїзною. У разі потреби
органи ринкового нагляду для перевірки
характеристик продукції можуть
поєднувати невиїзні та виїзні
перевірки.

Таким чином, органи ринкового нагляду
мають право провести позапланову
невиїзну поєднану з виїзною перевірку
якщо за результатами перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувача є підстави вважати, що
продукція є небезпечною, становить
ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам внаслідок дій чи
бездіяльності виробника такої
продукції, при цьому така перевірка
проводиться на підставі відповідних
наказів та посвідчень (направлень) на
проведення перевірки, та лише щодо того
виду продукції, що є предметом
перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
актом перевірки було зафіксовано
порушення, яке полягає у
невідповідності продукції
встановленим вимогам, а саме ненаданні
технічної документації.

З положень п. 1 ст.29 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» випливає, що у
разі якщо органом ринкового нагляду
встановлено, що продукція не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), орган ринкового нагляду
невідкладно вимагає від відповідного
суб'єкта господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

Частиною 15 ст. 33 вищезазначеного Закону
встановлено, що у разі необхідності
термінового вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів з метою
запобігання або уникнення ризиків
суспільним інтересам, орган ринкового
нагляду може прийняти рішення про
вжиття відповідних обмежувальних
(корегувальних) заходів без надання
(надіслання) суб'єкту господарювання
проекту такого рішення. У такому разі
суб'єкт господарювання, якого
стосується рішення, має право надати
(надіслати) свої пояснення, заперечення
та/або інформацію до такого рішення в
будь-який час після його прийняття, але
до закінчення визначеного строку
виконання такого рішення. Орган
ринкового нагляду має негайно
розглянути одержані пояснення,
заперечення та інформацію суб'єкта
господарювання та за результатами
такого розгляду оцінити адекватність і
пропорційність прийнятого ним рішення.

Із системного аналізу вищезазначених
норм та фактичних обставин справи
вбачається, що твердження позивача про
недотримання відповідачем переліку
дій та їх послідовності щодо
проведення перевірки, зокрема, не
надіслання проекту рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
та відповідно позбавлення права на
надання не відповідає дійсності.

Окрім того, щодо посилань відповідача
про позбавлення його права на надання
(надіслання) свої пояснень, заперечень
та/або інформації до такого рішення, в
силу положень ч. 15 ст. 33 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції», суд
приходить до висновку про відсутність
причинно - наслідкового зв'язку із
фактом наявності проекту рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів та правом надання позивачем
заперечень, пояснень.

Крім того, посилання на те, що
Інспекцією прийнято рішення про те, що
продукція становить серйозний ризик
без дослідження зразків
спростовується наступним.

Частиною 7 ст. 23 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» встановлено, що
під час невиїзної перевірки
характеристик продукції у випадках,
передбачених цим Законом, перевірці
підлягають такі документи (їх копії) та
інформація: декларація про
відповідність; супровідна
документація, що додається до
відповідної продукції (включаючи
інструкцію щодо користування
продукцією); загальний опис продукції
та схема (креслення) конструкції
виробу, а також повний склад технічної
документації на відповідну продукцію,
передбачений технічним регламентом;
документи щодо системи якості чи
системи управління якістю; висновки
експертиз та протоколи випробувань
зразків відповідної продукції,
відібраних (узятих) у межах здійснення
ринкового нагляду і контролю
продукції; документи, що дають змогу
відстежити походження відповідної
продукції та її подальший обіг
(договори, товарно-супровідна
документація тощо); документи і
матеріали щодо стану виконання
суб'єктом господарювання рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, у тому числі в межах
моніторингу дій суб'єктів
господарювання, що вживаються ними для
вилучення відповідної продукції з
обігу та/або її відкликання;
повідомлення та інша інформація,
надана суб'єктами господарювання,
митними органами, органами з оцінки
відповідності згідно з положеннями
цього Закону та Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції»; інші документи та
матеріали, звернення, одержані
органами ринкового нагляду відповідно
до положень цього Закону та Закону
України «Про загальну безпечність
нехарчової продукції».

Відповідно до ч. 8 зазначеної статті під
час виїзної перевірки характеристик
продукції може проводитися перевірка
документів (їх копій) та інформації,
зазначених у частині 7 цієї статті, а
також обстеження, відбір і експертиза
(випробування) зразків продукції.

Отже, під час проведення перевірок
характеристик продукції перевірці
підлягає визначене коло інформації та
документів, перелік яких закріплено в
ч. 7 ст. 23 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», зокрема, супровідна
документація, що додається до
відповідної продукції (включаючи
інструкцію щодо користування
продукцією), а також повний склад
технічної документації на відповідну
продукцію, передбачений технічним
регламентом; документи щодо системи
якості чи системи управління якістю, а
також може проводитись обстеження,
відбір і експертиза (випробування)
зразків продукції.

Відтак, ненадання документів, а саме
повного складу технічної документації
вказує, що продукція не відповідає
встановленим вимогам.

Відповідно до визначених у статті 1
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» понять: встановлені вимоги -
вимоги щодо нехарчової продукції та її
обігу на ринку України, встановлені
технічними регламентами.

Частинами 1 та 2 ст. 23 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»
передбачено, що під час перевірок
характеристик продукції проводяться
документальні перевірки, у разі
необхідності - обстеження зразків
продукції, а за наявності підстав
вважати, що продукція є небезпечною,
становить ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам, - відбір та
експертиза (випробування) зразків
продукції.

Позивачем не надано доказів, а з
наявних матеріалів справи не
вбачається, що під час перевірки
виникала необхідність у обстеженні
зразків продукції, так як на етапі
документальної перевірки не надано
повного складу технічної документації,
що породжує відповідне порушення, а
саме п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» - введення в обіг
продукції, яка не відповідає
встановленим вимогам.

Щодо позиції позивача про те, що
декларації про відповідність на товар,
сертифікати відповідності, інструкції
з експлуатації, креслення, протоколи
випробувань є достатніми документами,
які підтверджують відповідність
продукції технічним регламентам суд
зазначає наступне.

Поряд із цим, Законом України «Про
стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності» (далі -
Закон №3164) визначається правові та
організаційні засади розроблення і
застосування національних стандартів,
технічних регламентів та процедур
оцінки відповідності, а також
основоположні принципи державної
політики у сфері стандартизації,
технічного регулювання та оцінки
відповідності.

Відповідно до ст.13 Закону №3164
відповідність введених в обіг в
Україні продукції, процесів та послуг
технічним регламентам є обов'язковою.
Вимоги, встановлені технічними
регламентами, повинні відображати
ризики стосовно споживачів, довкілля
та природних ресурсів, які
створюватиме невідповідність
продукції, процесів і послуг. Для
оцінювання ризиків повинна
розглядатися, зокрема, наявна
науково-технічна інформація, пов'язана
з переробними технологіями або
кінцевим використанням продукції,
процесів або послуг.

Так, Технічний регламент №1149 (в
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин) встановлює вимоги до
низьковольтного електричного
обладнання та його введення в обіг або
в експлуатацію на ринку України.

Пунктом 3 дод.3 Технічного регламенту
№1149 передбачено, що технічна
документація має надавати можливість
оцінити відповідність
електрообладнання вимогам Технічного
регламенту та, наскільки це стосується
такого оцінювання, включати
проектування, виробництво та
функціонування електрообладнання. До
зазначеної документації мають бути
включені:

- загальний опис електрообладнання;

- загальні конструкторські та
виробничі креслення, електричні схеми
та схеми вузлів, деталей тощо;

- описи та пояснення, необхідні для
розуміння зазначених креслень та схем
і функціонування електрообладнання;

- перелік стандартів, які повністю або
частково застосовано, та описи
прийнятих рішень для забезпечення
положень щодо безпечності, визначених
у Технічному регламенті, якщо
стандарти не було застосовано;

- результати виконаних проектних
розрахунків, проведених перевірок
тощо;

- протоколи випробувань.

Водночас, Технічний регламент №62 (в
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин) встановлює вимоги до
машин щодо захисту життя або здоров'я
людини, захисту тварин або рослин, а
також майна та охорони навколишнього
природного середовища, процедуру
оцінки відповідності машин та вимоги
до їх обігу на ринку України та/або
введення в експлуатацію.

Поряд із цим, відповідно до п.7
Технічного регламенту №62 органи
виконавчої влади повинні вживати
належних заходів для забезпечення
введення в обіг та/або в експлуатацію
лише тих машин, що відповідають вимогам
цього Технічного регламенту, які на них
поширюються, та не спричиняють
небезпеку здоров'ю і безпеці людей та у
разі потреби свійським тваринам або
майну за умови належного встановлення,
обслуговування та використання за
призначенням або в обґрунтовано
передбачуваних умовах.

