Справа № 804/13709/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
представника позивача
представника позивача
представника відповідача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» до Дніпропетровської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
03 вересня 2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
У період з 21.07.2014 р. по 25.07.2014 р.
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проводилась
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС»
якої складено акт від 01 серпня 2014 року
№519/22-02/37160402 «Про результати проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС»
дотримання вимог податкового
законодавства України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з платниками податків
за жовтень 2013 року, ТОВ «Торенія» (код
В акті перевірки від 01 серпня 2014 року
№519/22-02/37160402 відповідачем зроблено
висновок про порушення: 1. п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та
доповненнями), ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» завищено податковий
кредит по взаємовідносинам з ТОВ
«Світком-Торг», ТОВ «Торенія», ТОВ
«Крістенс» на загальну суму 2 054 107 грн.,
в т.ч. за: жовтень 2013 року на загальну
суму - 75 887,26 грн., в т.ч. по контрагентам:
на суму - 75 887,26 грн.; за листопад 2013 року -
364 740,94 грн., в т.ч. по контрагентам: ТОВ
суму - 57 340,61 грн.; ТОВ «Торенія» (код за
246 152,37 грн.; за грудень 2013 - 1 596 127,44 грн., в
т.ч. по контрагентам: ТОВ «Торенія» (код
1 276 971,95 грн.; за січень 2014 року - 17 351,69
грн., в т.ч. по контрагентам: ТОВ
17 351,69 грн.; 2. п.п. 135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4
ст.137, п.138.2, п.138.2, п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ
«Компанія «Про-Сервіс» занижено
податок на прибуток на загальну суму 3
303 018 грн., в т.ч. за 2013 р., на суму 3 303 018
На підставі висновків, викладених у
акті від 01 серпня 2014 року №519/22-02/37160402,
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийняті
податкові повідомлення-рішення форми
якого ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС»
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств у загальній сумі 4 128 772,50
грн., з яких за основним платежем у
розмірі 3 303 018,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 825
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у загальній сумі 2 567
633,75 грн., з яких за основним платежем у
розмірі 2 054 107,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 513
Позивач висновки вищевказаного акту
перевірки вважає неправомірними та
незаконними, а тому відповідно і
повідомлення-рішення таким, що
підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2014 р. по справі було відкрито
провадження та справа призначена до
розгляду в судовому засіданні.
Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити позов в
повному обсязі за викладених у ньому
Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти
адміністративного позову та просили
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
заперечення від 24.09.2014 року, в яких
У перевіряємому періоді позивач мав
взаємовідносини із ТОВ «Світком-торг»
на підставі договору поставки
(непродовольчі товари) від 09.10.2013 року
№091013, із ТОВ «Торенія» на підставі
договору поставки (непродовольчі
товари) від 14.10.2013 р. №14/10, із ТОВ
«Крістенс» на підставі договору
поставки (непродовольчі товари) від
17.10.2013 р. №17/10.
На підтвердження виконання умов
договру від 09.10.2013 року №091013 з ТОВ
«Світком-торг» позивач до перевірки
надав податкові накладні, видаткові
накладні, товаро-транспортні накладні.
Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
включено до податкового кредиту у
жовтні 2013 року - 75 887,26 грн., листопаді 2013
року - 57 340,61 грн., на загальну суму - 133227,87
грн., відображених у реєстрі виданих
податкових накладних, які відображають
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість та даним декларації з ПДВ.
Розрахунки між суб'єктами
господарювання за отриманий товар у
періоді, який звірявся проводились у
безготівковій формі. Згідно наданих до
перевірки оборотно-сальдових
відомостей по рахунку 631 «Рохрахунки з
вітчизняними постачальниками»
заборгованість за придбаний товар
відсутня. Відповідач також в своїх
запереченнях зазначив, що ТОВ
«Світком-торг» знаходиться на обліку в
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м.Києві, стан платника 14- ВИЗНАНО
БАНКРУТОМ, вид діяльності - діяльність
посередників у торгівлі товарами
широкого ассортименту, чисельність
працюючих - 1 чоловік, ТОВ
«Світком-Торг» до декларації з податку
на прибуток - додаток АМ не подавало, що
свідчить про відсутність основних
фондів на ТОВ «Світком-Торг». Зазначене
підприємство податкову звітність з
податку на додану вартість надавало за
місцем реєстрації до ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві за
січень-липень 2014 року з нульовими
показниками, сплату до державного
бюджету не декларувало. Однак, ТОВ
«Світком-Торг» за перевіряємий період
декларує значні обсяги постачання та
придбання, що передбачає наявність
транспортних засобів, складських
приміщень, кваліфікаційного складу
працівників за спеціальною освітою,
тощо. Зазначений аналіз свідчить про
відсутність у підприємства виробничих
потужностей для ведення
фінансово-господарської діяльності.
На підтвердження виконання умов
договру від 14.10.2013 року №14/10 з ТОВ
«Торенія» позивачем до перевірки було
надано податкові накладні, видаткові
накладні, товаро-транспортні накладні.
Суми податку на додану вартість за
зазначеними накладними включено до
податкового кредиту у листопаді 2013
року - 61 247,96 грн., у грудні 2013 року - 319 155,49
грн., на загальну суму - 380 403,46 грн., які
відображено у реєстрі виданих
податкових накладних, які
відповідають даним додатку 5 д
податкової декларації з податку на
додану вартість та даним декларації з
ПДВ. Розрахунки між суб'єктами між
суб'єктами господарювання за отриманий
товар у періоді, який звірявся
проводились у безготівковій формі.
Згідно до наданих під час перевірки
оборотно-сальдових відомостей по
рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» заборгованість за
придбаний товар відсутня. ТОВ
«Торенія» знаходиться на обліку в ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві, стан платника 7 - до ЄДР внесено
запис про відсутність підтвердження
відомостей, вид діяльності - оброблення
даних, розміщення інформації на
веб-вузлах і пов'язана з ними
діяльність, чисельність працюючих - 1
чоловік. ТОВ «Торенія» до декларації з
податку на прибуток - додаток АМ не
подавало, що свідчить про відсутність
основних фондів на ТОВ «Торенія».
Зазначене підприємство останню
податкову звітність з податку на
додану вартість надавало за місцем
реєстрації до ДПІ у Подільському
районі Міндоходів у м.Києві за березень
2014 року з нульовими показниками, сплату
до державного бюджету не декларувало, а
з квітн 2014 року взагалі не надавало
податкову декларації з ПДВ. ТОВ
«Торенія» за перевіряє мий період
декларує значні обсяги постачання та
придбання, що передбачає наявність
транспортних засобів, складських
приміщень, кваліфікаційного складу
працівників за спеціальною освітою,
тощо. Зазначений податковим органом
аналіз свідчить, що у підприємства
відсутні виробничі потужності для
ведення фінансово-господарської
На підтвердження виконання умов
договру від 17.10.2013 року №17/10 з ТОВ
«Крістенс» позивачем до перевірки було
надано податкові накладні, видаткові
накладні, товаро-транспортні накладні.
Суми податку на додану вартість за
зазначеними накладними включено до
податкового кредиту у листопаді 2013
року - 1 540 476,01 грн., у грудні 2013 року - 1 276
971,95 грн., у січні 2014 року - 17 351,69 грн., на
загальну суму - 1 540 476,01 грн., яка
відображена у реєстрі виданих
накладних, які відповідають даним
додатку 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та даними
декларації з ПДВ. Розрахунки між
суб'єктами господарювання за отриманий
товар у періоді, який звірявся
проводились у безготівковій формі.
Податковий орган, також зазначив, що
ТОВ «Крістенс» знаходиться на обліку в
ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві стан платника 7 - до
ЄДР внесено запис про відсутність
підтвердження відомостей, вид
діяльності - торгівля газом через
місцеві (локальні) трубопроводи,
чисельність працюючих - 1 чоловік.
Підприємство декларації з податку на
прибуток - додаток АМ не подавало, що
свідчить про відсутність основних
фондів на ТОВ «Крістенс». Підприємство
останню податкову звітність з податку
на додану вартість надавало за місцем
реєстрації до ДПІ у Солом'янському
районі у м.Києві за лютий 2014 року з
нульовими показниками, сплату до
державного бюджету не декларувало, а з
березня 2014 рокувзагалі не надавало
податкову декларацію з ПДВ. ТОВ
«Крістенс» за перевіряємий період
декларує значні обсяги постачання та
придбання, що передбачає наявність
транспортних засобів, складських
приміщень, кваліфікованого складу
працівників за спеціальною освітою,
тощо. Зазначений податковом органом
аналіз свідчить, що у підприємства
відсутні виробничі потужності для
ведення фінансово-господарської
Податковий орган в своїх запереченях
також зазначив, що на адресу
Дніпропетровської ОДПІ надійшов акт
від 2904.2014 р. №1235/26-55-22-08/38650855 про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світком-Торг» (код
господарських відносин з платниками
податків за період з 26.03.2013 р. по 31.12.2013
р., складений фахівцями ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві, яким встановлено нереальність
здійснення господарських операцій між
ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
На адресу Дніпропетровської ОДПІ
надійшла довідка від 20.03.204 р.
№145/26-56-22-01-03/38091691 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
підтвердження господарських відносин
із платниками податків з 01.01.2013 р. по
31.01.2014 р., складений фахівцями ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві, якою встановлено нереальність
здійснення господарських операцій між
ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
Під час проведення перевірки
перевіряючим встановлено у ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» відсутність
журналу реєстрації довіреностей на
отримання придбаної продукції та
сертифікату відповідності на
Зважаючи на викладене,
Дніпропетровська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області вважає
вимоги позивача безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
З метою прийняття законного і
обґрунтованого рішення у справі, судом
були досліджені наступні письмові
докази, наявні в матеріалах справи:
копія статуту ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС»; копія виписки з ЄДРПОУ;
копія довідки АА №691531; копія свідоцтва
№100303366; копія довідки про взіття на
облік платника податків від 28.07.2010 р.
№779; копія наказу від 26.07.2010 р. №1-ОК;
копія акту від 01.08.2014 р. №519/22-02/37160402;
копія заперечень від 08.08.2014 р.
вих.№08/08-14; копія листа від 14.08.2014 р.
повідомлення рішення форми «Р» від
повідомлення-рішення від 19.08.2014 р.
(фінансових) санкцій; копія листа від
09.10.2013 р. №091013; копія видаткової
накладної від 21 жовтня 2013 р. №102; копія
податкової накладної від 21.10.2013 р. №102;
копія товарно-транспортної накладної
від 21 жовтня 2013 р.; копія видаткової
накладної від 28 жовтня 2013 р. №150; копія
податкової накладної від 28.10.2013 р. №150;
копія товарно-транспортної накладної
від 28 жовтня 2013 р.; копія договору
поставки від 14.10.2013 р. №14/10; копія
видаткової накладної від 04 листопада
2013 р. №168; копія податкової накладної
від 04.11.2013 р. №168; копія видаткової
накладної від 04 листопада 2013 р. №169;
копія податкової накладної від 04.11.2013 р.
№169; копія товаро-транспортної
накладної від 04 листопада 2013 р.; копія
видаткової накладної від 05 листопада
2013 р. №170; копія податкової накладної
від 05.11.2013 р. №170; копія видаткової
накладної від 05.2013 р. №171; копія
податкової накладної від 05.11.2013 р. №171;
копія товаро-транспортної накладної
від 5 листопада 2013 р.; копія видаткової
накладної від 06 листопада 2013 р. №172;
копія податкової накладної від 06.11.2013 р.
№172; копія видаткової накладної від 06
листопада 2013 р. №173; копія податкової
накладної від 06.11.2013 р. №173; копія
товаро-транспортної накладної від 06
листопада 2013 р.; копія видаткової
накладної від 07 листопада 2013 р. №174;
копія податкової накладної від 07.11.2013 р.
№174; копія видаткової накладної від 07
листопада 2013 р. №175; копія податкової
накладної від 07.11.2013 р. №175; копія
товаро-транспортної накладної від 07
листопада №2013 р.; копія видаткової
накладної від 08 листопада 2013 р. №176;
копія податкової накладної від 08.11.203 р.
№176; копія видаткової накладної від
08.11.2013 р.; копія податкової накладної
від 08.11.2013 р. №177; копія видаткової
накладної від 08.11.2013 р. №178; копія
податкової накладної від 08.11.2013 р. №178;
копія видаткової накладної від 08.11.2013 р.
№179; копія податкової накладної від
08.11.2013 р. №179; копія
товарно-транспортної накладної від
08.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 09.12.2013 р. №306; копія податкової
накладної від 09.12.2013 р. №306; копія
видаткової накладної від 09.12.2013 р. №307;
копія податкової накладної від 09.12.2013 р.
№307; копія товарно-транспортної
накладної від 09.12.2013 р.; копія
видаткової накладної від 10.12.2013 р. №308;
копія податкової накладної від 10.12.2013 р.
№308; копія видаткової накладної від
10.12.2013 р. №309; копія податкової
накладної від 10.12.2013 р. №309; копія
товарно-транспортної накладної від
10.12.2013 р.; копія видаткової накладної
від 11.12.2013 р. №310; копія податкової
накладної від 11.12.2013 р. №310; копія
видаткової накладної від 11.12.2013 р. №311;
копія податкової накладної від 11.12.2013 р.
№311; копія товарно-транспортної
накладної від 11.12.2013 р.; копія
видаткової накладної від 12.12.2013 р. №312;
копія податкової накладної від 12.12.2013 р.
№312; копія видаткової накладної від
12.12.2013 р. №313; копія податкової
накладної від 12.12.2013 р. №313; копія
товарно-транспортної накладної від
12.12.2013 р.; копія видаткової накладної
від 13.12.2013 р. №314; копія податкової
накладної від 13.12.2013 р. №314; копія
видаткової накладної від 13.12.2013 р. №315;
копія податкової накладної від 13.12.2013 р.
№315; копія товарно-транспортної
накладної від 13.12.2013 р.; копія виписки по
рахунку за 21.11.2013 р.; копія виписки по
рахунку за 04.12.2013 р.; копія виписки по
