Справа № 810/5123/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
810/5123/14

16:03

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.

представників сторін:

від позивача - Комендантова А.О.,
Покровська О.Ю.,

від відповідача - Саакян Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
Компанія «Рада»

до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг

про визнання нечинним і
скасування розпорядження

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з додатковою
відповідальність «Страхова Компанія
«Рада» (далі-позивач) з позовом до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (далі-відповідач) про
визнання нечинним і скасування
розпорядження від 10.07.2014 № 2101.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що спірне розпорядження
прийнято всупереч нормам діючого
законодавства в сфері страхової
діяльності, оскільки за ненадання
позивачем частини документів, які були
витребувані відповідачем, до позивача
мав бути застосований штраф у розмірі
від 100 до 1000 неоподатковуваних
мінімімів доходів громадян, а тому у
відповідача не було законних підстав
для застосування інших санкцій за дане
порушення, окрім штрафу.

Крім того, позивач зазначив, що
відповідач не дотримується існуючої
судової практики по спорах із
суб'єктами нагляду Нацкомфінпослуг
щодо застосування такого заходу впливу
як тимчасове зупинення (обмеження) дії
ліцензій. Як стверджує позивач,
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01.04.2014 у справі № 826/1418/14, яка залишена
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014, задоволено позов ТДВ
«Страхова компанія «Рада» до
Нацкомфінпослуг про визнання нечинним
і скасування розпорядження від 26.12.2013 №
4742 про тимчасове зупинення дії
ліцензій. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
07.07.2014 касаційна скарга на зазначену
постанову суду повернута
Нацкомфінпослуг. Тобто, є остаточне
судове рішення, яким встановлено
неправомірність зупинення ліцензії за
подання не у повному обсязі
запитуваних документів.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, просили суд позов
задовольнити.

Відповідач позову не визнав.
Представник відповідача у задоволенні
позовних вимог просив відмовити з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на адміністративний
позов. Зокрема, відповідач зазначив, що
у передбачений у запиті строк та на
момент складання акта про
правопорушення позивачем не було
надано інформації та документів, які
вимагались, чим порушено вимоги
законодавства у сфері надання
фінансових послуг, а саме, абзац
четвертий пункт 7.2 розділу 7
Ліцензійних умов провадження
страхової діяльності.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено наступне.

На підставі доручення на проведення
позапланової виїзної перевірки ТДВ
«Страхова компанія «Рада» від 23.05.2014 №
69/13-14, виданого з метою проведення
перевірки питань, викладених у листі
Головного управління
контррозвідувального захисту
інтересів держави у сфері економічної
безпеки Служби безпеки України від
09.04.2014 № 8/1/4-4387, за період з 01.01.2013 по
30.04.2014, посадовими особами Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг було розпочато позапланову
виїзну перевірку.

Під час проведення перевірки
керівником інспекційної групи
складено запит від 28.05.2014 № 69/13-14/1 про
надання інформації і документів, який
скеровано ТДВ «Страхова компанія
«Рада».

Вказаний запит вручено позивачу 02.06.2014,
про що свідчать дані наявної в
матеріалах справи копії повідомлення
про вручення рекомендованого
поштового відправлення.

До Нацкомфінпослуг листами від 06.06.2014 №
0606/01 і від 16.06.2014 № 0616/01
позивачем було частково надано
інформацію і документи на запит.

При цьому, підприємством на запит не
надано:

- заяви до уповноваженого та
акредитованого у Міністерстві
фінансів України банку щодо придбання
пакету ОВДП;

- опису до заяви щодо питань, які
характеризують заявлені до придбання
ОВДП, зокрема валютні або гривневі,
номер та серія державної емісії ОВДП,
сума придбання, строки погашення,
доходність, інші подробиці, що
дозволяють ідентифікувати ОВДП;

- документів, що підтверджують
факт «бронювання» коштів на рахунках
уповноваженого банку;

- платіжного доручення та виписки
банку щодо підтвердження факту оплати
на адресу Міністерства фінансів
України;

- договору зі зберігачем цінних
паперів, виписки зберігача з
особистого рахунку Товариства щодо
зберігання ОВДП, довідки зберігача
щодо строку та суми надходжень та
списань ОВДП;

- виписки банків, за якими була
отримана доходність ОВДП від
Міністерства фінансів України;

- письмових пояснень щодо
процедури придбання ОВДП (по сумах
строках та контрагентах), яка відбулася
в Товаристві, з яких повинно бути
вичерпно зрозуміло у який момент часу,
у якого контрагента, та за яку суму
фактично сплачених коштів були
придбані ОВДП, скільки вони трималися
на балансі та кому, коли та за яку
вартість були продані, чи були
коливання кількості та суми ОВДП на
балансі, чи були переоцінки вартості
ОВДП.

У судовому засіданні представник
позивача зазначив, що підприємство не
заперечує проти факту неподання
документів на запит відповідача у
повному обсязі.

Таким чином, спір між сторонами щодо
надання неповного пакету запитуваних
документів відсутній.

10.07.2014 Нацкомфінпослуг прийнято
розпорядження № 2101, яким тимчасово
зупинено (обмежено) дію ліцензій ТДВ
«Страхова компанія «Рада» на
провадження страхової діяльності у
формах, згідно з переліком.

Позивач, не погодившись з прийнятим
розпорядженням, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Спірні правовідносини врегульовані
нормами Закону України від 12.07.2001 №
2664-ІІІ «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» (далі - Закон №
2664-ІІІ), Положення про застосування
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
порушення законодавства про фінансові
послуги, затвердженого розпорядженням
Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319 (далі -
Положення № 2319), Правил проведення
перевірок (інспекцій) Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, затверджених розпорядженням
Нацкомфінпослуг від 27.11.2012 № 2422 (далі -
Правила № 2422), Ліцензійних умов
провадження страхової діяльності,
затверджених розпорядженням Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг від 28.08.2003 № 40 (далі -
Ліцензійні умови № 40) та іншими
нормативно-правовими актами у сфері
страхової діяльності.

Відповідно до частин першої та другої
статті 39 Закону № 2664-ІІІ у разі
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, обирає та
застосовує заходи впливу на основі
аналізу даних та інформації стосовно
порушення, враховуючи наслідки
порушення та наслідки застосування
таких заходів.

Статтею 40 Закону № 2664-ІІІ передбачені
види заходів впливу, в тому числі і
такий захід як тимчасове зупинення або
анулювання ліцензії на право
здійснення діяльності з надання
фінансових послуг.

У разі якщо порушення та його наслідки
усунені порушником самостійно до
застосування заходів впливу, крім
випадків, передбачених статтями 41 і 43
цього Закону, національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, не
застосовує заходи впливу за таке
порушення.

Порядок та умови застосування заходів
впливу встановлюються законами
України та нормативно-правовими актами
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг.

Згідно з нормами Правил № 2422
встановлено єдиний порядок здійснення
Нацкомфінпослуг нагляду за наданням
фінансових послуг і дотриманням
чинного законодавства у відповідній
сфері шляхом проведення її
уповноваженими особами виїзних та
безвиїзних перевірок (інспекцій)
учасників ринків фінансових послуг
(крім споживачів фінансових послуг), їх
афілійованих та споріднених осіб, які
проводяться самостійно чи разом з
іншими уповноваженими органами
державної влади.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Правил
№ 2422 Нацкомфінпослуг може проводити
такі перевірки: залежно від місця
проведення перевірки - виїзна,
безвиїзна; залежно від підстави
проведення перевірки - планова,
позапланова; залежно від переліку
питань, які перевіряються, - комплексна,
тематична.

Згідно з пунктом 2.5 розділу 2 Правил №
2422 Нацкомфінпослуг може проводити
позапланові перевірки з підстав, в тому
числі: б) судових рішень, рішень органів
досудового розслідування про
проведення перевірки об'єктів нагляду.

Згідно з пунктом 5.2 розділу 5 Порядку №
2422 керівник та посадові особи об'єкта
нагляду при проведенні перевірки
зобов'язані, в тому числі:

своєчасно надавати інспекційній групі
документи для проведення перевірки,
повну та достовірну інформацію щодо
діяльності об'єкта нагляду у сфері
надання ним фінансових послуг;

надати копії необхідних документів,
засвідчені підписом керівника об'єкта
нагляду або особи, що виконує його
обов'язки, та скріплені печаткою
об'єкта нагляду.

Відповідно до пункту 2.4 розділу 2
Положення № 2319 Нацкомфінпослуг може
застосовувати такий захід впливу, як
тимчасове зупинення (обмежувати) або
анулювати (відкликати) ліцензію на
право здійснення діяльності з надання
фінансових послуг.

Рішення про тимчасове зупинення
(обмеження) дії ліцензії на право
здійснення діяльності з надання
фінансових послуг оформляється у
вигляді письмового розпорядження
Нацкомфінпослуг, яким особі
забороняється укладати договори зі
споживачами фінансових послуг щодо
зазначеного в рішенні виду (видів)
фінансових послуг із можливістю
подальшого поновлення дії ліцензії
(пункт 2.5 розділу 2 Положення № 2319).

З метою удосконалення державного
регулювання діяльності з надання
страхових послуг розроблені
Ліцензійні умови провадження
страхової діяльності.

Згідно пунктом 7.2 розділу 7 Ліцензійних
умов № 40 підставами для тимчасового
зупинення (обмеження) дії ліцензії є
ненадання або подання не в повному
обсязі страховиком документів в
установлений строк на письмову вимогу
Нацкомфінпослуг.

Проаналізувавши норми чинних
нормативно-правових актів у сфері
нагляду за додержанням об'єктами
нагляду у сфері надання фінансових
послуг норм законодавства, суд дійшов
висновків, що ненадання або подання не
в повному обсязі страховиком
документів є окремою підставою для
тимчасового зупинення (обмеження) дії
ліцензії.

Суд вважає необґрунтованими і
надуманими посилання позивача на ту
обставину, що Законом № 2664-ІІІ не
визначеного конкретного переліку
підстав для застосування до суб'єкта
нагляду такого виду заходу впливу як
тимчасове зупинення (обмеження) дії
ліцензії, оскільки і нормами Положення
№ 2319 і Ліцензійними умовами № 40, якими
у своїй діяльності керується
відповідач, встановлені підстави для
застосування такого заходу впливу.
Нормами ж Закону № 2664-ІІІ чітко
передбачено такий вид заходу впливу як
тимчасове зупинення (обмеження) дії
ліцензії.

Відносно посилання позивача на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01.04.2014 № 826/1418/14, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014 у справі № 826/1418/14 про
задоволення позову ТДВ «Страхова
компанія «Рада» до Нацкомфінпослуг про
визнання нечинним і скасування
розпорядження від 26.12.2013 № 4742 про
тимчасове зупинення дії ліцензій, а
також посилання на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
07.07.2014 К/800/31246/14, якою касаційна скарга
на зазначені рішення суду повернута
Нацкомфінпослуг, суд зазначає
наступне.

По-перше, ознайомившись зі змістом
вказаного рішення, судом встановлено,
що підставами для прийняття
розпорядження № 4742 від 26.12.2013 були інші
обставини, а саме невиконання
розпорядження № 3908 від 29.10.2013, яким було
зобов'язано надати до перевірки
витребувані документи.

По-друге, як повідомив суду представник
відповідача, ухвалою Вищого
адміністративного суду від 01.08.2014
К/800/42103/14 відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
01.04.2014 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014 у справі № 826/1418/14. На
підтвердження даної обставини
представник відповідача додав до
заперечення на адміністративний позов
копію даної ухвали.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що доводи позивача є
необґрунтованими, безпідставними, не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, позивачем не надано
достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування заявлених позовних
вимог, а є лише свідченням довільного
трактування норм діючого
законодавства.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім розгляду справ про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

Суд звертає увагу, що позивач жодним
чином не довів неправомірність
прийнятого рішення суб'єктом владних
повноважень та не надав суду жодних
доказів, які б свідчили про його
протиправність. Водночас, судом
встановлено, що відповідач діяв у
порядку та у спосіб, визначений чинним
законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Доказів понесення таких
витрат суду не надано

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і
підписання повного тексту постанови -
13 жовтня 2014 р.