Справа № 807/2642/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2642/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача: Державний реєстратор
реєстраційної служби Міжгірського РУЮ
в Закарпатській області Кужель Лілія
Федорівна, представник - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
реєстратора реєстраційної служби
Міжгірського РУЮ в Закарпатській
області Кужель Лілія Федорівна про
визнання нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 17 вересня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 23
вересня 2014 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Державного
реєстратора реєстраційної служби
Міжгірського РУЮ в Закарпатській
області Кужель Л.Ф., якою просить:

- визнати нечинним рішення № 12341529, яким
на підставі рішення суду за гр. ОСОБА_4
було зареєстроване право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1

- зобов'язати Державного реєстратора
реєстраційної служби Міжгірського РУЮ
в Закарпатській області скасувати
запис з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, яким за гр. ОСОБА_4
реєстраційною службою Міжгірського
РУЮ було зареєстроване право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі скасованого рішення суду.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
Рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 18.03.2014 року
по справі № 302/281/14-ц2/302/107/14 було визнано
за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності
на житловий будинок та господарські
споруди під реєстраційним номером
АДРЕСА_1 загальною площею 49,96 кв. м.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 7 липня 2014
року було скасовано Рішення
Міжгірського районного суду від 18
березня 2014 року, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено та відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Міжгірської селищної Ради про визнання
за нею права власності на спадкове
майно. Рішення Апеляційної інстанції
набрало законної сили 07 липня 2014 року.

В подальшому позивачеві стало відомо,
що у період між постановленням рішення
суду першої інстанції та розглядом
справи у апеляційній інстанції
державним реєстратором було
зареєстроване право власності на
будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі
рішення суду першої інстанції.

07.08. 2014 року позивач звернувся до
реєстраційної служби з письмовою
заявою, у якій просив скасувати
державну реєстрацію права власності на
будинок під реєстраційним номером
АДРЕСА_1, загальною площею 49,96 кв. м. за
ОСОБА_4, на що отримав відповідь про
неможливість скасування записів
Державного реєстру прав, у зв'язку з
відсутністю рішення суду, що набрало
законної сили, на підставі
вищевикладеного позивач вважає, що
рішення "Про проведення державної
реєстрації, скасування запису
Державного реєстру прав" державного
реєстратора суперечить нормам чинного
законодавства та підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали і просили суд їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, явку свого представника не
забезпечив, але подав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі та подав письмові заперечення.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом було встановлено, що Рішенням
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 18.03.2014 року
по справі № 302/281/14-ц 2/302/107/14 було визнано
за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності
на житловий будинок та господарські
споруди під реєстраційним номером
АДРЕСА_1 загальною площею 49,96 кв. м. (а.с.6)

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 7 липня 2014
року подану позивачем апеляційну
скаргу було задоволено, Рішення
Міжгірського районного суду від 18
березня 2014 року скасоване та
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4
до Міжгірської селищної ради про
визнання за нею право власності на
спадкове майно. Рішення Апеляційної
інстанції набрало законної сили з
моменту його проголошення 07 липня 2014
року (а.с.7-10).

07.07. 2014 року позивач звернувся до
реєстраційної служби з письмовою
заявою, у якій просив скасувати
державну реєстрацію права власності на
будинок під реєстраційним номером
АДРЕСА_1 загальною площею 49,96 кв. м. за
ОСОБА_4 До заяв позивачем було додано
вищевказані рішення судів (а.с.12).

Судом було встановлено, що на підставі
одержаної від начальника
реєстраційної служби відповіді від
08.08.2014 року № 06. 3/1-07/742 (а.с.11) позивачу
було повідомлено, що у зв'язку з тим, що
реєстраційна служба Міжгірського
районного управління юстиції не може
скасувати державну реєстрацію права
власності на житловий будинок, який
розташований під АДРЕСА_1 оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», а
також "Порядку прийняття і розгляду
заяв про внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно"
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 3502/5 від 12.12.2011 року,
для внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили.

На сьогоднішній день, відносини,
пов'язані з державною реєстрацією прав
на нерухоме майно та їх обтяжень
врегульовані Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено, що
Державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

- договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

- свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

- свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

- державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

- рішень судів, що набрали законної
сили;

- інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Як вбачається із змісту отриманої
позивачем відповіді (а.с.11) підставою
для відмови у скасуванні запису з
Державного реєстру прав є те, що
відсутнє рішення суду, а державний
реєстратор не наділений правом
здійснити такі функції без рішення
суду, однак суд не погоджується з
такими висновками з огляду на наступне.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень визначається Кабінетом
Міністрів України у затвердженому КМУ
від 22.06.2011р. № 703 «Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до п.26 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п.27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень визначено перелік документів
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідні для
виникнення, переходу або припинення
права власності.

Ст.17 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачає
вимоги до документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Згідно ч.2 ст.30 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» дії або
бездіяльність державного реєстратора
можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
- Основного Закону кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Суд звертає увагу на те, що згідно з
вищевказаними нормами права, особа має
право звернутись до адміністративного
суду з позовом у разі, якщо вона вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача (суб'єкта владних
повноважень) порушено її права, свободи
чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин. При цьому, обставину дійсного
(фактичного) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного, відмова у
скасуванні запису з Реєстру прав
власності на нерухоме майно - є
незаконною, а відтак суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора
реєстраційної служби Міжгірського РУЮ
в Закарпатській області Кужель Лілії
Федорівни про визнання нечинним
рішення - задовольнити.

Визнати нечинним рішення № 12341529, яким
на підставі рішення суду за гр. ОСОБА_4
було зареєстроване право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1

Зобов'язати Державного реєстратора
реєстраційної служби Міжгірського РУЮ
в Закарпатській області скасувати
запис з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, яким за гр. ОСОБА_4
реєстраційною службою Міжгірського
РУЮ було зареєстроване право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі скасованого рішення суду.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяП.П. Микуляк