рахунку за 19.12.2013 р.; копія виписки по
рахунку за 25.12.2013 р.; копія виписки по
рахунку за 26.12.2013 р.; копія виписки по
рахунку за 26.12.2013 р.; копія виписки по
рахунку за 04.03.2014 р.; копія платіжного
доручення від 17.01.2014 р. №2; копія
платіжного доручення від 04.03.2014 р. №13;
копія платіжного доручення від 04.03.2014 р.
№43; копія договору від17.10.2013 р. №17/10;
копія видаткової накладної від 04.11.2013 р.
№49; копія податкової накладної від
04.11.2013 р. №49; копія видаткової накладної
від 04.11.2013 р. №50; копія податкової
накладної від 04.11.2013 р. №50; копія
товарно-транспортної накладної від
04.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 07.11.2013 р. №51; копія податкової
накладної від 07.11.2013 р. №51; копія
товарно-транспортної накладної від
07.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 25.11.2013 р. № 309; копія податкової
накладної від 25.11.2013 р. №309; копія
товарно-транспортної накладної від
25.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 25.11.2013 р. №310; копія податкової
накладної від 25.11.2013 р. №310; копія
товарно-транспортної накладної від
25.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 25.11.2013 р. №308; копія податкової
накладної від 25.11.2013 р. №308; копія
видаткової накладної від 25.11.2013 р. №311;
копія податкової накладної від 25.11.2013 р.
№311; копія видаткової накладної від
25.11.2013 р. №312; копія податкової
накладної від 25.11.2013 р. №312; копія
товарно-транспортної накладної від
25.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 27.11.2013 р. №313; копія податкової
накладної від 27.11.2013 р. №313; копія
товарно-транспортної накладної від
27.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 27.11.2013 р. №314; копія податкової
накладної від 27.11.2013 р. №314; копія
товарно-транспортної накладної від
27.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 29.11.2013 р. №315; копія податкової
накладної від 29.11.2013 р. №315; копія
товарно-транспортної накладної від
29.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 29.11.2013 р. №316; копія податкової
накладної від 29.11.2013 р. №316; копія
товарно-тьранспортної накладної від
29.11.2013 р.; копія видаткової накладної
від 16.12.2013 р. №231; копія податкової
накладної від 16.12.2013 р. №231; копія
товарно-транспортної накладної від 16
грудня 2013 р.; копія видаткової
накладної від 16.12.2013 р. №232; копія
податкової накладної від 16.12.2013 р. №232;
копія товарно-транспортної накладної
від 16.12.2013 р.; копія видаткової
накладної від 18.12.2013 р. №233; копія
податкової накладної від 18.12.2013 р. №233;
копія видаткової накладної від 18.12.2013 р.
№234; копія податкової накладної від
18.12.2013 р. №234; копія
товарно-транспортної накладної від
18.12.2013 р.; копія видаткової накладної
від 20.12.2013 р. №235; копія податкової
накладної від 20.12.2013 р. №235; копія
товарно-транспортної накладної від
20.12.2013 р.; копія видаткової накладної
від 20.12.2013 р. №236; копія податкової
накладної від 20.12.2013 р. №236; копія
товарно-транспортної накладної від
20.12.2013 р.; копія видаткової накладної
від 20.12.2013 р. №237; копія податкової
накладної від 20.12.2013 р. №237; копія
видаткової накладної від 20.12.2013 р. №238;
копія податкової накладно від 20.12.2013 р.
№238; копія товарно-транспортної
накладної від 20.12.2013 р.; копія
видаткової накладної від 20.12.2013 р. №239;
копія податкової накладної від 20.12.2013 р.
№239; копія товарно-транспортної
накладної від 20.12.2013 р.; копія договору
про відступлення права вимоги від
27.12.2013 р. №27/12/2013-2; копія виписки по
рахунку за 21.11.2013 р.; копія платіжного
доручення від 12.12.2013 р. №13; копія
виписки по рахунку за 12.12.2013 р.; копія
виписки по рахунку за 19.12.2013 р.; копія
виписки по рахунку за 13.03.2014 р.; копія
податкової декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2013 року;
копія квитанції №1; копія квитанції №2;
копія розрахунку коригувань сум
податку на додану вартість до
податкової декларації з податку на
додану вартість (Д1); копія квитанції №1;
копія квитанції №2; копія розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5);
копія квитанції №1; копія квитанції №2;
копія податкової декларації з податку
на додану вартість за листопад 2013 р.;
копія квитанції №1; копія квитанції №2;
копія розрахунку коригувань сум
податку на додану вартість до
податкової декларації з податку на
додану вартість (Д1); копія квитанції №1;
копія квитанції №2; копія розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5);
копія квитанції №1; копія квитанції №2;
копія податкової декларації з податку
на додану вартість за грудень 2013 року;
копія квитанції №1; копія квитанції №2;
копія розрахунку коригувань сум
податку на ддану вартість до
податкової декларації з податку на
додану вартість (Д1); копія квитанції №1;
копія квитанції №2; копія розшифровки
податкового зобов'язання за грудень 2013
р.; копія квитанції №1; копія квитанції
№2; копія заперечень від 24.09.2014 р.; копія
листа від 21.05.2014 р. №9379/10/04-17-22-02; копія
рекомендованого поштового
повідомлення; копія наказу від 17.07.2014 р.
№527; копія договору від 01 жовтня 2010 р.
№01/10-10; копія додаткової угоди від
30.09.2011 р. № 1 до договору від 01.10.2010 р.
№01/10-10; копія акту здачі робіт (надання
послуг) від 31 жовтня 2013 р.; копія рахунку
від 31.11.2013 р. №31/10-13-2; копія акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 30.11.2013 р.; копія рахунку-фактур від
0.11.2013 р. №30/11-13-2; копія акту
здачі-прийняття (надання послуг) від 31
грудня 2013 р.; копія платіжного
доручення від 10.09.2013 р. №2244; копія
платіжного доручення від 24.09.2013 р. №2338;
копія платіжного доручення від 04.12.2013 р.
№2917; копія платіжного доручення від
10.01.2014 р. №36; копія платіжного доручення
від 23.01.2014 р. №127; копія платіжного
доручення від 05.03.2014 р. №26; копія
карточки рахунку 6313 за 01.09.2013 - 24.09.2014 р.;
копія договору поставки від 21.03.2011 р.
копія договору від 03.01.2013 р. №117; копія
договору від 28.12.2012 р. №П2013-01; копія
договору від 01.01.2012 р. №П3609; копія
договору поставки від 01.08.2013 р. №302755/13;
копія акту від 29.07.2014 р.
№740/26-58-22-04-17/38022110; копія довідки від
20.03.2014 р. №145/26-56-22-01-03/38091691; копії
податкових декларацій.
Дослідивши в судовому засіданні
докази, наявні в матеріалах справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» є юридичною особою, що
підтверджується Випискою з ЄДРПОУ,
копія якої міститься в матеріалах
справи.
Відповідно до ч.2.3 статті 2 «Мета та
предмет діяльності товариства»
Статуту ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС»,
копія якого міститься в матеріалах
справи, предметом діяльності позивача
є: виробництво товарів побутової хімії
та товарів господарсько-побутового
призначення; організаці
торгово-закупівельної та комерційної
діяльності: оптової, роздрібної,
комерційної, комісійної, виїзної
торгівлі; торгівля нерухомістю,
послуги по придбанню, реалізації,
обміну, обліку, оренді нерухомості та
іншого майна; здавання під найм власної
та державної нерухомості невиробничо
призначення; здавання під найм власної
та державної нерухомості
виробничо-технічного та культурного
Старшим держвним ревізором
інспектором відділу перевірок з
окремих питань управління податкового
аудиту - Кравченко Андрієм
Анатолійовичем - працівником
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, на підставі
наказу від 17.07.2014 р. №527 та направлення
від 21.07.2014 р. №000459 проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ
дотримання вимог податкового
законодавства України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з платниками податків
жовтень 2013 року, ТОВ «Торенія» (код
38091691) та ТОВ «Крістенс» () за листопад, грудень 2013 року, за
результатами якої складено акт від
01.08.2014 р. №519/22-02/37160402.
У вищезазначеному акті податковим
органом зроблено висновок про
порушення підприємством 1. п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та
доповненнями), ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» завищено податковий
кредит по взаємовідносинам з ТОВ
«Світком-Торг», ТОВ «Торенія», ТОВ
«Крістенс» на загальну суму 2 054 107 грн.,
в т.ч. за: жовтень 2013 року на загальну
суму - 75 887,26 грн., в т.ч. по контрагентам:
на суму - 75 887,26 грн.; за листопад 2013 року -
364 740,94 грн., в т.ч. по контрагентам: ТОВ
суму - 57 340,61 грн.; ТОВ «Торенія» (код за
246 152,37 грн.; за грудень 2013 - 1 596 127,44 грн., в
т.ч. по контрагентам: ТОВ «Торенія» (код
1 276 971,95 грн.; за січень 2014 року - 17 351,69
грн., в т.ч. по контрагентам: ТОВ
17 351,69 грн.; 2. п.п. 135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4
ст.137, п.138.2, п.138.2, п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ
«Компанія «Про-Сервіс» занижено
податок на прибуток на загальну суму 3
303 018 грн., в т.ч. за 2013 р., на суму 3 303 018
На підставі зазначеного акту від 01.08.2014
р. №519/22-02/37160402 Дніпропетровською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області були прийняті податкові
повідомлення-рішення форми «Р» від
ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС» збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
загальній сумі 4 128 772,50 грн., з яких за
основним платежем у розмірі 3 303 018,00 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
відповідно до якого ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальній сумі 2 567 633,75 грн., з
яких за основним платежем у розмірі 2 054
107,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 513 526,75 грн.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що підставою для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали наступні
За результатами проведеної
документальної позапланової виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» з питань дотримання вимог
податкового законодавства України при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з платниками податків
ТОВ «Світком-торг» (код за ЄДРОПУ 38650855)
за жовтень 2013 року, ТОВ «Торенія» (код
грудень 2013 року, контролюючим органом
зроблено висновок про порушення
підприємством 1. п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та
доповненнями), ТОВ «Компанія
«Про-Сервіс» завищено податковий
кредит по взаємовідносинам з ТОВ
«Світком-Торг», ТОВ «Торенія», ТОВ
«Крістенс» на загальну суму 2 054 107 грн.,
в т.ч. за: жовтень 2013 року на загальну
суму - 75 887,26 грн., в т.ч. по контрагентам:
на суму - 75 887,26 грн.; за листопад 2013 року -
364 740,94 грн., в т.ч. по контрагентам: ТОВ
суму - 57 340,61 грн.; ТОВ «Торенія» (код за
246 152,37 грн.; за грудень 2013 - 1 596 127,44 грн., в
т.ч. по контрагентам: ТОВ «Торенія» (код
1 276 971,95 грн.; за січень 2014 року - 17 351,69
грн., в т.ч. по контрагентам: ТОВ
17 351,69 грн.; 2. п.п. 135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4
ст.137, п.138.2, п.138.2, п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ
«Компанія «Про-Сервіс» занижено
податок на прибуток на загальну суму 3
303 018 грн., в т.ч. за 2013 р., на суму 3 303 018
В акті перевірки від 01.08.2014 р.
№519/22-02/37160402 податковим органом
встановлено, що в жовтні 2013 року ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» мало
господарські відносини з ТОВ
листопаді, грудні 2013 року з ТОВ
підтверджується договором поставки
від 09.10.2013 р. №091013 укладеного між ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
«Світком-торг», договором поставки від
14.10.2013 р. №14/10 укладеного між ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
«Торенія», договором поставки від
17.10.2013 р. №17/10 укладеного між ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
«Крістенс», копії яких містяться в
матеріалах справи.
У зазначеному акті перевірки вказано,
що при перевірці було використано такі
документи, як: податкові накладні,
видаткові накладні, договори поставки,
договір оренди; товаро-транспортні
накладні; акт від 29.04.2014 р.
№1235/26-55-22-08/38650855 про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світком-Торг» (код
господарських відносин з платниками
податків за період з 26.03.2013 р. по 31.12.2013
р., складений фахівцями ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві; довідка від 20.03.2014 р.
№145/26-56-22-01-03/38091691 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
01.01.2013 р. по 31.01.2014 р., складений
фахівцями ДПІ у Подільському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві; акт від 29.07.2014 р.
№740/26-58-22-04-17/38022110 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
підтвердження господарських відносин
платниками податків за період з 01.01.2013
р. по 31.12.2013 р., складений фахівцями ДПІ у
Солом'янському районі м.Києві.
Однак, не зважаючи на висновки
вищезазначених актів: від 29.04.2014 р.
№1235/26-55-22-08/38650855; від 29.07.2014 р.
№145/26-56-22-01-03/38091691 та довідки від 20.03.2014 р.
№145/26-56-22-01-03/38091691 такі звірки були
проведені та здійснено аналіз
характеру правочинів, укладених між
позивачем та контрагентами
зазначеними в акті від 01.08.2014 р.
№519/22-02/37160402.
На вищезазначений акт, складений
Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 01.08.2014 р.
№519/22-02/37160402 позивачем було поданно
заперечення від 08.08.2014 р. за вих.№08/08-14.
Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області надано
відповідь про залишення акту від 01.08.2014
р. №519/22-02-37160402 «Про результати
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового законодавства України при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з платниками податків
за жовтень 2013 року, ТОВ «Торенія» (код
року» - без змін, а скаргу без
Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
«Світком-торг» укладено договір
поставки від 09.10.2013 р. №091013 у
відповідності до якого постачальник
ТОВ «Світком-торг» зобов'язувало
поставити, а покупець ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» - прийняти та оплатити
товарно-матеріальні цінності
відповідно до умов договору. Поставка
та перевезення товарно-матеріальних
цінностей, відповідно до укладеного
договору, підтверджується первинними
документами, а саме: видатковою
накладною від 21.10.2013 р. №102 на суму 344043,64
грн.; податковою накладною від 21.10.2013 р.
на суму 344043,64 грн.; товарно-транспортною
накладною б/н від 21.10.2013 р.; видатковою
накладною від 28.10.2013 р. №105 на суму 455323,56
грн.; податковою накладною від 28.10.2013 р.
№105 на суму 455323,56 грн.;
товарно-транспортною накладною від б/н
28.10.2013 р., копії яких містяться в
матеріалах справи. Розрахунки між
господарюючими суб'єктами за отриманні
товарно-матеріальні цінності були
проведені у безготівковій формі, що
підтверджується випискою банку від
14.01.2014 р. на суму 799 367,20 грн., копія якої
міститься в матеріалах справи.
У відповідності до укладеного між ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
«Торенія» договору поставки від 14.10.2013
р. №14/10 - ТОВ «Торенія» зобов'язувало
поставити, а покупець ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» - прийняти та оплатити
товарно-матеріальні цінності
відповідно до умов зазначеного
договору. Поставка та перевезення
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується первинними
документами, а саме: податковими
накладними, видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
копія яких містяться в матеріалах
справи. Розрахунки між ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» та ТОВ «Торенія» за
отриманні товарно-матеріальні
цінності проведені у безготівковій
формі у повному обсязі, в підтвердження
цього в матеріалах справи містяться
висписки банку, а саме: від 21.11.2013 р. на
суму 76 700,63 грн.;
від 04.12.2013 р. на суму 150 000,00 грн.; від
19.12.2013 р. на суму 160 949,47 грн.; від 25.12.2013р.
на суму 500 000,00 грн.; від 26.12.2013 р. на суму
283 000,00 грн.; від 17.01.2014 р. на суму 310949,47
грн.; від 04.03.2014 р. на суму 160 000,00 грн.; від
04.03.2014 р. на суму 138 000,00 грн.; від 04.03.2014р.
на суму 502 812,15 грн.
У відповідності до договору поставки
від 17.10.2013 р. №17/10 укладеного між ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» та ТОВ
«Крістенс», за яким ТОВ «Крістенс»
зобов'язувало поставити, а ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» - покупець,
прийняти та оплатити
товарно-матеріальні цінності
відповідно до умов договору. Поставка
та перевезення товарно-матеріальних
цінностей підтверджується первиними
документами, а саме: видатковими
накладними, податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
копії яких містяться в матеріалах
справи. Розрахунки між ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» та ТОВ «Крістенс» за
отримані товарно-матеріальні цінності
були проведенні у безготівковій формі
частково, в підтвердження цього в
матеріалах справи містяться виписки з
банку, а саме: від 21.11.2013 р. на суму 327 132,36
12.12.2013 р. на суму 55 000,00 грн.; від 19.12.2013 р.
на суму 500 000,00 грн.; від 12.03.2014 р. на суму
З матеріалів справи також вбачається,
що ТОВ «Компанія «ПРО-СЕРВІС» було
укладено трьохсторонній договір від
27.12.2013 р. №27/12/2013-2 про відступлення
права вимоги, відповідно до якого ТОВ
«Крістенс», як первісний кредитор
передав, а новий кредитор - ПП «ВП
Дніпротеххолод» прийняв право вимоги у
розмірі 6 993 949,46 грн., що належить
первісному кредитору на підставі
договору поставки від 17.10.2013 р. №17/10.
Розрахунки між ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» та ПП «ВП Дніпротеххолод»
відповідно до договору про
відступлення права вимоги від 27.12.2013 р.
№27/12/2013-2 були проведені у
безготівковій формі частково, що
підтверджується виписками з банку, а
саме: від 09.07.2014 р. на суму 275 147,45 грн.; від
16.07.2014 р. на суму 387 480,25 грн., копії яких
містяться в матеріалах справи.
Правовідносини сторін, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, щодо визначення вичерпного
переліку податків і зборів, що
справляються в Україні, та порядку їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх прав та обов'язків,
компетенції контролюючих органів,
повноважень і обов'язків їх посадових
осіб під час здійснення податковою
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства,
регулюються нормами Конституції
України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР,
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
кожен має право на справедливий
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення, а також кожен, чиї права
та свободи, визнані в цій Конвенції,
було порушено, має право на ефективний
засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинено особами, які
здійснювали свої офіційні
У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України,
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі
учасники адміністративного процесу є
рівними перед законом і судом, а
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих сторонами
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право: звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини; застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України податковим
обов`язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов`язок виникає у платника за кожним
податком та збором. Податковий
обов'язок є безумовним і першочерговим
стосовно інших неподаткових обов'язків
платника податків, крім випадків,
передбачених законом. Виконання
податкового обов'язку може
здійснюватися платником податків
самостійно або за допомогою свого
представника чи податкового агента.
Відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.
Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу
України визначає, що підставами для
припинення податкового обов'язку, крім
його виконання, є: ліквідація юридичної
особи; смерть фізичної особи, визнання
її недієздатною або безвісно
відсутньою; втрата особою ознак
платника податку, які визначені цим
Кодексом; скасування податкового
обов`язку у передбачений
законодавством спосіб.
Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов`язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Митні декларації
прирівнюються до податкових
декларацій для цілей нарахування
та/або сплати податкових зобов`язань.
Додатки до податкової декларації є її
невід`ємною частиною.
Відповідно до п.п.54.3.1 - п.п. 54.3.5 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо: платник податків
не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію; дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від`ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках;
54.3.3. згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган; рішенням суду, що
набрало законної сили, особу визнано
винною в ухиленні від сплати податків;
дані перевірок щодо утримання податків
у джерела виплати, в тому числі
податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених цим Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб таким
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства. Процедура
адміністративного оскарження рішень
органів державної податкової служби є
Контролюючими органами вищого рівня є
Державна податкова адміністрація
України - для державних податкових
адміністрацій в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, які у свою чергу є
контролюючими органами вищого рівня
для державних податкових інспекцій
(п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень
контролюючих органів визначений у ст.56
ПК України, п. 56.1 якої визначає, що
рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення - рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов`язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від`ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від`ємного значення об`єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним контролюючим
органом.

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Способи здійснення податкового
контролю перелічені у ст.62 ПК України,
до них відноситься, зокрема, відповідно
до п.62.1.3. ПК України здійснення
податкового контролю шляхом
проведення перевірок та звірок
відповідно до вимог цього Кодексу, а
також перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі переліку,
зазначеного у пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України,
документів та даних, наданих платником
податків у визначених цим Кодексом
випадках, або отриманих в інший спосіб,
передбачений законом (п.79.1 ст.79).

Крім того, згідно з абзацами 3.4 пункту
123.1 статті 123 Податкового кодексу
України у разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України
податкове повідомлення-рішення -
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Відповідно до п. 198.1.ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв`язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3. ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв`язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку сплаченого (наоахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтвердженні податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цого Кодексу) чи не
підтвердженні митними декларауіями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статі 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

У п. 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що
при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3. ст.200 ПК
України).

У п.200.4. ст.200 ПК України визначено, що
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Здійснивши системний аналіз наведених
вище норм чинного законодавства
України та надаючи оцінку доводам
сторін, як викладених в заявленному
адміністративному позові та
запереченнях до нього, так і в
поясненнях, наданих в судовому
засіданні, суд виходить з наступного.

Суд критично ставиться до позиції
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, яка
викладена в акті перевірки від 01 серпня
2014 року №519/22-02/37160402, на підставі якого
винесені податкові-повідомлення
рішення форми «Р» від 19.08.2014 р. №
та №, оскільки висновки, які
зазначені податковим органом, не
відповідають дійсним обставинам
справи, зроблені без належного
дослідження усіх наявних доказів у
справі, що було виявлено під час
судової стадії дослідження доказів та
безпідставність яких підтверджується
відповідними первинними документами,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Суд зауважує, що, викладаючи зазначені
припущення у формі висновків в акті
перевірки від від 01 серпня 2014 року
№519/22-02/37160402, відповідач жодними
належними доказами в розумінні ст.70 КАС
України не довів в судовому засіданні
викладених у вказаному вище акті
перевірки обставин, що мали наслідком
виникнення зазначених припущень у
відповідача та потягли за собою
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом при розгляді зазначеної справи
були дослідженні оригінали та долучені
до матеріалів справи копії зазначених
вище первинних документів
бухгалтерського обліку, які
підтверджують дійсність та товарність
господарських операцій позивача із
зазначеними вище контрагентами.

Вимоги до змісту первинного облікового
документу встановлені ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», згідно
з якою такий документ повинен містити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції; одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
первинні документи до переліку,
зазначеного вище, долучені до
матеріалів справи, містять усі
передбачені Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» реквізити та
виходячи зі змісту акту перевірки від
від 01 серпня 2014 року №519/22-02/37160402,
відповідачем не оскаржується їх
наявність та не зазначається про їх
дефектність.

Крім того, суд надаючи належну оцінку
спірним правовідносинам при розгляді
даної справи, зазначає наступне.

При розгляді даної справи, враховуючи
висновок відповідача, викладений в
акті перевірки від 01 серпня 2014 року
№519/22-02/37160402, на підставі якого винесені
податкові повідомленні рішення форми
«Р» від 19.08.2014 р. № та №,
позивачем під час судового розгляду
справи на підтвердження реальності
здійснення господарських операцій з
вищезазначеними контрагентами було
надано первинні бухгалтерські
документи, копія яких містяться в
матеріалах справи.

Детальний аналіз сукупності всіх
наданих до суду документів, які наявні
в матеріалах справи ставить під сумнів
висновок податкового органу щодо
нереального характеру правочинів,
укладених між позивачем та його
контрагентами - ТОВ «Світком-торг», ТОВ
«Торенія», ТОВ «Крістенс».

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку про незаконність
та необґрунтованість зазначених
тверджень відповідача, хибність
зайнятої ним позиції та
невідповідність її чинному
законодавству України.

Оскільки відповідачем в порядку,
передбаченому ч.2 ст.71 КАС України не
доведено позиції, викладеної в акті від
від 01 серпня 2014 року №519/22-02/37160402, що
стала підставою для винесення
податкових повідомлень-рішень форми
«Р» від 19.08.2014 р. №1 та №, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість тверджень
відповідача щодо порушення позивачем
порядку формування податкового
кредиту в перевіряємий період.

Суд зауважує, що зазначена позиція
кореспондується позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеній в постанові Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2012р. по справі №К/9991/50772/12, в якій
зазначається наступне.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в акті перевірки
висновки є суто суб`єктивною думкою
державного податкового
ревізор-інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому законом
порядку.

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009р. було звернено увагу на
наступне.

Вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду у разі
наявності відповідної суперечки. Такий
позов може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочинів може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину недійсним не може бути його
розірвання, оскільки це взаємовиключні
вимоги. Якщо позивач посилається на
нікчемність правочину для
обгрунтування іншої заявленої вимоги,
суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача.

Відповідно до статей 215 і 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним і про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платниками податків. Жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Крім того, Податковий кодекс України не
надає права органам податкової
інспекції робити висновки щодо
правомірності дій платників податків
на підставі припущень, зроблених в ході
досудового слідства.

З аналізу вищенаведених норм чинного
законодавства України, вбачається, що
відповідачу відповідно до покладених
на нього функцій та повноважень не
надано право щодо встановлення
висновків в актах перевірки про
нікчемність правочинів, укладених чи
неукладених суб'єктами господарювання
при перевірці їх господарської
діяльності, що дозволяє прийти до
висновку про безпідставність доводів з
зазначеного приводу.

В судовому засіданні представник
податкового органу не надав суду
жодних пояснень з посиланням на чинне
законодавство України, які б
передбачали наявність повноважень
органів державної податкової служби
України на встановлення факту
нікчемності (фіктивності) правочинів
або визнання їх такими, що не
відповідають закону, в тому числі
вимогам ст.ст.203, 215. 228, 662, 655, 656 ЦК
України в актах перевірок суб'єктів
господарювання.

Частинами 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Частина 2 ст.215 ЦК України передбачає, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно з ч.5 ст.216 ЦК України вимогу про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
висунуто будь - якою зацікавленою
особою.

До кола таких зацікавлених осіб
податкові органи не відносяться,
оскільки ст.1 ЦК України визначає, що
цивільним законодавством регулюються
особисті немайнові та майнові
відносини, що ґрунтуються на юридичній
рівності, вільному волевиявленні,
майновій обособленості їх учасників. А
до майнових відносин, що ґрунтуються на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони іншій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом.

Зі змісту ст.215 ЦК України вбачається,
що нікчемним правочином визнається
лише той правочин, недійсність якого
встановлена законом, зокрема, ст.228 ЦК
України визначено, що правочин, який
порушує публічний порядок, тобто такий
який був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним, є нікчемним, а відтак
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

За змістом ч.3 ст.228 ЦК України правочин,
при здійсненні якого недодержуються
вимоги щодо його відповідності
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам, може бути визнаний
недійсним судом.

Правочинами, які посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об`єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Також суд зауважує, що при розгляді
зазначеної справи особлива увага була
приділена саме з'ясуванню підстав, щодо
передували винесенню оскаржуванних
податкових повідомлень-рішень від
19.08.2014 р. форми «Р» № та №, у
тому числі і з`ясуванню підстав
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС».

Як вбачається з тексту акта перевірки
від 01.08.2014 р. №519/22-02/37160402 «Про
результати проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Компанія «ПРО-СЕРВІС» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового законодавства України при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з платниками податків
ТОВ «Світком-торг» (код за )
за жовтень 2013 року; ТОВ «Торенія» (код
за ) та ТОВ «Крістенс» (код
за ) за період листопад,
грудень 2013 року та було підтверджено
представниками відповідача в судовому
засіданні, підстави для формування
висновків контролюючого органу щодо
порушень з боку позивача норм чинного
податкового законодавства України,
зазначених у наведеному вище акті,
стала інформація викладена в акті «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «КРІСТЕНС» від 29.07.2014 р.
№740/26-58-22-04-17/38022110; в акті «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Світком-Торг» від 29.04.2014 р.
№1235/26-55-22-08/38650855; в довідці «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ТОРЕНІЯ» від 20.03.2014 р.
№145/26-56-22-01-03/38091691 та висновками яких
встановлена нереальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та наведеними вище контрагентами.

При цьому як було встановлено в
судовому засіданні та підтверджено
матеріалами справи, будь-яких заходів з
боку відповідного підрозділу
податкової міліції щодо встановлення
місцезнаходження зазначених вище
контрагентів, їх посадових осіб не
вживалося будь-яких вироків у
кримінальних справах або рішень щодо
визнання укладених мід ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» та наведеними вище
контрагентами, матеріали справи також
не містять у зв'язку з їх відсутністю.

Крім того, представники контролюючого
органу в судовому засіданні зазначили,
що будь-які питання з приводу наданих
їм при проведенні перевірки позивача
первинних документів, їх форми або
змісту, у контролюючого органу, як при
проведенні перевірки так і в сдовому
засіданні відсутні, що підтверджується
відповідним записом Журналу судового
засідання від 29.09.2014 р.

Натомість, позивачем з урахуванням
належних письмових доказів в розумінні
ст.70 КАС України, як доданих до
адміністративного позову, так і
наданих в судовому засіданні та
долучених до матеріалів справи,
детально наведених вище, спростовані
доводи відповідача відповідно до
наданих пояснень та заперечень
останнім та в порядку ст.71 КАС України.

Враховуючи викладене, обґрунтованою є
підозра суду щодо об'єктивності та
достовірності висновків
Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, викладених
у акті перевірки ТОВ «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» від 01.08.2014 р. №519/22-02/371600402,
опрацювання яких мало наслідком
винесення контролюючим органом
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 19.08.2014 р. форми
«Р» № та №.

Таким чином, встановивши в судовому
засіданні та підтвердивши доказами,
наявними в матеріалах справи, факт
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень необґрунтовано,
тобто без урахування усіх обставин, що
мають значення для прийняття
зазначених рішень; недобросовісно;
нерозсудливо; непропорційно, зокрема
без дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямовані
ці рішення, що мають наслідком
порушення прав та законних інтересів
позивача в публічно-правових
відносинах з боку відповідача -
суб'єкта владних повноважень, суд
вважає, що належним засобом щодо
поновлення такого порушеного права
буде визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 19.08.2014 р.
форми № та №.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України
«Про судовий збір» розподіл судового
збору між сторонами та перевірка
повноти сплати судового збору
здійснюються відповідно до
процесуального законодавства.

Відповідно до платіжного дорученя від
27 серпня 2014 р. №136 позивачем було
сплачено судовий збір у розмірі 487,20
грн., який у повному розмірі зараховано
до Державного бюджету.

Враховуючи задоволення позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» у повному обсязі, суд
вважає за необхідне стягнути на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» суму, сплачену у якості
судового збору за подання даного
адміністративного позову з Державного
бюджету України в розмірі 487,20 грн.
(чотириста вісімдесят сім грн.,
двадцять коп.).

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
19.08.2014 р.,- - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
19.08.2014 р.:

- №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у загальній сумі 2 567
633,75 грн., з яких за основним платежем у
розмірі 2 054 107,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 513
526,75 грн.;

- №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
загальній сумі 4 128 772,50 грн., з яких за
основним платежем у розмірі 3 303 018,00 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 825 754,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«ПРО-СЕРВІС» ()
сплачений судовий збір у розмірі 487,20
грн. (чотириста вісімдесят сім грн.,
двадцять коп.).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 06
жовтня 2014 року.

Суддя
Є.О. Жукова