Справа № 2а-5729/09/1470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/34883/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року

у справі № 2а-5729/09/1470

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до 1. Державної податкової інспекції у
Центральному районі міста Миколаєва

2. Державної податкової
адміністрації України у Миколаївській
області

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва (далі - відповідач-1),
Державної податкової адміністрації у
Миколаївській області (відповідач-2)
про визнання протиправними дій ДПА у
Миколаївській області щодо проведеної
16 вересня 2009 року перевірки; скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 30 вересня 2009
року № .

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2010
року позов задоволено. Визнано
протиправними дії ДПА у Миколаївській
області щодо призначення і проведення
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1. Скасовано рішення ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 30 вересня 2009 року № в
розмірі 6224,00 грн. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 суму
сплаченого судового збору у розмірі 6,80
грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою позов задоволено
частково. Скасовано рішення ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 30 вересня 2009 року № в
розмірі 6224,00 грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

В касаційній скарзі ДПІ у Центральному
районі міста Миколаєва, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

У запереченні на касаційну скаргу
фізична особа - підприємець ОСОБА_1,
посилаючись на те, що постанова
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня 2011
року є законною та обґрунтованою, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
відмовити в задоволенні касаційної
скарги та залишити без змін рішення
суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у 2009
році був платником єдиного податку
(свідоцтво про сплату єдиного податку
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 серії НОМЕР_3
від 01 грудня 2008 року, видане ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва на 2009
рік).

ДПА у Миколаївській області була
проведена перевірка за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, а саме: господарської одиниці
- відділу у магазині, що розташований за
адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 25-а,
який належить суб'єкту господарської
діяльності - фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1, за результатами
якої складений акт №1030/14/00/23/НОМЕР_2 від
16 вересня 2009 року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме: у веденні
з порушенням встановленого порядку
обліку товарних запасів за місцем їх
реалізації (зберігання) на загальну
суму 3112,00 грн.

30 вересня 2009 року ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
рішення № , яким на підставі
статті 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до ОСОБА_1 штрафні
(фінансові) санкції у сумі 6224,00 грн.

Суд першої інстанції,
задовольняючи повністю позовні вимоги,
виходив з того, що: дії ДПА у
Миколаївській області щодо проведення
перевірки господарської одиниці
позивача є протиправними, оскільки
позивача не було повідомлено за десять
днів про проведення планової
перевірки; позивачем були надані копії
необхідних первинних документів, які
підтверджують факт ведення ним обліку
товарних запасів.

Суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги частково, виходив з того, що
штрафні (фінансові) санкції за
порушення вимог пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» були застосовані
до позивача неправомірно, оскільки
обов'язок ведення обліку товарних
запасів не може бути покладений на
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють свою діяльність за
спрощеною системою оподаткування.
Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що у
перевірка господарської одиниці
позивача була проведена правомірно,
оскільки вказана перевірка не являлась
плановою перевіркою платника податків
щодо своєчасності, достовірності та
повноти нарахування і сплати ним
податків та зборів (обов'язкових
платежів).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1, оскільки він
здійснював діяльність за спрощеною
системою оподаткування відповідно до
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про відсутність
у податкового органу правових підстав
для притягнення позивача до
відповідальності, встановленої
статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», та, як наслідок, про
неправомірність оспорюваного рішення
і наявність підстав для його
скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не
містить посилань на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, а судом касаційної
інстанції не встановлено таких
порушень згідно положень частини 2
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
залишенню без змін, а касаційна скарга -
без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна