Справа № 826/13198/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2014 року 16:42
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомДочірнього підприємства
«Електролюкс ЛЛС» доІнспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві провизнання протиправними та
скасування постанови від 02.04.2014 року
№000048 та рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 22.05.2014 року №000048, - ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Дочірнє
підприємство «Електролюкс ЛЛС» (надалі
- позивач або ДП «Електролюкс ЛЛС») з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві (надалі -
відповідач або Інспекція), в якому
- постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві про
накладення штрафних санкцій від 02.04.2014
року №000048 визнати незаконною та
- рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 22.05.2014 року №000048 визнати
незаконним та скасувати.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.09.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
викладені в акті перевірки, який
складений посадовими особами
Інспекції під час перевірки ДП
«Електролюкс ЛЛС», висновки не
відповідають дійсності, а, відтак,
прийняті на підставі останніх
постанова та рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
є необґрунтованими.

У судове засідання 07.10.2014 року з'явився
представник позивача, який заявлені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив суд задовольнити їх з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у вказане судове засідання
не з'явився, явку свого представника не
забезпечив, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, що у відповідності
до вимог ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) підтверджується
наявною у матеріалах справи розпискою.
Про причини неявки у судове засідання
відповідач суду не повідомляв, заяв про
розгляд справи за відсутності
представника відповідача до суду не
надходило.

При цьому, 06.10.2014 року від представника
відповідача через канцелярію суду
надійшли письмові заперечення проти
позову, в яких зазначено, що
оскаржувані рішення прийняті у межах
та на підставі наявних в Інспекції
повноважень у зв'язку з виявленими
порушеннями під час перевірки ДП
«Електролюкс ЛЛС».

Суд у судовому засіданні 07.10.2014 року на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
враховуючи неприбуття належним чином
повідомленого відповідача та
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, ухвалив про перехід до
розгляду справи у порядку письмового
провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
про наступне.

Посадовими особами Інспекції було
проведено позапланову невиїзну
перевірку характеристик продукції ДП
«Електролюкс ЛЛС», розміщеної за
адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 2-А,
за результатами чого складено акт від
31.03.2014 року №000073 (надалі - акт
перевірки), зі змісту якого вбачається,
що при проведенні вказаної перевірки з
питань відповідності продукції (праска
парова ТМ «ZANUSSI» модель ZDB 1670,
потужність 2200 W), що вводиться в обіг ДП
«Електролюкс ЛЛС», вимогам Технічних
регламентів, дія яких розповсюджується
на зазначену продукцію, Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»
встановлено факт порушення, вчиненого
позивачем, а саме: не надання повного
складу технічної документації, яка
повинна надавати можливість оцінити
відповідність продукції вимогам
Технічного регламенту та включати
процес проектування, виробництва та
функціонування продукції, а саме:
загальний опис електрообладнання;
загальні конструкторські та виробничі
креслення, електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
перелік стандартів, які повністю або
частково застосовано, та описи
прийнятих рішень для забезпечення
положень щодо безпечності, визначених
у Технічному регламенті, якщо
стандарти не було застосовано;
результати виконаних проектних
розрахунків, проведених перевірок
тощо; протоколи випробувань, наявність
яких передбачена Технічним
регламентом з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.08.2009 року №785, та Технічним
регламентом безпеки низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.10.2009 року №1149.

Вказана перевірка, як вбачається зі
змісту акту перевірки, проведена на
підставі наказу від 06.03.2014 року №135,
направлення від 06.03.2014 року №000159 та
згоди Держспоживінспекції України від
07.02.2014 року №758-2-7/6, копії яких наявні у
матеріалах справи.

За результатами перевірки позивача
Інспекцією винесено рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 22.05.2014 року №000048, яким встановлено
обмеження щодо надання вищезазначеної
продукції на ринку, шляхом приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами та тимчасово
заборонено надання продукції на ринку,
у відповідності з ч. 5 ст. 30 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» із
зазначенням строку виконання - 18.09.2014
року.

Також, у зв'язку з виявленим посадовими
особами Інспекції порушенням
позивачем п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»
постановою про накладення штрафних
санкцій від 02.04.2014 року №000048
постановлено ДП «Електролюкс ЛЛС»
сплатити штраф у розмірі 3 000
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян у сумі 51 000,00 грн.

Згідно наявної у матеріалах справи
копії постанови про накладення
штрафних санкцій від 02.04.2014 року №000048,
остання у відповідності до відмітки на
ній направлена на адресу позивача
13.08.2014 року №07-17-03/1564. При цьому, на
вимогу суду, викладену в ухвалі від
11.09.2014 року, доказів направлення
позивачу оскаржуваних рішень, у тому
числі постанови Інспекції від 02.04.2014
року №000048, суду не надано, з
урахуванням чого суд дійшов висновку,
що позивачем не пропущено строк
звернення з даним позовом до суду.

Вважаючи оскаржувані рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 22.05.2014 року №000048 та
постанову про накладення штрафних
санкцій від 02.04.2014 року №000048
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають скасуванню, позивач
звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який
встановлює правові та організаційні
засади здійснення державного
ринкового нагляду і контролю
нехарчової продукції, є Закон України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» від
02.12.2010 року №2735-VІ (надалі - Закон №2735).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №2752,
ринковий нагляд здійснюється органами
ринкового нагляду в межах сфер їх
відповідальності. Органи ринкового
нагляду становлять єдину систему.

Згідно Переліку органів державного
ринкового нагляду та сфер їх
відповідальності, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011 року №573, сферою
відповідальності Держспоживінспекції
України є, зокрема, низьковольтне
електричне обладнання та
електрообладнання побутового
призначення.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року
№465/2011, Державна інспекція України з
питань захисту прав споживачів (надалі
- Держспоживінспекція України) є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

При цьому, відповідно до п. 7
вищевказаного Положення, а також п. 1
Положення про інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України №206 від 09.11.2011 року
(надалі - Положення №206),
Держспоживінспекція України здійснює
свої повноваження через територіальні
інспекції.

Положенням №206 зафіксовано основні
завдання територіальних органів
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів є інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, до яких, у
тому числі, віднесено здійснення
державного ринкового нагляду у межах
сфери відповідальності відповідно до
повноважень, визначених Законами
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції», «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції», «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (п. 6.2.1
Положення №206); проведення перевірок
характеристик продукції, в тому числі
відбирати зразки продукції та
забезпечувати проведення їх
експертизи (випробування) (п. 6.2.2
Положення №206).

Нормативно-правовим актом, який
визначає правові та організаційні
засади, основні принципи і порядок
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності, повноваження органів
державного нагляду (контролю), їх
посадових осіб і права, обов'язки та
відповідальність суб'єктів
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю), є Закон
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 05.04.2007
року №877-V (надалі - Закон №877).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону №877 у редакції,
яка діяла станом на момент проведення
перевірки, підставою для здійснення
позапланових заходів, зокрема, є
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 7 Закону №877
передбачено, що для здійснення
планового або позапланового заходу
орган державного нагляду (контролю)
видає наказ, який має містити
найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Вказане вище також кореспондується з
положеннями ч. 5 ст. 23 та пп. «а» п. 2 ч. 1
ст. 24 Закону №2735.

Водночас, як вбачається зі змісту
оскаржуваної постанови про накладення
штрафних санкцій від 02.04.2014 року №000048,
посадовими особами Інспекції
встановлено порушення положень п. 2 ч. 2
ст. 44 Закону №2735.

