Справа № 806/2971/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"15" жовтня 2014 р.
Справа № 806/2971/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Франовської К.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю прокурора, представника
позивача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м.Житомирі
апеляційну скаргу Прокуратури
м.Житомира на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"27" серпня 2014 р. у справі за позовом
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції до
Прокуратури м.Житомира про визнання
протиправними дії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Корольовський відділ
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому з урахуванням уточнених позовних
вимог, просив визнати протиправними
дії прокуратури м. Житомира щодо
витребовування на перевірку
виконавчих проваджень про стягнення на
користь Комунального підприємства
"Агентство з управління майном"
Житомирської міської ради та
виконавчих проваджень про стягнення
шкоди, завданої злочинами, мотивуючи
тим , що Прокуратурою м. Житомира було
прийнято постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів №
Н42710 від 04 червня 2014 року.
Підставою для проведення перевірки
була власна ініціатива прокурора
згідно ч. 3 статті 21 Закону України "Про
прокуратуру", а також порушення строків
здійснення виконавчих проваджень за
позовами прокурорів. Позивач вважає
дії прокурора щодо проведення
перевірки та витребовування
виконавчих проваджень неправомірними
та такими, що суперечать вимогам Закону
України "Про виконавче провадження",
оскільки у відповідача відсутні
повноваження для здійснення перевірок
з цього питання.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27.08.2014 року
позовні вимоги Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції задоволено.

Визнано протиправними дії Прокуратури
м. Житомира щодо витребовування на
перевірку виконавчих проваджень про
стягнення на користь Комунального
підприємства "Агентство з управління
майном" Житомирської міської ради та
виконавчих проваджень про стягнення
шкоди, завданої злочинами.

Не погоджуючись з даною постановою
прокуратура звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позовних вимог відмовити.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2014 року
в.о. прокурора м. Житомира Ю.Сичем
винесено постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів №
Н42710 у Корольовському відділі
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції з питань додержання вимог
законодавства при виконанні судових
рішень, постановлених за позовами
прокурора.

5.06.2014 року Корольовським відділом
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції на постанову прокуратури
направлено лист за №3-30/14933 яким
повідомлено прокуратуру про
можливість проведення перевірки 12.06.2014
року.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що
прокурор, будучи представником сторони
у справі та за заявами якого
відкривались вказані виконавчі
провадження, може з'ясовувати усі
обставини та дії, які вчинялись під час
виконавчого провадження,
використовуючи права сторони
виконавчого провадження, шляхом
подання письмової заяви, а не
винесенням постанови про призначення
перевірки та проведення перевірки з
витребовуванням виконавчих
проваджень.

Існування встановленої спеціальним
нормативним актом заборони втручання у
виконавче провадження, спростовує
посилання прокурора на положення
Закону України "Про прокуратуру", в
частині повноважень, щодо здійснення
прокурорського нагляду за додержанням
та застосуванням законів, в тому числі
і органах державної виконавчої служби,
в рамках здійснення виконавчих
проваджень.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

У відповідності до вимог статті 1
Закону України "Про виконавче
провадження", виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

При цьому Закон України "Про
прокуратуру", як і інші джерела
національного законодавства України,
не наділяє прокуратуру повноваженнями
щодо нагляду за додержанням і
застосуванням законів у ході судового
провадження.

Відповідно умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню, у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначає саме
Закон України "Про виконавче
провадження", як спеціальний
нормативно-правовий акт.

Згідно статті 6 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про
виконавче провадження", знайомитися із
матеріалами мають право тільки
сторони, а також інші учасники, що
залучаються державним виконавцем до
проведення виконавчих дій.

Функції прокурора як суб'єкта цієї
процесуальної діяльності у
виконавчому провадженні відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження" відповідають функціям
сторони або представника сторони, у
випадку здійснення представництва
інтересів громадянина або держави в
суді та відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
документа за його заявою. Ніяких
особливих процесуальних повноважень у
виконавчому провадженні, відмінних від
повноважень сторони або представника
Закон України "Про виконавче
провадження" прокурору не надає.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про
виконавче провадження", прокурор бере
участь у виконавчому провадженні у
випадку здійснення представництва
інтересів громадянина або держави в
суді та відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
документа за його заявою.

Інших можливостей для участі прокурора
Законом України "Про виконавче
провадження", який є спеціальним
нормативним актом, не передбачено.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 26.12.2003 року "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" визначено, що
прокурор набуває статусу учасника
виконавчого провадження за умови, що в
передбачених ст.36 Закону України від 5
листопада 1991 року "Про прокуратуру"
випадках коли він здійснював
представництво інтересів громадянина
або держави в суді і зазначене
виконавче провадження було відкрито на
підставі виконавчого документа за його
заявою.

Порядок здійснення контролю за
законністю виконавчого провадження та
виключний перелік посадових осіб, які
мають право проводити перевірку
законності виконавчого провадження та
витребувати їх з відповідного органу
державної виконавчої служби,
встановлено статтями 83, 84, 85, 86 Закону
України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.10 Закону України "Про
державну виконавчу службу" контроль за
діяльністю працівників органів
державної виконавчої служби та за
законністю виконавчого провадження
здійснюють Міністерство юстиції
України через Департамент державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, а Головне управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, Головні
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - через відповідні
управління державної виконавчої
служби.

Частиною 6 ст. 83 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
контроль за законністю виконавчого
провадження здійснюють Міністерство
юстиції України через Департамент
державної виконавчої служби, а Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головні управління
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі - через відповідні
управління державної виконавчої
служби.

Прокурор у зазначеному переліку осіб,
які відповідають за законність
виконавчого провадження, відсутній.

Крім того, у відповідності до ч. 7 ст. 83
Закону України "Про виконавче
провадження", забороняється втручання
інших державних або недержавних
органів та їх посадових осіб у
виконавче провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом. Виїмка
документа виконавчого провадження
здійснюється виключно за рішенням
суду. При проведенні виїмки оригіналу
виконавчого документа чи виконавчого
провадження виконавець в своєму
рішенні зазначає про зупинення
виконавчого провадження.

До того ж, повноваження прокурора з
нагляду за виконавчим провадженням
також відсутні у Законі України "Про
прокуратуру".

Як вбачається з матеріалів справи,
підставною для проведення перевірки та
витребування виконавчих проваджень
слугувала значна кількість виконавчих
проваджень з порушенням строків
здійснення виконавчого провадження, що
свідчило про можливі порушення вимог
законодавства "Про виконавче
провадження" з боку органу державної
виконавчої служби.

За наявності таких підстав, не
вбачається можливим проведення
перевірки діяльності органу державної
виконавчої служби по примусовому
стягненню коштів у відокремленості від
відповідних матеріалів виконавчого
провадження.

В той же час ні Законом України "Про
виконавче провадження" та "Про
прокуратуру" не надано прокурору
повноважень щодо скасування постанов
державного виконавця, зупиненню їх дії,
визнання дій державного виконавця
протиправними, надання йому
обов'язкових до виконання вказівок.

Натомість, Законом України "Про
виконавче провадження" передбачена
можливість оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця до
вищестоящих керівників органів
державної виконавчої служби або до
суду, які наділені реальними
повноваженнями щодо впливу на
державного виконавця по дотриманню ним
законності під час виконавчого
провадження, скасування його
незаконних постанов, зупинення дій,
заборони вчиняти певні дій, визнавати
його дії протиправними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
прокурор, будучи представником сторони
у справі та за заявами якого
відкривались вказані виконавчі
провадження, може з'ясовувати усі
обставини та дії, які вчинялись під час
виконавчого провадження,
використовуючи права сторони
виконавчого провадження, шляхом
подання письмової заяви, а не
винесенням постанови про призначення
перевірки та проведення перевірки з
витребуванням виконавчих проваджень.
Існування встановленої спеціальним
нормативним актом заборони втручання у
виконавче провадження, спростовує
посилання відповідача на положення
Закону України "Про прокуратуру", в
частині повноважень, щодо здійснення
прокурорського нагляду за додержанням
та застосуванням законів, в тому числі
і органах державної виконавчої служби,
в рамках здійснення виконавчих
проваджень.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури
м.Житомира залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "27" серпня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення
виготовлено 15.10.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Корольовський
відділ державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції вул.Довженка,64,м.Житомир,10002

3- відповідачу/відповідачам:
Прокуратура м.Житомира
вул.Черняховського, 2,м.Житомир,10000

4-третій особі: - ,