Справа № 2а-5754/12/1470
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/27558/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Тракало В.В., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Єланецькому районі Миколаївської
області на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.03.2013 у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Єланецькому районі Миколаївської
області до Відділенна виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Єльнецькому
районі Миколаївської області про
стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в Єланецькому
районі Миколаївської області
звернулося до суду із позовом про
стягнення витрат на виплату та
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та державної адресної
допомоги за період з травня по вересень
2012 в розмірі 4273,62 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.11.2012 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013
скасовано рішення суду першої
інстанції, позов задоволено частково,
стягнуто витрати на виплату і доставку
пенсії по інвалідності в розмірі 319 грн.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної
інстанції не погодився позивач, подав
касаційну скаргу, в якій посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить скасувати постановлене судом
апеляційної інстанції рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що вона не підлягає
задоволенню з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Відповідно до положення статті 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Судами встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду на підставі актів про
нещасний випадок на виробництві
призначена та виплачувалась пенсія по
інвалідності ОСОБА_1, яка отримала
трудове каліцтво на території
колишнього СРСР і переїхала на
постійне місце проживання в Україну.

Також, судами встановлено, що
відповідачем не було прийнято до
заліку витрати понесені позивачем на
виплату і доставку пенсії та державної
адресної допомоги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов
частково, апеляційний суд виходив з
того, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодовувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Відмовляючи у задоволенні решти
позову, апеляційний суд, виходив із
того, що згідно положень статті 6 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», статей
21, 25 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» державна адресна
допомога, передбачена постановою КМ
України №265, не відноситься до
страхових виплат, передбачених
загальнообов'язковим державним
страхуванням від нещасних випадків, а
тому не повинна виплачуватись за
рахунок коштів відповідача.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції колегія суддів погоджується
і вважає, що вони відповідають нормам
матеріального та процесуального права
і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги
висновки судів не спростовують і є
безпідставними, оскільки щомісячна
державна адресна допомога, призначена
та виплачена Управлінням Пенсійного
фонду України відповідно до постанови
КМ України від 26.03.2008 № 265 не є виплатою,
що підлягає фінансуванню згідно статті
21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом
апеляційної інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому касаційну скаргу слід залишити
без задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Єланецькому
районі Миколаївської області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.03.2013 у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
В.В. Тракало

І.В. Штульман