Справа № 345/6014/13а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.

Справа № 1436/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 17
січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В
И В :

24.10.2013 (здано на пошту) ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області (далі - УПФ) в якому, з
врахуванням клопотання про зміну
позовних вимог, просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
зарахування йому трудового стажу за
роботи в районах Крайньої Півночі в
одинарному розмірі, зобов'язати УПФ
зарахувати таку роботу в пільговому
обчисленні один рік за 1 рік і 6 місяців,
одночасно здійснивши перерахунок та
виплату його пенсії з врахуванням
вказаного пільгового стажу з 18.02.2013.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в
період з 04.03.1982 по 18.02.1997 працював на
посаді електромонтера у районі
Крайньої Півночі, а тому трудовий стаж
в ці періоди повинен бути зарахований
Пенсійним органом у пільговому розмірі
з розрахунку один рік за 1 рік і 6
місяців. Зазначає, що відповідачем
протиправно відмовлено йому у такому
зарахуванні трудового стажу при
призначенні пенсії.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 17
січня 2014 року у справі №345/6014/13-а
заявлений позов задоволено частково.
Визнано дії УПФ щодо зарахування стажу
роботи в районах Крайньої Півночі з
04.03.1982 по 18.02.1997 в одинарному розмірі
неправомірними та зобов'язано провести
перерахунок та виплату пенсії позивача
з 24.04.2013 зарахувавши вказаний період
роботи в пільговому обчисленні 1 рік за
1 рік і 6 місяців.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог. У поданій апеляційній скарзі
вказує на те, що позивачем не
представлено трудового договору або
довідки в яких зазначено період роботи
позивача у районі Крайньої Півночі, а
тому такий немає права на перерахунок
пенсії із зарахуванням спірних
періодів роботи в пільговому
розрахунку.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що доведеним є факт роботи позивача у
районі Крайньої Півночі в спірні
періоди, а тому у нього є право на
зарахування їх до трудового стажу у
пільговому розмірі.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 09.09.2013 позивач
звернувся до відповідача із заявою, в
якій просив здійснити перерахунок
призначеної йому пенсії за віком
зарахувавши до його трудового стажу
роботу у районах Крайньої Півночі яку
він виконував в період з 04.03.1982 по 01.12.1994
у пільговому розмірі з розрахунку 1 рік
за 1 рік і 6 місяців (а.с.13).

Однак, листом від 03.10.2013 №216/М-15 УПФ
фактично відмовило ОСОБА_1 у проведенні
вказаного перерахунку пенсії із
зарахуванням до його трудового стажу
відповідних періодів роботи у районах
Крайньої Півночі вказаних в його заяві,
з посиланням на те, що позивачем не
додано документи які підтверджують
такий стаж роботи.

Не погодившись з такою відмовою УПФ,
позивач звернувся до суду із цим
позовом.

Із змісту ч3. ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п.5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-IV) період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» (далі - Указ), Постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960
року №148 «Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» (далі - Постанова),
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

При цьому, слід звернути увагу, що
пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами (абз.3 п.5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону №1058-IV).

Відповідно до пп.«б» п.7 «Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 №22-1, за період роботи
до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
надаються договори або інші документи,
що підтверджують право працівника на
пільги, передбачені для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
чи місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Відтак, із системного аналізу
наведених норм права випливає, що
трудовий договір є не єдиним
документом, який може підтверджувати
роботу в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Періоди трудової діяльності та інші
періоди, що враховувалися до стажу
роботи для призначення пенсії до
набрання чинності цим Законом,
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24
Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 1 «Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 №637, встановлено, що за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

В трудовій книжці позивача наявні всі
необхідні записи (а.с.12) про його роботу
в районі Крайньої Півночі у спірний
період.

Загалом, слід відмітити, що в період з
04.03.1982 по 18.02.1997 позивач відповідно до
постанови Ради Міністрів СРСР від
10.11.1967 №1029 «Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
26 вересня 1967р. «Про розширення пільг
для осіб, що працюють у районах
Крайньої Півночі та у місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», працював районах Крайньої
Півночі, що є беззаперечним фактом.

Підпунктом д) п.5 Указу передбачено, що
«робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах».

Пунктом 3 Постанови передбачено, що
працівникам, які користуються в даний
час пільгами, кожний рік роботи в
районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, до 1 березня
1960 року зараховувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 1 березня 1960 року
- за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості
трудової книжки, що підтверджують стаж
роботи та отримувані пільги під час
роботи позивача в районі Крайньої
Півночі та у місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі, є достатні
підстави для зарахування йому до
пільгового трудового стажу період
роботи з 04.03.1982 по 18.02.1997 з розрахунку за
кожний рік - 1 рік і 6 місяців.

Посилання ж відповідача на те, що
пільги, встановлені вказаними
нормативними актами, не
розповсюджуються на позивача, оскільки
останній не надав укладених з
роботодавцем строкових трудових
договорів є безпідставними, так як факт
укладання трудового договору з
роботодавцем підтверджується записами
у трудовій книжці, що згідно із п.5
розділу XV «Прикінцевих положень»
Закону №1058-IV є достатніми документами
для перерахунку пенсії.

Тому, на підставі повно та всебічно
встановлених обставин у справі, з
урахуванням вимог вищевказаних
нормативно-правових актів, апеляційний
суд приходить до переконання, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що записи у
трудовій книжці та наявні в матеріалах
справи докази, підтверджують стаж
роботи позивача в районі Крайньої
Півночі, а також поширення дії Указу та
Постанови на нього, що дає останньому
право на перерахунок пенсії із
зарахуванням до пільгового трудового
стажу спірного періоду роботи з
розрахунку один рік за один рік і шість
місяців.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99 КАС України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Судом першої інстанції вірно враховано
ті обставини, що позивач пропустив
строк звернення до суду, оскільки
звернувся з позовом лише 24.10.2013, а
позовні вимоги заявляв з 18.02.2013, доказів
того, що ним був пропущений строк для
звернення до суду з поважних причин не
надав, тому, з огляду на наведене,
позовні вимоги за період з 18.02.2013 по
23.04.2013 включно слід залишити без
розгляду у відповідності до положень
ст.100 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, апеляційний суд,
вважає правомірними висновки суду
першої інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позовних вимог
позивача з 24.04.2013.

Підсумовуючи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апелянта висновків суду не
спростовують та не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області залишити без задоволення, а
ухвалу Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 17 січня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін