Справа № 808/8999/13-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2014 рокусправа № 808/8999/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Дадим Ю.М.
Кругового О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (довіреність
від 09 грудня 2013 року),

відповідача 1: - Нідзельської Т.Л.
(довіреність від 10 січня 2014 року),

відповідача 2: - Переверзєвої О.А.
(довіреність від 17 вересня 2014 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року

у справі № 808/8999/13-а

за позовом ОСОБА_4

до управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області, Софіївської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№55)

про визнання наказу про звільнення
неправомірним, поновлення на роботі,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася у
Запорізький окружний адміністративний
суд з позовом до управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області, Софіївської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№55) про
визнання неправомірними наказів від 13
червня 2013 року № 30 «Про покарання
винних за порушення заходів особистої
безпеки» та від 16 серпня 2013 року № 69о/с
«По особовому складу» в частині
звільнення позивача у запас Збройних
Сил України за пунктом 63 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України - за порушення
дисципліни, поновлення на службі як
молодшого сержанта внутрішньої служби
на посаді молодшого інспектора відділу
нагляду і безпеки Софіївської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№55),
зобов'язання сплатити суму компенсації
грошового й речового забезпечення за
час вимушеного прогулу в розмірі 8151,45
грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Представник ОСОБА_4 вимоги апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів заперечують
проти апеляційної скарги з підстав,
викладених у письмових запереченнях.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
представників апелянта та
відповідачів, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_4,
проходила службу в державній
кримінально-виконавчій службі України
на посаді молодшого інспектора відділу
нагляду і безпеки Софіївської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№55) з 31
серпня 2012 року по 16 серпня 2013 року.

Під час виконання своїх службових
обов'язків молодшим інспектором
відділу нагляду і безпеки Софіївської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№55)
ОСОБА_4 допущено дисциплінарний
проступок, а саме порушено пункт 28.4.
Інструкції з організації нагляду за
засудженими, які відбувають покарання
у кримінально-виконавчих установах,
затвердженої наказом Державного
департаменту України з питань
Виконання покарань від 22 жовтня 2004 року
№ 205.

На виконання вимог статті 14 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України», з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, вчиненого
особою рядового або начальницького
складу, Софіївською виправною колонією
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(№55) проведено службове розслідування
стосовно вчиненого порушення ОСОБА_4,
на підставі якого начальником установи
був виданий наказ від 13 червня 2013 року
№30 «Про покарання винних за порушення
заходів особистої безпеки», яким
зазначено вид дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення зі
служби у державній
кримінально-виконавчій службі України.

Позивач відмовилась від підпису щодо
ознайомлення із висновком службового
розслідування від 06 червня 2013 року, про
що складено відповідний акт від 13
червня 2013 року. При цьому, зі змістом
наказу від 13 червня 2013 року №30 ОСОБА_4
була ознайомлена, що підтверджується
особистим підписом позивача, а також
заявою від 13 червня 2013 року на ім'я
начальника Софіївської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№55) з вимогою
надати всі наявні матеріали стосовно
її звільнення та скаргою від 25 червня
2013 року, в якій позивач зазначає, що її з
наказом ознайомили та видали його
копію.

17 червня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
начальника установи із заявою про
отримання трудової книжки та
проведення з нею повного розрахунку у
зв'язку із її звільненням.

19 червня 2013 року позивачу відділом по
роботі з персоналом Софіївської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№55)
надана відповідь із роз'ясненням, що
наказ від 13 червня 2013 року №30 не
звільняє її зі служби, а лише визначає
вид накладеного дисциплінарного
стягнення. Також, їй роз'яснено порядок
проходження процедури звільнення зі
служби та запрошено бути присутньою на
кадровій комісії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області. У зв'язку з
відсутністю позивача на засіданні
кадрової комісії питання щодо
дисциплінарного стягнення було
відкладено та роз'яснено що ОСОБА_4
необхідно прибути на службу та діяти за
розпорядженням начальника відділу
нагляду і безпеки, а також
запропоновано надати
виправдовувальний документ щодо
відсутності на службі з 17 червня 2013
року.

Із застосуванням дисциплінарного
стягнення позивач не погодилася та
оскаржила наказ від 13 червня 2013 року до
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області.

Управлінням Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
було проведено службове розслідування,
за результатами якого складений
висновок від 25 липня 2013 року, де
зазначено, що службове розслідування
від 06 червня 2013 року проведено з
порушенням статті 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України. Крім того, не встановлено факт
скоєння повторного правопорушення
позивачем, відповідних заходів
дисциплінарного реагування до
позивача не застосовувалося, у зв'язку
з чим, на підставі статті 13
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України наказ
начальника Софіївської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№55) від 13 червня
2013 року №30 «Про покарання винних за
порушення заходів особистої безпеки»
скасовано та прийнято новий наказ від 13
серпня 2013 року №75, яким змінено такий
вид дисциплінарного стягнення як
звільнення зі служби на догану.

Наказ управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області №75 не оскаржений,
тому на момент звільнення ОСОБА_4 дане
дисциплінарне стягнення було діюче, у
зв'язку з чим є безпідставною вимога
про визнання наказу начальника
Софіївської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(№55) від 13 червня 2013 року №30
протиправним.

Посилання ОСОБА_4 на відсторонення від
виконання обов'язків спростовується
матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово
повідомляли, що зі служби її не
звільнено і їй необхідно з'явитися на
роботу для несення служби. Однак, з
моменту ознайомлення з наказом від 13
червня 2013 року №30 до моменту її
звільнення позивач на службу не
виходила.

Крім того, стосовно того, що ОСОБА_4
вважала себе звільненою на підставі
наказу від 13 червня 2013 року №30, тому не
виходила на роботу, встановлено
наступне.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України такі дисциплінарні стягнення,
як звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні та звільнення з
органів внутрішніх справ, вважаються
виконаними після видання наказу по
особовому складу.

Тобто, до видання наказу по особовому
складу позивач не вважалася звільненою
та була повинна продовжувати
працювати.

Відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу
законів про працю України, відсутність
на роботі більше 3 годин протягом
робочого дня без поважних причин
вважається прогулом.

З матеріалів справи вбачається, що факт
відсутності ОСОБА_4 на роботі з 09 липня
2013 року по 12 липня 2013 року
підтверджується доповідною запискою
заступника начальника Софіївської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№55) від
09 липня 2013 року, в якій зазначено, що з
причин відсутності позивача на роботі,
виходили до неї до дому та роз'яснили,
що не вихід на службу без поважних
причин є підставою для звільнення.

Листом від 12 липня 2013 року ОСОБА_4
запрошувалася для ознайомлення із
висновками службового розслідування
за фактом невиходу на роботу. Для
ознайомлення позивач не з'явилася, при
цьому, неодноразово зверталася з
вимогою надати результати службових
розслідувань.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4
дисципліни, управлінням Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області винесено наказ від
16 серпня 2013 року №69о/с про звільнення
позивача зі служби у відповідності до
вимог пункту 63 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 липня 1991 року
№114, який отримала 23 жовтня 2013 року, про
що свідчить її підпис. При цьому, від
отримання трудової книжки відмовилася,
що підтверджується відповідним актом
від 19 вересня 2013 року.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
передбачає, що дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового і
начальницького складу службової
дисципліни.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана;4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність;6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Зміст
наказу доводиться до відома особи
рядового або начальницького складу,
яку притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Частиною 15 статті 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Відповідно до статті 26 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, дисциплінарне стягнення
повинно відповідати тяжкості
вчиненого проступку і ступеню провини,
а при визначенні виду і міри покарання
беруться до уваги: характер проступку,
його наслідки, обставини, за яких його
було вчинено, попередня поведінка
винного, його ставлення до служби, стаж
служби і рівень кваліфікації.

Згідно послужного списку двічі позивач
мав заохочення, присвоєне чергове
звання та отримано пам'ятну медаль « 15
років ДКВС України». Разом з тим, за
короткий період роботи, який склав біля
року, до позивача було застосовано
такий вид дисциплінарного стягнення як
догана, проводилося декілька службових
розслідувань, а також встановлено, що
протягом тривалого часу ОСОБА_4 не
виходила на роботу, що вважається
прогулом, всі ці факти свідчить про
небажання позивача працювати та
характеризує її ставлення до роботи, як
негативне.

Надаючи оцінку виду дисциплінарного
стягнення - звільнення за порушення
дисципліни, яке застосовано до
позивача, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що наказ №69 о/с від 16
серпня 2013 року, яким позивача звільнено
за порушення дисципліни у
відповідності до вимог пункту 63 «є»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким окладом
органів внутрішніх справ України є
правомірним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
О.О. Круговий