Водночас, згідно із п.1 та п.2 дод.12
Технічного регламенту №62 (в редакції,
чинній на момент виникнення
правовідносин) технічна документація
на машину повинна доводити, що машина
відповідає вимогам Технічного
регламенту безпеки машин. Технічна
документація повинна охоплювати
стадії розроблення, виготовлення і
застосування машини до тієї межі, яка
необхідна для оцінювання її
безпечності, оформляється українською
мовою, за винятком інструкцій для
машин, до яких застосовуються
положення абз.3 п.54 дод.1 до Технічного
регламенту безпеки машин. Технічна
документація повинна містити комплект
конструкторської документації, що
включає: загальний опис машини;
загальні креслення машини разом із
схемами кіл керування, а також
відповідні описи і пояснення,
необхідні для розуміння роботи машини;
усі детальні креслення, що
супроводжуються розрахунками,
результатами випробувань,
сертифікатами тощо, які необхідні для
перевірки відповідності машини
вимогам щодо безпеки та охорони
здоров'я; документацію з оцінки
ризиків, яка відображає необхідні
процедури, а саме: перелік вимог щодо
безпеки та охорони здоров'я, які
застосовуються до машини; опис
виконаних захисних заходів щодо
зменшення визначених небезпек або
зменшення ризиків і, якщо це необхідно,
зазначення залишкових ризиків,
пов'язаних з машиною; застосовані
національні стандарти, зазначені у п.11
Технічного регламенту безпеки машин,
та інші нормативні документи з
визначенням вимог щодо безпеки та
охорони здоров'я, на які поширюється
дія таких стандартів; усі технічні
звіти, в яких представлені результати
випробувань, проведених виробником або
призначеним органом з оцінки
відповідності, обраним виробником або
його уповноваженим представником;
копії інструкцій на машину; у разі
наявності у складі машини незавершеної
машини - декларацію про вбудовування
останньої і відповідні інструкції з її
складання; у разі необхідності копії
декларації про відповідність машин або
іншого устаткування, вмонтованого в
машину; копію декларації про
відповідність.

Технічний регламент №785 (в редакції,
чинній на момент виникнення
правовідносин) встановлює вимоги
стосовно електромагнітної сумісності
обладнання та його введення в обіг або
в експлуатацію на ринку України.

Частиною 15 Технічного регламенту №785
передбачено, технічна документація
повинна надавати можливість
оцінювання відповідності апаратури
основним вимогам та охоплювати
проектування та виробництво апаратури.

Технічна документація повинна,
зокрема, містити: загальний опис
апаратури; доказ відповідності
апаратури національним стандартам з
переліку національних стандартів, якщо
такі стандарти застосовувалися
повністю або частково; якщо виробник не
застосовував національних стандартів
з переліку національних стандартів або
застосовував їх частково, описи та
пояснення щодо рішень, прийнятих
виробником для забезпечення
відповідності основним вимогам цього
Технічного регламенту, включаючи: опис
оцінювання електромагнітної
сумісності, передбачений в абзаці
другому пункту 13 цього Технічного
регламенту; результати проектних
розрахунків і проведених експертиз;
протоколи випробувань тощо; сертифікат
відповідності апаратури, виданий
призначеним органом, якщо
застосовувалася процедура оцінки
відповідності апаратури згідно з
пунктом 14 цього Технічного регламенту.

Так, Технічний регламент №856 (в
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин) визначає вимоги до
приладів, що працюють на газоподібному
паливі (далі - прилади), їх безпеки,
процедури підтвердження відповідності
таким вимогам, і встановлює вимоги щодо
маркування і введення в обіг.

Згідно п.26 Технічного регламенту №856,
технічна документація на прилад
повинна мати опис всіх стадій
проектування, виготовлення і
використання, давати змогу оцінити
його відповідність вимогам цього
Технічного регламенту та містити:
загальний опис приладу; опис
конструкції, креслення, схеми; опис і
пояснення до креслень, схем, що
стосуються функціонування приладу;
список застосованих повністю або
частково стандартів, включених до
переліку національних стандартів, які
відповідають європейським
гармонізованим стандартам та
добровільне застосування яких може
сприйматися як доказ відповідності
приладу вимогам цього Технічного
регламенту; відомості про результати
проектних розрахунків, випробувань;
звіт про випробування приладу;
інструкцію з монтажу, інструкцію з
експлуатації та технічного
обслуговування.

У разі потреби до технічної
документації можуть додаватися
сертифікати відповідності складових
частин приладу, атестати і сертифікати
на виготовлення та/або контроль
виготовлення приладу.

Нормами Технічного регламенту №748 (в
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин) визначаються вимоги до
водогрійних котлів, що працюють на
рідкому чи газоподібному паливі і
мають номінальну вихідну потужність
від 4 до 400 кВт.

Відповідно до п.16 вищезазначеного
регламенту у разі коли встановлено, що
національний знак відповідності
застосовується з порушенням вимог
законодавства, виробник або
уповноважена ним особа чи особа, що
відповідає за введення продукції в
обіг, повинні вжити заходів до
припинення порушення на умовах,
визначених центральними органами
виконавчої влади згідно із
законодавством, довести продукцію до
стану відповідності вимогам,
зазначеним у цьому Технічному
регламенті, підтвердити цю
відповідність у встановленому порядку.

Поряд із цим, з огляду на акт перевірки
№000020, Відповідачем було встановлено,
та не спростовувалось представником
Позивача, відсутність документації в
обсязі, передбаченому вищезазначеними
технічними регламентами, а саме не
надано:

- загальні конструкторські та
виробничі креслення;

- описи та пояснення, необхідні для
розуміння зазначених креслень та схем
і функціонування електрообладнання;

- перелік стандартів, які повністю або
частково застосовано, та описи
прийнятих рішень для забезпечення
положень щодо безпечності, визначених
у Технічному регламенті, якщо
стандарти не було застосовано;

- результати виконаних проектних
розрахунків проведених перевірок тощо.

Крім того, як вбачається із акту
перевірки №000020 ТОВ «Роберт Бош ЛТД»
надано ряд документів та матеріалів
іноземною мовою, які на запит органу
державного ринкового нагляду не
переведені на мову діловодства та
документації державних органів.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно
із пп.3 ч.1 ст.15 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» посадові особи,
які здійснюють ринковий нагляд, мають
право вимагати від суб'єктів
господарювання надання документів і
матеріалів, необхідних для здійснення
ринкового нагляду, одержувати копії
таких документів і матеріалів. У разі
якщо оригінали таких документів і
матеріалів складені іншою мовою, ніж
мова діловодства та документації
державних органів, на вимогу органів
ринкового нагляду суб'єкти
господарювання зобов'язані за власний
рахунок забезпечити їх переклад мовою
діловодства та документації державних
органів в обсязі, необхідному для
здійснення ринкового нагляду.

Більше того, ст.11 Закону №877
встановлено, що суб'єкт господарювання
під час здійснення державного нагляду
(контролю) зобов'язаний надавати
документи, зразки продукції, пояснення,
довідки, відомості, матеріали з питань,
що виникають під час державного
нагляду (контролю), відповідно до
закону.

Згідно із зазначеним, позивач повинен
був під час проведення перевірки
надати Інспекції всі передбачені ч.7
ст.23 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» та відповідними Технічними
регламентами документи, від так, суд
критично ставиться до обґрунтувань
представника позивача про те, що
достатніми та вичерпними документами,
які підтверджують відповідність
продукції технічним регламентам є
декларації про відповідність на товар,
сертифікати відповідності, інструкції
з експлуатації, креслення, протоколи
випробувань, спростовується
вищезазначеними обставинами справи та
приписами законодавства.

Крім того, відповідно до п.1 ст.30 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
обмеження надання продукції на ринку
здійснюються шляхом: приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами (згідно з
частинами першою і третьою статті 29
цього Закону); тимчасової заборони
надання продукції на ринку.

Згідно із ч. 1 ст.33 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» обмежувальні
(корегувальні) заходи запроваджуються
відповідними рішеннями органів
ринкового нагляду.

Приписами п.2 ч.4 ст.44 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»
визначено, що до суб'єктів
господарювання застосовуються штрафні
санкції у разі: невиконання або
неповного виконання рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
визначених у статті 29 цього Закону, - у
розмірі від тисячі п'ятисот до трьох
тисяч неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян для осіб, які ввели
продукцію в обіг або відповідно до
цього Закону вважаються такими, що
ввели продукцію в обіг, та у розмірі від
трьохсот до тисячі неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян для
розповсюджувачів.

Відповідно до абзацу 6 ч.5 ст. 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
рішення керівника чи заступника
керівника органу ринкового нагляду про
накладення штрафу оформляється
постановою.

Судом встановлено, що ТОВ «Роберт Бош
ЛТД» порушені норми діючого
законодавства, а саме не виконано
Рішення про вжиття заходів, на підставі
чого до останнього відповідачем
правомірно були застосовані штрафні
санкції.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Інспекція при проведенні перевірки
характеристик продукції ТОВ «Роберт
Бош ЛТД», діяла на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 20.05.2014 року
№000030 та постанова про накладення
штрафних санкцій від 15.07.2014 року №000087 є
правомірними.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч.1 ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Як передбачено ч.ч.1, 2, 6 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

За таких обставин, системно
проаналізувавши приписи законодавства
України, надавши оцінку з урахуванням
усіх доказів у справі в їх сукупності,
враховуючи ту обставину, що органом
державної податкової служби доведено
законність та обґрунтованість
винесення оскаржуваного рішення, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
відшкодування судового збору
позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Роберт Бош ЛТД»
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний 03.10.2014 року.

Суддя
В.П. Шулежко