Справа № 807/1830/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1830/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: Державна фінансова
інспекція в Закарпатській області,
представник - Огородник О.Д.,

третьої особи: Оноківська сільська
рада, представник - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області;
третя особа - Оноківська сільська рада
про визнання протиправним, скасуваня
акту ревізії Ужгородської ОДПІ № 07-810/48
від 25.10.2013 року та ч.1 п.2.2. вимоги
Ужгородської ОДФІ № 01-13/973 від 29.11.2013 p., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 16 вересня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 22
вересня 2014 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Державної
фінансової інспекції в Закарпатській
області; третя особа - Оноківська
сільська рада про визнання
протиправним, скасування акту ревізії
Ужгородської ОДПІ № 07-810/48 від 25.10.2013
року та ч.1 п.2.2. вимоги Ужгородської
ОДФІ № 01-13/973 від 29.11.2013 p.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_1 являється підозрюваним у
кримінальному провадженні №0000023
від 06.12.2013 року за вчинення
кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст. 367 КК України,
службова недбалість - неналежне
виконання службовою особою своїх
службових обов'язків через несумлінне
ставлення до них, що заподіяло істотну
шкоду громадським інтересам, що
спричинило тяжкі наслідки. Підставою
для цього став Акт ревізії
Ужгородської ОДФІ № 07-810/48 від 25.10.2013 р.,
де вказано, що через не укладення
договорів оренди Оноківською
сільською радою недоотримано коштів на
суму 263837,76 грн. На підставі
вищевказаного акту на адресу
Оноківської сільської ради було
надіслано вимогу державної фінансової
інспекції № 01-13/973 від 29.11.2013 р. та
зобов'язано забезпечити надходження
недоотриманих (втрачених) доходів від
оренди земель до загального фонду
бюджету сільської ради на загальну
суму 263 837,76 грн.

Позивач вважає, що акт ревізії
Ужгородської об'єднаної державної
фінансової інспекції № 07-810/48 від 25.10.2013
р. та вимога № 01-13/973 від 29.11.2013 р. є
протиправними, суперечать нормам
чинного законодавства та підлягають до
сасування, а те що це стало підставою
для оголошення про підозру (а.с.7) у
вчиненні кримінального правопорушення
є порушенням його прав, свобод та
інтересів.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили суд задовольнити їх в
повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач проти
позову заперечив, просив суд відмовити
в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, явку свого представника не
забезпечила.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1
оголошено повідомлення про підозру
(а.с.7) та відкрито кримінальне
провадження №0000023 від 06.12.2013р. за
ч.2 ст. 367 КК України, а саме службову
недбалість - неналежне виконання
службовою особою своїх службових
обов'язків через несумлінне ставлення
до них, що заподіяло істотну шкоду
громадським інтересам, що спричинило
тяжкі наслідки. В акті ревізії
Ужгородської ОДФІ № 07-810/48 від 25.10.2013 р.
вказано, що через не укладення
договорів оренди Оноківською
сільською радою недоотримано коштів на
суму 263837,76 грн., що і стало підставою для
відкриття кримінального провадження
на ОСОБА_1

В подальшому Державною фінансовою
інспекцією було направлено вимогу №
01-13/973 від 29.11.2013р., де ч.1 п.2.2 зобов'язано
забезпечити надходження недоотриманих
(втрачених) доходів від оренди земель
до загального фонду бюджету сільської
ради на загальну суму 263 837,76 грн.
(а.с.11-14).Про вжиті заходи і виконання
цих вимог Ужгородська ОДФІ зобов'язала
Оноківську сільську раду надати
інформацію до 20.12.2013 р.

Суд не може погодитися з твердженням
відповідачів стосовно правомірності
ч.1 п.2.2. вимоги Ужгородської ОДФІ №
01-13/973 від 29.11.2013 p., в зв'язку з наступним.

Судом було встановлено, що Оноківською
сільською радою було прийнято рішення
"Про-затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки землі населених пунктів від
16.12.2011 р." Даними рішеннями було
затверджено базову вартість одного
метра квадратного землі, та вартість
одного квадратного метра землі в
розрізі економічно - планувальних зон.

Фінансова інспекція прийшла до
висновку про недоотримання загальним
фондом бюджету Оноківської сільської
ради 263867,76 грн., оскільки сільською
радою не були укладені додаткові угоди
про збільшення орендної плати за землю.
Тобто Ужгородська ОДФІ фактично
вимагала в односторонньому порядку
внести зміни в існуючі договори оренди.

Стаття 3 ч.1 п.3 Цивільного кодексу
України визначає, що однією з загальних
засад цивільного законодавства є
свобода договору.

Відповідно до ч.1 ст. 627 Цивільного
кодексу України та ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ст. 651 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 30 Закону України "Про оренду
землі", зміни до договору оренди землі
здійснюються за взаємною згодою
сторін.

З аналізу наведених положень
цивільного законодавства вбачається,
що зміна умов договорів є результатом
вільного волевиявлення, яке
оформлюється відповідним додатком до
договору, а тому Ужгородська ОДФІ не
може зобов'язати сільську раду внести
зміни до договорів поза волею
всіх-сторін договору.

Плата за землю може бути розрахована
лише на підставі діючого договору
оренди землі або іншого право
установчого документа, який би
закріплював земельні правовідносини
та надавав би право приступити до
використання земельної ділянки.

Крім того відповідно до ст. 288
Податкового кодексу України
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Оскільки нових умов договорів оренди
стосовно збільшення орендної плати між
сторонами не укладено, то суд приходить
до висновку, що висновки Ужгородською
ОДФІ щодо недоотримання бюджетом
сільської ради 263 837,76 грн. є
безпідставним.

Згідно ст. 280 Податкового кодексу
України, платником орендної плати є
орендар земельної ділянки; Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду; розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Таким чином, по своїй суті плата за
землю є податком та справляється в
порядку встановленому Податковим
кодексом України.

Пп. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу
України визначає, що контроль за
дотриманням податкового законодавства
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, покладається на органи
державної податкової служби. Крім того,
пунктом 41.4 статті 41 цього Кодексу
встановлено, що інші державні органи не
мають-права проводити перевірки
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, у тому
числі на запит правоохоронних органів.

Згідно з пп. 41.5 цієї статті органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Головними завданнями органу
державного фінансового контролю
відповідно до ст.2 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту приписів Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
вбачається, що основною функцією
державної фінансової інспекції є
проведення ревізій підконтрольних
установ, оскільки вони є важливим
чинником зміцнення фінансової
дисципліни і саме завдяки їх
проведенню здійснюється профілактична
функція фінансового контролю
(виявляються умови, що спричиняють
збитки, та встановлюються особи, винні
у фінансових порушеннях).

За результатами проведення таких
ревізій державною фінансовою
інспекцією складається акт, а у разі
виявлення відповідних порушень
законодавства вимога про їх усунення.

Суд вважає, що дії по складанню акту
ревізії є такими, що здійснюються в
межах чинного законодавства, а самий
Акт ревізії не є рішенням суб'єкта
владних повноважень та не зумовлює
виникнення будь-яких обов'язків для
осіб, які перевірялися, тому його
висновки не можуть бути предметом
спору.

Відповідно до вищенаведеного дії
службової особи щодо включення до акту
певних висновків не можуть бути
предметом розгляду в суді, оскільки
обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень є те, що вони мають
мати обов'язковий характер та
породжувати певні правові наслідки.
Аналогічна позиція викладена в
Постанові ВСУ від 10.09.2013р.

Таким чином, відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
захитсу.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладені обставини та
враховуючи приписи ч.2 ст.71 КАС України,
в силу яких в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено у суді
правомірність прийнятого ним рішення,
а за таких обставин, суд приходить до
висновку, що права позивача порушені та
потребують захисту, а відтак позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення.

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 72, 86, 160-163
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області;
третя особа - Оноківська сільська рада
про визнання частково протиправним та
скасуваня акту ревізії Ужгородської
ОДПІ № 07-810/48 від 25.10.2013 року -
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати ч.1 п.
2.2 вимоги Ужгородської об'єднаної
державної фінансової інспекції № 01-13/973
від 29.11.2013 року до Оноківської
сільської ради Закарпатської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст.186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

СуддяП.П. Микуляк