Справа № 2а-6/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Справа № 76508/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області на
постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 24 січня 2011
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2009 Червоноградському міському
суду Львівської області надіслано
позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області про визнання
неправомірними призначення і виплату
допомоги по догляду за дитиною в
розмірі меншому, ніж встановлено
законом; зобов'язання провести
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною за весь період її виплати
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму встановленого
законодавством.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
згідно із ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» їй,
як матері малолітньої дитини, що
здійснює догляд за дитиною, повинна
надаватися допомога в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
однак виплату такої відповідачем
здійснено в меншому обсязі.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 24 січня 2011
року позов задоволено частково.
Поновлено позивачу строк звернення до
суду. Визнано неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області провести
нарахування та виплату з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року включно ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Дану постанову мотивовано тим, що
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено дію
положень ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
2007 рік, якою передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
однак рішенням Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007
визнано неконституційними положення п.
14 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими
зупинено дію ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Управлінням
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову в частині
задоволених позовних вимог та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що розмір допомоги по
догляду за дитиною встановлюється
виходячи із обсягу видатків виділених
на цю мету при формуванні показників
Державного бюджету на відповідний рік.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Судом апеляційної інстанції заслухано
суддю-доповідача, досліджено матеріали
справи та проаналізовано доводи
апеляційної скарги, внаслідок чого
зроблено висновок, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
постанову суду першої інстанції
скасувати в оскарженій частині, а
адміністративний позов - залишити без
розгляду.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1, є
матір'ю малолітньої ОСОБА_2, дата
народження якої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як зазначено відповідачем у
запереченнях на апеляційну скаргу,
позивач перебуває на обліку як
незастрахована особа.

Постанову суду першої інстанції
оскаржено лише відповідачем в частині
задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції
позбавлений можливості надати правові
висновки щодо неоскарженої частини
судового рішення, то висновки суду
першої інстанції судом апеляційної
інстанції перевіряються в частині
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 09 лютого 1999 року №
1-рп/99, частину першу статті 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і
правила обчислення строку звернення
особи до суду визначаються за тими
правилами, які були чинними на момент
початку перебігу відповідного строку.

Таким чином, тривалість строку
звернення до суду не змінюється в разі
подальших змін законодавства, яке
регулює відповідні відносини. Тому
строк звернення до суду розпочинається
і закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

Для вирішення питання про застосування
строку звернення до суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
необхідно з'ясувати, яким саме
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
права цієї особи, коли розпочався
перебіг цього строку.

Відповідно до частини 2 ст. 99 КАС
України строк звернення до суду, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
виплата допомоги до по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку здійснюється щомісячно. Таким
чином, право особи на її отримання та
обов'язок органів соціального захисту
населення здійснити таку виплату
припиняються з моменту виплати певних
сум, а тому після отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку щомісячно в
неналежному розмірі позивач має змогу
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Виходячи з принципу юридичної
визначеності, суд апеляційної
інстанції вважає, що до спірних
правовідносин слід застосовувати
положення ч. 2 ст. 99 КАС України, в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до
адміністративного суду за захистом
своїх порушених прав, свобод та
інтересів 05 січня 2009 року, позовні
вимоги за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року включно - знаходяться
поза межами річного строку звернення
до адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 5 КАС України встановлено,
що провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Частиною 1 ст. 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції наголошує,
що поважними причинами є ті обставини,
які є об'єктивно непереборними, не
залежать від волевиявлення особи та
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення відповідних дій,
а існування таких причин
підтверджується достатньою кількістю
належних та допустимих доказів.

Отже, виходячи із обставин справи та із
змісту ст. ст. 99, 100 КАС України, суд
апеляційної інстанції вважає, що
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинення дій слід
залишити без розгляду в частині
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року включно.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
постанова суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
ґрунтується на неповно, необ'єктивно і
всебічно не з'ясованих обставинах,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції в оскарженій частині
судового рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Керуючись ст. ст. 99, 100, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст.
ст. 158-160, 195, 197, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 1
ст. 203, ст. ст. 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області - задовольнити
частково.

Постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 24 січня 2011
року в справі № 2а-6/11- скасувати в
частині задоволених позовних вимог за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року включно.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинення дій в частині
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року включно -
залишити без розгляду.

В решті постанову Червоноградського
міського суду Львівської області від 24
січня 2011 року в справі № 2а-6/11 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей