Справа № 13/525 (2-а-9801/08)
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 жовтня 2014 року м. Київ
В/800/4262/14

Вищий адміністративний суд України у
склад колегії суддів:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Вербицької О.В., Пилипчук Н.Г.,
Сіроша М.В., Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
червня 2014 року

у справі № 13/525 (№ 2а-9801/08) (К-30582/10, К-30894/10)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Об'єднана
сільськогосподарська компанія»

до 1. Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва,

2. Головного управління Державного
казначейства України у місті Києві

про визнання права на отримання
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень,
зобов'язання відобразити у картці
обліку платника податку
невідшкодовані суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 17 червня 2014 року у справі № 13/525 (№
2а-9801/08) за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Об'єднана
сільськогосподарська компанія» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва,
Головного управління Державного
казначейства України у місті Києві про
визнання права на отримання бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень,
зобов'язання відобразити у картці
обліку платника податку
невідшкодовані суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, якою постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 вересня 2010 року було скасовано, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 лютого 2009 року
залишено в силі.

Посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, а саме: статті 6 Закону
України «Про податок на додану
вартість», Державною податковою
інспекцією у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві до заяви про перегляд
судового рішення додана постанова
Вищого адміністративного суду України
від 17 травня 2012 року у справі №
2-а-15518/09/1/0170.

Дослідивши заяву Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві, а також додані неї
матеріали, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку, що підстави
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України відсутні, з
огляду на наступне.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 17 червня 2014 року, про
перегляд якої подано заяву,
переглядалося питання правомірності
прийняття податковим органом
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень про зменшення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість та було підтверджено
висновки суду першої інстанції про
неправомірність таких рішень, з огляду
на те, що спеціальний режим
оподаткування, передбачений абзацом
другим пункту 11.21 статті 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та встановлене у пункті 12
Порядку нарахування, виплат і
використання коштів, спрямованих для
виплати дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1999 року № 805, правило щодо
складання окремої податкової
декларації поширюється на операції з
реалізації молока, худоби, птиці, вовни,
а також молочної продукції та
м'ясопродуктів, вироблених у власних
переробних цехах, які оподатковуються
податком на додану вартість за ставкою
20 %, і не охоплює операції, здійснювані
відповідно до підпункту 6.2.6 пункту 6.2
статті 6 Закону України «Про податок на
додану вартість» за нульовою ставкою.

Зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від 17
травня 2012 року у справі № 2-а-15518/09/1/0170,
на яку посилається заявник як на
підставу для перегляду справи з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, вбачається,
що у даній справі переглядалося
питання правомірності прийняття
податковим органом оспорюваних
податкових повідомлень-рішень про
визначення позивачу податкових
зобов'язань (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) з податку з
доходів фізичних осіб та з податку на
додану вартість та було спростовано
висновки судів попередніх інстанцій
про їх неправомірність, з огляду на те,
що доказами, наявними у матеріалах
справи, не підтверджується реальне
здійснення господарських операцій з
придбання позивачем
товарно-матеріальних цінностей у його
контрагента, з ураху4ванням того, що
вироком Київського районного суму
міста Сімферополя від 16 лютого 2009 року
у справі № 1-137/09 було встановлено, що
контрагент позивача був створений
виключно з метою конвертації та
переведення у готівку грошових коштів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Колегія суддів відзначає, що
подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм.

Таким чином, мова йде про застосування
Закону України «Про податок на додану
вартість» до різних за змістом
правовідносин і не може розцінюватись
як неоднакове застосування касаційною
інстанцією норм матеріального права,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

За таких обставин у допуску справи до
провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Державній податковій
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві в допуску справи до
провадження по перегляду Верховним
Судом України справи Окружного
адміністративного суду міста Києва №
13/525 (№ 2а-9801/08) за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Об'єднана
сільськогосподарська компанія» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва,
Головного управління Державного
казначейства України у місті Києві про
визнання права на отримання бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень,
зобов'язання відобразити у картці
обліку платника податку
невідшкодовані суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ О.В. Вербицька

_____________________ Н.Г. Пилипчук

_____________________ М.В. Сірош

_____________________ Т.М. Шипуліна