Справа № 826/10986/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Подільського району м. Києва до
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визнання незаконним та
скасування постанови
Комунальне підприємство "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району
міста Києва" звернулося з
адміністративним позов до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про визнання дій
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві неправомірними та
безпідставними в частині накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності; скасування
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві №660/13/7/26-77/2612/02/1 від 26.12.2013 р. про
накладення штрафу у розмірі 12 180
(дванадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 00
коп. за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.
Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначає, що якщо вимога Відповідача до
Позивача знести самовільно збудоване
житлове приміщення, то слід зазначити,
що відповідно ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», знесення самовільно
збудованих об'єктів здійснюється
добровільно або на підставі рішення
суду. Даною нормою Закону встановлено,
що у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта орган державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення про
знесення самочинно збудованого
об'єкта. Необхідно зазначити, що
Позивач вживав всіх залежних від нього
дій задля забезпечення доступу
посадової особи до вказаного
приміщення, посадові особи Позивача
неодноразово були присутні при
перевірках. Враховуючи вищезазначене,
оскаржуваний припис винесений
Відповідачем необґрунтовано, тобто,
без урахування усіх обставин, що мають
значення для винесення такого припису,
недобросовісно та нерозсудливо.
Відповідач проти позовних вимог
заперечує в повному обсязі, з підстав
викладених в запереченнях на позовну
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві листом № 862 від
14.05.2013 року повідомила, що в житловому
будинку АДРЕСА_1 виявлено
перепланування в горищному просторі
над квартирою НОМЕР_1 та частково над
квартирою НОМЕР_2, а саме, "влаштовано
цегляні перегородки, в шиферному
покритті покрівлі змонтовано вікна".
Позивач зазначив в листі, що
проектно-дозвільну документацію на
перепланування в горищному просторі
будинку АДРЕСА_1 не надано. У зв'язку з
наведеним, просив відповідача
направити інспектора для проведення
Відповідачем проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил на
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3.
Перевіркою встановлено: доступ в
квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_1 відсутній.
Двері зачинено, мешканці відсутні.
Доступ до приміщення горища над
вищезазначеними квартирами відсутній,
двері зачинено. Замовника та
підрядника будівельних робіт не
встановлено, про що складений акт
перевірки від 28.05.2013 року.
Проведено позапланову перевірку 14.06.2013
року приміщення горища будинку АДРЕСА_1
у Подільському районі міста Києва із
залученням начальника виробничого
відділу КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва",
головного інженера КП "Введенське" у
присутності мешканця квартири НОМЕР_1
Перевіркою встановлено: у житловому
будинку приміщення горищного простору
над квартирою НОМЕР_1 самовільно
реконструйовано шляхом виконання
будівельних робіт з влаштування
окремого житлового приміщення, а саме,
житлової кімнати, приміщення кухні,
санвузла та коридору з окремим виходом
на сходову клітину. Зазначені
будівельні роботи виконано без
документів дозвільного характеру, які
б давали право на виконання
будівельних робіт. Вказане
реконструйоване приміщення горищного
простору експлуатується в якості
житлового приміщення мешканцем
квартири НОМЕР_1 ОСОБА_1
За результатами проведеної перевірки
14.06.2013 року Інспекцією виданий припис
громадянину ОСОБА_1 з вимогою
заборонити експлуатацію самовільно
реконструйованих приміщень горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3 у
Подільському районі міста Києва з
Відповідач 16.09.2013 року звернувся з
листом до позивача з проханням
забезпечити участь своїх
представників у перевірці, а також,
забезпечити доступ посадової особи
Інспекції до приміщення горища над
квартирою АДРЕСА_3 о 10 годині 23 вересня
Крім того, 23.09.2013 року відповідачем
проведено позапланову перевірку
виконання вимог припису від 14.06.2013 року,
який було видано громадянину ОСОБА_1 з
вимогою заборонити експлуатацію
самовільно реконструйованих приміщень
горищного простору над квартирою
АДРЕСА_3. Перевірка проводилась в
присутності посадових осіб КП
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва".
Перевіркою встановлено, що вимоги
припису від 14.06.2013 року не виконуються,
за вказаною адресою самовільно
реконструйовані приміщення горищного
простору надалі експлуатуються, двері
під час перевірки зачинені, доступ у
вищевказані приміщення відсутній. На
час перевірки ключі від займаних
приміщень горища у представників
позивача відсутні, з їх усних пояснень
доступу до у вищевказані приміщення
За результатами проведеної перевірки,
23.09.2013 року Інспекцією виданий припис
комунальному підприємству "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району в
місті Києві" з вимогою " 1. Привести до
попереднього стану самовільно
реконструйоване приміщення горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3 шляхом
знесення самовільно влаштованого
окремого житлового приміщення, а саме
житлової кімнати, приміщень кухні,
санвузла та коридору з окремим виходом
на сходову клітину в термін до 31.10.2013
року. 2. Забезпечити доступ посадовій
особі Інспекції до приміщень горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3 о 10
годині 30 хвилин 17.10.2013 року".
Інспекцією 17.10.2013 року проведено
позапланову перевірку приміщень
горищного простору над квартирою
АДРЕСА_3 в присутності посадових осіб
Перевіркою встановлено: вимоги припису
від 23.09.2013 року не виконано, присутніми
посадовими особами КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району в
місті Києві" не забезпечений доступ
посадових осіб Інспекції до горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3 в
Подільському районі м. Києва, двері
За невиконання вимог припису Інспекції
від 23.09.2013 року, оскільки присутніми при
перевірці посадовими особами позивача
не забезпечений доступ посадовій особі
Інспекції до приміщень горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3,
відповідачем складений протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 17.10.2013 року стосовно
комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району в
місті Києві". Порушено справу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, розгляд якої призначений
За наслідками справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, відповідачем винесена
постанова про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 474/13 від 24.10.2013 року, якою
постановлено визнати комунальне
підприємство "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району в місті Києві"
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого абзацом 2 пункту 1
частини 6 статті 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" на
накладено штраф в сумі 11470,00 грн.

Посадовою особою Інспекції 12.12.2013 р. з
метою перевірки виконання КП «Дирекція
з управління та обслуговування
житлового Фонду Подільського району в
місті Києві» вимог припису від 23.09.2013р.
проведено позапланову перевірку.

За результатами перевірки встановлено,
що вимоги припису Інспекції від 23.09.2013
не виконані, а саме, не приведено до
попереднього стану самочинно
реконструйоване приміщення горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3 шляхом
знесення самочинно влаштованого
окремого житлового приміщення:
житлової кімнати, приміщень кухні,
санвузла та коридору з окремим виходом
на сходову клітину, чим порушено підп. а
п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Посадовою особою Інспекції складено
акт перевірки від 17.12.2013р., в якому
зазначено виявлені в ході перевірки
порушення та складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 17.12.2013р., в якому
зазначено що розгляд справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності відбудеться 26.12.2013р. о 10 год.
20 хв.

Складений за результати проведеної
перевірки акт та протокол були
направлені на адресу КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового Фонду Подільського району в
місті Києві» супровідним листом від
20.12.2013 №? 7/26-23/2012/02/1-Пд, який отримано
23.12.2013, що підтверджується відміткою
про вручення поштового відправлення.

За вчинене правопорушення, а саме: за
невиконання приписів центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
щодо усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, на
підставі поданих документів і
матеріалів, складених під час
здійснення позапланової перевірки,
заслухавши осіб, які брали участь у
розгляді справи, Інспекцією на
Позивача накладено штраф у сумі 12180,00
гривень згідно з абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за порушення у сфері містобудівної
діяльності» - Постанова про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 26.12.2013 №
660/13/7/26-77/2612/02/1.

Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про часткове обґрунтування позовних
вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо
скасувати постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві № 660/13/7/26-77/2612/02/1 від
26.12.2013 р. про накладення штрафу у
розмірі 12 180 (дванадцять тисяч сто
вісімдесят) грн. 00 коп. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, Суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено Судом і не
заперечується сторонами, 17.10.2013 року
відповідачем проведено позапланову
перевірку приміщень горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3 в
присутності посадових осіб позивача.

Перевіркою встановлено: вимоги припису
від 23.09.2013 року не виконано, присутніми
посадовими особами КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району в
місті Києві" не забезпечений доступ
посадових осіб Інспекції до горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3, двері
замкнено на замок.

За невиконання вимог припису Інспекції
від 23.09.2013 року, оскільки присутніми при
перевірці посадовими особами позивача
не забезпечений доступ посадовій особі
Інспекції до приміщень горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3,
відповідачем складений протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 17.10.2013 року стосовно
комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району в
місті Києві". Порушено справу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, розгляд якої призначений
на 24.10.2013 року.

За наслідками справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, відповідачем винесена
постанова про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 474/13 від 24.10.2013 року, якою
постановлено визнати комунальне
підприємство "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району в місті Києві"
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого абзацом 2 пункту 1
частини 6 статті 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
накладено штраф в сумі 11470,00 грн.

Не погоджуючись з вимогами припису
Інспекції від 23.09.2013 року та постановою
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 474/13 від 24.10.2013 року
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою про скасування припису
Інспекції від 23.09.2013 року та постанову
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 474/13 від 24.10.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі № 826/18602/13-а від 27.01.2014 р.
адміністративний позов Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва" було
задоволено та скасовано припис
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
23.09.2013 року, скасовано постанову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №474/13 від 24.10.2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
січня 2014 року було залишено без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України,
Обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
Посадовою особою Інспекції 12.12.2013 р. з
метою перевірки виконання КП «Дирекція
з управління та обслуговування
житлового Фонду Подільського району в
місті Києві» вимог припису від 23.09.2013р.
(скасований за рішенням суду) проведено
позапланову перевірку.

За результатами перевірки встановлено,
що вимоги припису Інспекції від 23.09.2013р.
не виконані, а саме, не приведено до
попереднього стану самочинно
реконструйоване приміщення горищного
простору над квартирою АДРЕСА_3 шляхом
знесення самочинно влаштованого
окремого житлового приміщення:
житлової кімнати, приміщень кухні,
санвузла та коридору з окремим виходом
на сходову клітину, чим порушено підп. а
п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

За вчинене правопорушення, а саме: за
невиконання приписів центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
щодо усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, на
підставі поданих документів і
матеріалів, складених під час
здійснення позапланової перевірки,
заслухавши осіб, які брали участь у
розгляді справи, Інспекцією на
Позивача накладено штраф у сумі 12180,00
гривень згідно з абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за порушення у сфері містобудівної
діяльності» - Постанова про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 26.12.2013 №
660/13/7/26-77/2612/02/1.

Згідно ч. 5 статті 41 Закону "Про
регулювання містобудівної діяльності"
встановлено, що орган державного
архітектурно-будівельного контролю у
своїй діяльності взаємодіє з органами
внутрішніх справ, прокуратури та
іншими правоохоронними і
контролюючими органами. Натомість,
відповідач не звертався до відповідних
правоохоронних органів з метою
встановлення особи власника
самовільно реконструйованого
приміщення горища.

Відповідно ст. 38 Закону "Про
регулювання містобудівної діяльності"
знесення самовільно збудованих
об'єктів здійснюється або добровільно,
або за рішенням суду. Так Законом
встановлено, що у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого
об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.01.2014 р., що позивач вживав всіх
залежних від нього заходів задля
забезпечення доступу посадової особи
до вказаного приміщення, посадові
особи позивача неодноразово були
присутні при перевірках.

Суд звертає увагу відповідача, що
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.01.2014 р. справі № 826/18602/13-а було
скасовано припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
23.09.2013 року та постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №474/13 від
24.10.2013 року.

У відповідності до ст. 255 КАС України,
Постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Оскільки суди (Окружний
адміністративний суд міста Києва по
справі №826/18602/13-а та Київський
апеляційний адміністративний суд)
дійшли висновку про необґрунтованість
винесення припису Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
23.09.2013 року та постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №474/13 від
24.10.2013 року, то в даному випадку
посилання на припис Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
23.09.2013 року щодо його не виконання зі
сторони відповідача є необґрунтованим
та протиправним.

З аналізу матеріалів справи та норм
законів Суд дійшов висновку, що
відповідачем при винесенні Постанови
про накладання штрафу за порушення у
сфері містобудівної діяльності від
26.12.2013 р. № 660/13/7/26-77/26-77/2612/02/1 в основу
було покладено саме не виконання
припису від 23.09.2013 р. та протоколу про
порушення у сфері містобудівної
діяльності від 17.12.2013 р., які в
подальшому були скасовані за рішенням
суду, а отже, і постанова Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві № 660/13/7/26-77/2612/02/1 від
26.12.2013 р., підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині щодо
скасування постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві № 660/13/7/26-77/2612/02/1 від
26.12.2013 р. про накладення штрафу у
розмірі 12 180 (дванадцять тисяч сто
вісімдесят) грн. 00 коп. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності підлягають задоволенню.

В частині щодо визнання дій Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві неправомірними та
безпідставними в частині накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, Суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» № 687-ХІV від
20.05.1999р., Для забезпечення під час
забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації, вимог
вихідних даних, а також з метою захисту
державою прав споживачів будівельної
продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю).

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №553
(надалі по тексту - Порядок №553),
визначає процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Згідно п. 5 Порядку №553, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за територіальним
принципом (у межах областей) у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок.

Відповідно до п. 7 Порядку №533,
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є: подання
суб'єктом містобудування письмової
заяви про проведення перевірки об'єкта
будівництва або будівельної продукції
за його бажанням чи письмової заяви про
проведення перевірки щодо дотримання
суб'єктом господарювання Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів;
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта; перевірка
виконання суб'єктом господарювання
вимог інспекції щодо усунення порушень
ліцензіатом ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з будівництвом об'єкта
архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності; звернення
фізичних чи юридичних осіб про
порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства;
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

Частиною третьою статті 41 Закону N 3038-VI
та частиною другою статті 3 Закону
України від 14 жовтня 1994 року N 208/94-ВР
"Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" (у редакції Закону України
від 22 грудня 2011 року N 4220-VI "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо посилення
відповідальності та вдосконалення
державного регулювання у сфері
містобудівної діяльності"; далі - Закон
N 208/94-ВР) до повноважень органу
державного архітектурно-будівельного
контролю віднесено також розгляд справ
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та
застосування санкцій за ці
правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм Суд
приходить до висновку, що відповідач
має право застосовувати санкції за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Проте, відповідно до пункту 1 частини 1
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановлено, що позивач -
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, водночас відповідно до
зазначених норм право особи на
звернення до адміністративного суду
обумовлено суб'єктивним уявленням
особи про те, що її право чи законний
інтерес потребує захисту, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану її
суб'єктивних прав та обов'язків, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Отже, дії суб'єкта владних повноважень
є такими, що порушують права і свободи
особи в тому разі, якщо, по-перше, такі
дії вчинені владним суб'єктом поза
межами визначеної законом компетенції,
а по-друге, оспорюванні дії є юридично
значимими, тобто такими, що мають
безпосередній вплив на суб'єктивні
права та обов'язки особи шляхом
позбавлення можливості реалізувати
належне цій особі право або шляхом
покладення на цю особу будь-якого
обов'язку.

Дії відповідача безпосередньо щодо
накладання штрафу, тобто, дії щодо
документального оформлення прийнятого
рішення, не створює жодних правових
наслідків для суб'єкта господарювання
та не змінює стану його суб'єктивних
прав.

Отже, дії відповідача щодо накладанню
штрафу не є юридично значеним для
позивача, оскільки не мають
безпосереднього впливу на суб'єктивні
права та обов'язки позивача шляхом
позбавлення його можливості
реалізувати належне йому право або
шляхом покладення на нього будь-якого
обов'язку, отже самі по собі не
породжують для позивача настання
будь-яких юридичних наслідків та не
впливає на його права та обов'язки.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про те, що оскільки дії щодо
накладанню штрафу самі по собі не
породжують для позивача настання
будь-яких юридичних наслідків та не
впливають на його права та обов'язки, то
не виникає і передумови для здійснення
захисту права або законного інтересу,
шляхом визнання зазначених дій
неправомірними, а отже позовна вимога
щодо визнання вказаних дій відповідача
неправомірними є необґрунтованою та
не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
України).

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожному гарантується право на
захист його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з
наявних матеріалів справи, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69, 70, 71, 128, 158-163, 167 КАС України,
Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва"
задовольнити частково.

2. Скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві № 660/13/7/26-77/2612/02/1 від
26.12.2013 р. про накладення штрафу у
розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто
вісімдесят) грн. 00 коп. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник