Справа № К/9991/19128/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/19128/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Фонду державного майна
України, Фонду майна Автономної
Республіки Крим про стягнення
середнього заробітку і компенсації
втрати частки доходів та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Алуштинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 7 липня 2009 року та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що з 10 березня 1995 року по 25
січня 2007 року позивач працювала
начальником фінансово-економічного
відділу Представництва Фонду майна
Автономної Республіки Крим в м. Алушта.
У зв'язку із ліквідацією
Представництва Фонду майна Автономної
Республіки Крим в м. Алушта трудові
відносини з позивачем були припинені 25
січня 2007 року. Остаточний розрахунок
був проведений з позивачем лише 13 січня
2009 року в розмірі 14792,34 грн за
результатами розгляду спору про
стягнення заробітної плати в суді. На
думку позивача, вона має право на
отримання компенсації за несвоєчасно
виплачену заробітну плату за періоди з
1 січня 2006 року по 12 вересня 2006 року в
розмірі 14409,84 грн та з 26 вересня 2006 року
по 13 січня 2009 року в розмірі 43513,88 грн.
Крім цього, позивач вказує, що
несвоєчасною виплатою заробітної
плати їй завдано моральну та
матеріальну шкоду в розмірі 16383,03 грн.
Просила стягнути з відповідачів 57923,72
грн компенсації втрати частини доходів
у зв'язку із порушенням строків їх
виплати та 16383,03 грн моральної шкоди.

Постановою Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 7
липня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з Фонду державного
майна України на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року апеляційну скаргу
Фонду державного майна України
задоволено. Постанову Алуштинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 7 липня 2009 року скасовано.
Прийнято нову постанову, якою в
задоволення позову ОСОБА_1 відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати постановлені судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що ОСОБА_1 працювала на
посаді начальника
фінансово-економічного відділу
Представництва Фонду майна Автономної
Республіки Крим в м. Алушта.

У зв'язку із ліквідацією
Представництва Фонду майна Автономної
Республіки Крим в м. Алушта, наказом від
24 січня 2007 року № 7 ОСОБА_1 було
звільнено на підставі пункту 1 частини 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Постановою Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 11
липня 2007 року, яка набрала законної
сили 21 липня 2007 року, позов ОСОБА_1 було
задоволено. Стягнуто з Фонду
державного майна України на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в розмірі 23620 грн.

Ухвалою Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 14
листопада 2008 року виконавчий лист №
2а-110/07, виданий 30 квітня 2008 року
Алуштинським міським судом Автономної
Республіки Крим у справі за позовом
ОСОБА_1 до Фонду державного майна
України про стягнення заробітної
плати, визнаний таким, що не підлягає
виконанню в частині суми в розмірі 8827,83
грн у зв'язку з тим, що заборгованість в
частині цієї суми була погашена 15
листопада 2007 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
платіжним дорученням Фонду державного
майна України від 9 вересня 2008 року № 3
було перераховано суму заборгованості
в розмірі 25982,18 грн до Міністерства
юстиції України на виконання постанови
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби від 11 червня 2008 року про
відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення з Фонду державного
майна України заборгованості по
заробітній платі в розмірі 23620,17 грн.

Апеляційним судом встановлено, що
згідно довідки відділення № 10011/01 філії
Кримського республіканського
управління ВАТ «Державний ощадний банк
України» позивач ОСОБА_1 отримала на
свій рахунок кошти від Департаменту
державної виконавчої служби в сумі
14792,35 грн 13 січня 2009 року.

Згідно статті 116 Кодексу законів про
працю України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Статтею 117 Кодексу законів про працю
України передбачено, що в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 Кодексу законів
про працю України, при відсутності
спору про їх розмір, підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. При наявності
спору про розміри належних звільненому
працівникові сум, власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Як встановлено апеляційним судом ні
Представництво Фонду майна Автономної
Республіки Крим в м. Алушта, ні Фонду
майна Автономної Республіки Крим не
мали можливості здійснити розрахунок з
позивачем при її звільненні внаслідок
припинення фінансування Фондом
державного майна України.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 25
квітня 2007 року зобов'язано Фонд
державного майна України поновити
фінансування Представництва Фонду
майна АРК в м. Алушта із Державного
бюджету України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що оскільки розрахунок при звільненні
з позивачем не був здійснений не з вини
відповідачів, то підстав для
задоволення позову немає.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні, не спростовуються,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.