Так, згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону №2735, до
особи, яка ввела продукцію в обіг або
відповідно до цього Закону вважається
такою, що ввела продукцію в обіг,
застосовуються штрафні санкції,
зокрема, у разі введення в обіг
продукції, яка не відповідає
встановленим вимогам (крім випадків,
передбачених статтею 28 цього Закону), у
тому числі нанесення Національного
знака відповідності на продукцію, що не
відповідає вимогам технічних
регламентів, - у розмірі від п'ятисот до
тисячі п'ятисот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а за
повторне протягом трьох років вчинення
такого самого порушення, за яке на
особу вже було накладено штраф, - у
розмірі від тисячі до трьох тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Положеннями ч. 2 ст. 13 Закону України
«Про стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності» від
01.12.2005 року №3164-ІV (надалі - Закон №3164)
встановлено, що відповідність введених
в обіг в Україні продукції, процесів та
послуг технічним регламентам е
обов'язковою.

При цьому, до повноважень Кабінету
Міністрів України у сфері технічного
регулювання, зокрема, віднесено
затвердження технічних регламентів,
якщо їх не затверджено законом, та
плани заходів щодо їх застосування (ст.
14 Закону №3164).

Як було зазначено вище, посадовими
особами в акті перевірки вказано про не
надання повного складу технічної
документації, яка повинна надавати
можливість оцінити відповідність
продукції (праска парова ТМ «ZANUSSI»
модель ZDB 1670, потужність 2200 W) вимогам
Технічного регламенту та включати
процес проектування, виробництва та
функціонування продукції, а саме:
загальний опис електрообладнання;
загальні конструкторські та виробничі
креслення, електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
перелік стандартів, які повністю або
частково застосовано, та описи
прийнятих рішень для забезпечення
положень щодо безпечності, визначених
у Технічному регламенті, якщо
стандарти не було застосовано;
результати виконаних проектних
розрахунків, проведених перевірок
тощо; протоколи випробувань, наявність
яких передбачена Технічним
регламентом з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.2009 року №785 (надалі - Технічний
регламент №785), та Технічним
регламентом безпеки низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.10.2009 року №1149
(надалі - Технічний регламент №1149).

Відповідно п. 4 до додатку 3 до
Технічного регламенту №1149, виробник
або уповноважений представник повинен
зберігати примірник декларації про
відповідність разом із технічною
документацією.

Технічна документація має надавати
можливість оцінити відповідність
електрообладнання вимогам Технічного
регламенту та, наскільки це стосується
такого оцінювання, включати
проектування, виробництво та
функціонування електрообладнання. До
зазначеної документації мають бути
включені: загальний опис
електрообладнання; загальні
конструкторські та виробничі
креслення, електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
список стандартів, які повністю або
частково застосовано, та описи
прийнятих рішень для забезпечення
положень щодо безпечності, визначених
у Технічному регламенті, якщо
стандарти не було застосовано;
результати виконаних проектних
розрахунків, проведених перевірок
тощо; протоколи випробувань (п. 3
додатку 3 до Технічного регламенту
№1149).

У силу п. 13 Технічного регламенту №785,
виробник розробляє технічну
документацію, що містить докази
відповідності апаратури основним
вимогам. Виробник або уповноважений
представник виготовлювача продукції в
Україні (далі - уповноважений
представник) повинен зберігати
технічну документацію не менш як 10
років після дати випуску останньої
одиниці апаратури.

Технічна документація повинна
надавати можливість оцінювання
відповідності апаратури основним
вимогам та охоплювати проектування та
виробництво апаратури. Технічна
документація повинна, зокрема, містити:
загальний опис апаратури; доказ
відповідності апаратури національним
стандартам з переліку національних
стандартів, якщо такі стандарти
застосовувалися повністю або частково;
якщо виробник не застосовував
національних стандартів з переліку
національних стандартів або
застосовував їх частково, описи та
пояснення щодо рішень, прийнятих
виробником для забезпечення
відповідності основним вимогам цього
Технічного регламенту, включаючи: опис
оцінювання електромагнітної
сумісності, передбачений в абзаці
другому пункту 13 цього Технічного
регламенту; результати проектних
розрахунків і проведених експертиз;
протоколи випробувань тощо; сертифікат
відповідності апаратури, виданий
призначеним органом, якщо
застосовувалася процедура оцінки
відповідності апаратури згідно з
пунктом 14 цього Технічного регламенту
(п. 15 Технічного регламенту №785).

З огляду на вище наведені положення
Технічних регламентів №785 та №1149
вбачається, що останніми визначений
перелік технічної документації, яка
повинна зберігатися виробником або
його уповноваженим представником, що
дає можливість оцінити відповідності
продукції основним вимогам. Крім того,
слід зазначити, що вказані правові
норми відокремлюють технічну
документацію від декларації про
відповідність, які, при цьому,
одночасно мають бути наявні у
виробника або його уповноваженого
представника.

Як вбачається зі змісту акту перевірки,
що не заперечувалося позивачем під час
судового розгляду справи, ДП
«Електролюкс ЛЛС» не надання повного
складу технічної документації, яка
повинна надавати можливість оцінити
відповідність продукції (праска парова
ТМ «ZANUSSI» модель ZDB 1670, потужність 2200 W)
вимогам Технічного регламенту та
включати процес проектування,
виробництва та функціонування
продукції, а саме: загальний опис
електрообладнання; загальні
конструкторські та виробничі
креслення, електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
перелік стандартів, які повністю або
частково застосовано, та описи
прийнятих рішень для забезпечення
положень щодо безпечності, перелік
яких відповідає переліку технічної
документації, визначеному у
вищенаведених положеннях Технічних
регламентів №785 та №1149.

При цьому, слід зазначити, що суд
критично оцінює твердження посадових
осіб Інспекції, викладених в акті
перевірки, щодо неможливості складання
однієї декларації про відповідність
продукції обом Технічним регламентам
№785 та №1149, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону №3164,
виробник продукції складає декларацію
про відповідність щодо всіх уведених в
обіг товарів, які є об'єктами технічних
регламентів, якщо інше не передбачено
технічним регламентом.

Водночас, на виконання положень ст. 32
Закону №3164 наказом
Держспоживстандарту України від 06.03.2009
року №99 затверджено Тимчасовий
порядок обліку декларацій про
відповідність та надання інформації
щодо облікованих декларацій про
відповідність (надалі - Порядок №99),
який встановлює процедуру обліку
декларацій про відповідність і надання
інформації щодо облікованих
декларацій про відповідність.

Так, декларація складається виробником
або його уповноваженим представником,
або постачальником, що відповідає за
введення продукції в обіг в Україні.
При цьому уповноважений представник та
постачальник мають бути резидентами
України, офіційно уповноваженими
виробником на введення продукції в
обіг в Україні, та повинні нести повну
відповідальність за відповідність
продукції вимогам чинних в Україні
технічних регламентів, що її
стосуються (п. 1.3 Порядку №99).

Комплект документів, які є доказовою
базою відповідності продукції вимогам,
що встановлені технічними
регламентами, повинен бути
представленим для перевірки на вимогу
призначених органів, які проводять
роботи з обліку декларацій та
визначених законодавством органів
виконавчої влади виробником або його
офіційно уповноваженою особою. У разі
відсутності уповноваженої виробником
особи - резидента України, зобов'язання
щодо збереження технічної
документації покладають на особу, яка
ввела продукцію в обіг (п. 1.4 Порядку
№99).

Занесення до реєстру призначеного
органу декларації здійснюється
призначеним органом за результатами
аналізу та експертизи наданих
документів щодо їх достатності для
оцінки відповідності продукції
вимогам технічних регламентів, повноти
та правильності оформлення шляхом
присвоєння декларації відповідного
номера (п. 2.4 Порядку №99).

Згідно наявної у матеріалах справи
копії декларації про відповідність
продукції вимогам технічних
регламентів щодо праски ZANUSSI, тип КВ-163А
модель ZDB 1670, тип модель КВ-163В ZDB 1680, якою
встановлено відповідність вимогам
наступних технічних регламентів:
електромагнітної сумісності
обладнання та безпеки низьковольтного
електричного обладнання, остання
зареєстрована в ДП
«Укрметртестстандарт» за
реєстраційним номером UA.001.D.03402-11, дата
реєстрації: 22.09.2011 року.

Таким чином, ДП «Укрметртестстандарт»
у відповідності до вищенаведених
правових норм, підтверджено
відповідність вказаної продукції
одразу обом Технічним регламентам -
електромагнітної сумісності
обладнання та безпеки низьковольтного
електричного обладнання, - про що
свідчить факт реєстрації декларації
про відповідність продукції вимогам
технічних регламентів.

Разом з тим, враховуючи встановлений
вище факт не надання ДП «Електролюкс
ЛЛС» повного складу технічної
документації, яка повинна надавати
можливість оцінити відповідність
продукції (праска парова ТМ «ZANUSSI»
модель ZDB 1670, потужність 2200 W) вимогам
Технічного регламенту та включати
процес проектування, виробництва та
функціонування продукції, перелік якої
вказаний в акті перевірки, що не
заперечувалося позивачем під час
судового розгляду справи, а також той
факт, що актом перевірки характеристик
продукції від 22.05.2013 року №000092, копія
якого наявна у матеріалах справи, вже
було зафіксовано введення в обіг ДП
«Електролюкс ЛЛС» продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам, що
також не заперечувалося позивачем, а,
відтак, свідчить про повторність
вчинення такого самого порушення ДП
«Електролюкс ЛЛС» протягом трьох
років, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог в
частині визнання незаконною та
скасування постанови Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві про накладення штрафних санкцій
від 02.04.2014 року №000048.

Щодо позовної вимоги про визнання
незаконним та скасування рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 22.05.2014 року №000048 суд зазначає про
наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону №2735, у
разі якщо органом ринкового нагляду
встановлено, що неналежне застосовано
Національний знак відповідності, не
нанесено Національний знак
відповідності, якщо його нанесення
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, не складено
декларацію про відповідність, якщо її
складання передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
декларацію про відповідність складено
з порушенням встановлених вимог або
органу ринкового нагляду не надано чи
надано технічну документацію на
відповідну продукцію не в обсязі,
передбаченому технічним регламентом,
орган ринкового нагляду невідкладно
вимагає від відповідного суб'єкта
господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

Обмеження надання продукції на ринку
здійснюються шляхом: приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами (згідно з
частинами першою і третьою статті 29
цього Закону); тимчасової заборони
надання продукції на ринку (ч. 1 ст. 30
Закону №2735).

Отже, враховуючи вищевикладені
висновки суду щодо не надання ДП
«Електролюкс ЛЛС» повного складу
технічної документації, яка повинна
надавати можливість оцінити
відповідність продукції (праска парова
ТМ «ZANUSSI» модель ZDB 1670, потужність 2200 W)
вимогам Технічного регламенту та
включати процес проектування,
виробництва та функціонування
продукції, перелік якої вказаний в акті
перевірки, суд дійшов висновку, що
відповідачем правомірно з урахуванням
вищенаведених положень чинного
законодавства оскаржуваним рішенням
від 22.05.2014 року №000048 застосовано до
позивача обмежувальні (корегувальні)
заходи.

З огляду на все викладене вище, суд
дійшов висновку, що позивачем, з
урахуванням наявних у матеріалах
справи доказів, не спростовано
висновків Інспекції, зафіксованих в
акті перевірки, на підставі яких
ґрунтується оскаржувані рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 22.05.2014 року №000048 та
постанова про накладення штрафних
санкцій від 02.04.2014 року №000048, а саме: не
спростовано факту не надання ДП
«Електролюкс ЛЛС» повного складу
технічної документації, яка повинна
надавати можливість оцінити
відповідність продукції (праска парова
ТМ «ZANUSSI» модель ZDB 1670, потужність 2200 W)
вимогам Технічного регламенту та
включати процес проектування,
виробництва та функціонування
продукції, перелік якої вказаний в акті
перевірки.

Натомість, за результатами розгляду
матеріалів справи суд встановив
відсутність підстав для задоволення
позову та скасування оскаржуваних
рішень, які є законними та
обґрунтованими, вірними по суті, а,
отже, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст.
158-163, 167, 254 КАС України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок