Справа № 822/3652/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3652/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріДехтярук В.В. за
участі:представника позивача
Кімаковської О.В. представників
відповідача Ковальчука В.О. і Ковбаси
Г.О. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом приватного
підриємства "Нефрит" до державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 06 червня 2014
року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
166,01 грн. та зобов»язати відповідача
визнати включені до декларації з
податку на прибуток валові витрати з
тимчасових податкових різниць на
основі первинних документів протягом
ІІ-ІV кварталів 2011 року, 2012 року, 2013 року
та І кварталу 2014 року.

На думку позивача, зазначене податкове
повідомлення-рішення є неправомірним,
оскільки право на включення до витрат,
пов»язаних з визначенням об»єкту
оподаткування, тимчасових податкових
різниць, які виникли за даними
інвентаризації станом на 01.04.2011 року,
передбачене п. 6 підрозділу 4 розділу XX
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України (надалі - ПК України).

Вказує, що не вказавши тимчасові
податкові різниці у декларації з
податку на прибуток за II квартал 2011
року, відповідно до ст.50 ПК України
позивач в наступних податкових
періодах, починаючи з ІІІ кварталу 2011
року, включав до витрат суми
амортизації тимчасових податкових
різниць з урахуванням витрат II
кварталу 2011 року у складі декларацій за
ІІ-ІІІ квартали 2011 року, 2013 рік, 2012 та 2013
роки.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, з
підстав викладених в позовній заяві
просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив вважає податкове
повідомлення-рішення № від 06.06.2014
року законним, оскільки факт порушення
позивачем пп.145.1.1. п.145.1 ст.145, п.138.5 ст.138,
п.152.1 ст.152 ПК України встановлене
камеральною перевіркою та відображене
в акті від 19 травня 2014 року № 1936/22-6/32995421.
Просить в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши зібрані в
матеріалах справи докази в їх
взаємному зв'язку та сукупності, суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити з урахуванням
наведеного нижче.

Суд встановив, що позивач - приватне
підприємство "Нефрит", зареєстроване
виконавчим комітетом Хмельницької
міської ради 16.06.2004 року. Перебуває на
податковому обліку в ДПІ в м.
Хмельницькому.

Відповідно до наказу №2 від 31.03.2011 року
позивач провів інвентаризацію
основних засобів, малоцінних
необоротних активів та нематеріальних
активів станом на 1 квітня 2011 року, за
результатами якої виявилось, що
загальна вартість усіх груп основних
засобів за даними бухгалтерського
обліку більша, ніж загальна вартість
усіх груп основних фондів за даними
податкового обліку. Так, залишкова
вартість груп основних засобів за
даними бухгалтерського обліку станом
на 01.04.2011 року складає 6117,61 грн, а
балансова вартість основних засобів за
податковим обліком за 1-й квартал 2011
року станом на 31.03.2011 року склала 8214,98
грн. Різниця між вартістю груп основних
засобів за даними бухгалтерського
обліку та вартістю груп основних
фондів за даними податкового обліку
(тимчасова податкова різниця)
становить 2097,37 грн. Відповідно до
виконаного позивачем розрахунку
щомісячне нарахування тимчасової
різниці складає 58,26 грн. протягом 36
місяців.

Подавши до ДПІ в м.Хмельницькому
декларацію з податку на прибуток за ІІ
квартал 2011 року, який відповідно до п.6
підрозділу 4 розділу XX ПК України, є
базовим для відображення в податковому
обліку тимчасової податкової різниці,
у додатку АМ до декларації в розділі
«Тимчасова різниця, яка виникла за
результатами інвентаризації основних
засобів станом на 01.01.2011 року» позивач
не задекларував суму тимчасової
податкової різниці, як включається до
складу інших витрат ІІ кварталу 2011 року
(балансову вартість на початок
звітного податкового періоду та
нараховану суму амортизації за звітний
податковий період.

В декларації за ІІ-ІІІ квартал 2011 року у
додатку АМ до декларації в розділі
«Тимчасова різниця, яка виникла за
результатами інвентаризації основних
засобів станом на 01.01.2011 року» позивач
задекларував балансову вартість на
початок звітного податкового періоду в
сумі 2087,0 грн. та нараховану суму
амортизації за звітний податковий
період 350,0 грн. В наступних звітних
періодах у податкових декларація
позивач відображав суму нарахованої
амортизації податкової різниці.
Загальна сума амортизації тимчасової
податкової різниці, включена позивачем
до інших витрат, за 2011-2013 роки склала 699,0
грн.

В травні 2014 року інспектором відділу
камеральних перевірок управління
податкового аудиту ДПІ у м.
Хмельницькому ГУ Міндоходів
Хмельницької області проведена
камеральна перевірка податкової
звітності з податку на прибуток за 2013
рік приватного підприємства "Нефрит".
Результати перевірки оформлені актом
№1936/22-6/32995421 від 19.05.2014 року.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення від 06.06.2014 року №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток на
суму 166,01 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 123,81 грн. і штрафними
санкціями в сумі 33.20 грн., яке позивач
оскаржив до суду.

До подання позовної заяви до суду
податкове повідомлення-рішення від
06.06.2014 року № оскаржене позивачем
в адміністративному порядку та
залишене без змін рішенням від 04.08.2014
року № 901/6/99-99-10-01-15.

Податкове повідомлення - рішення №
від 06.06.2014 року базується на
викладених в акті перевірки висновках
відповідача про порушення позивачем
пп.1.п.145.1. ст.145, п.138.5 ст. 138, п.152.1 ст.152
розділу ІІІ, п.6 підрозділу 4 розділу ХХ
ПК України та завищення витрат, що
враховуються для визначення об»єкта
оподаткування податком на прибуток, у
зв»язку з безпідставним включенням до
інших витрат в декларації з податку на
прибуток за 2013 рік тимчасової
податкової різниці в сумі 699.0 грн., що
призвело до заниження суми податку на
прибуток за 2013 рік на 132,81 грн.

Досліджуючи правомірність зазначеного
податкового повідомлення-рішення, суд
враховує наведене нижче.

Відповідно до п.14.1.27 ст.14 ПК України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

В силу п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

За змістом п. п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 розділу
III ПК України витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.12 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього розділу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно до пп. 138.10.2. п.138.10 ст.138 ПК України
до складу інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством, до складу яких
відносяться, зокрема амортизація
нематеріальних активів
загальногосподарського використання.

Відтак, ст. 138 ПК України, що визначає
склад витрат та порядок їх визнання,
передбачено, що амортизація основних
засобів та нематеріальних активів, що
використовуються платником у
господарській діяльності, включається
до собівартості вироблених товарів,
виконаних робіт, наданих послуг або до
складу інших витрат, в залежності від
напрямку використання таких основних
засобів.

Пунктом п. 14.1.3 ст. 14 ПК України
передбачено, що амортизація -
систематичний розподіл вартості
основних засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів, яка
амортизується, протягом строку їх
корисного використання (експлуатації).

Відповідно до п.6 підрозділу 4 розділу XX
ПК України для визначення переліку
об'єктів основних засобів, інших
необоротних та нематеріальних активів
за групами відповідно до пункту 145.1
статті 145 цього Кодексу з метою
нарахування амортизації з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу застосовуються дані
інвентаризації, проведеної за станом
на 1 квітня 2011 року.

Вартість, яка амортизується, по кожному
об'єкту основних засобів, інших
необоротних та нематеріальних активів
визначається як первісна (переоцінена)
з урахуванням капіталізованих витрат
на модернізацію, модифікацію, добудову,
дообладнання, реконструкції тощо, а
також суми накопиченої амортизації за
даними бухгалтерського обліку на дату
набрання чинності розділом III цього
Кодексу.

Якщо загальна вартість усіх груп
основних засобів за даними
бухгалтерського обліку менша, ніж
загальна вартість усіх груп основних
фондів за даними податкового обліку на
дату набрання чинності розділом III
цього Кодексу, то тимчасова податкова
різниця, яка виникає в результаті
такого порівняння, амортизується як
окремий об'єкт із застосуванням
прямолінійного методу протягом трьох
років.

Строк корисного використання об'єктів
основних засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів для
нарахування амортизації з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу визначається платником
податку самостійно з урахуванням дати
введення їх в експлуатацію, але не
менше мінімально допустимих строків
корисного використання, визначених
пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу.

В силу пп. 14.1.188 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податкова різниця - різниця, яка
виникає між оцінкою і критеріями
визнання доходів, витрат, активів,
зобов'язань за національними
положеннями (стандартами)
бухгалтерського обліку або
міжнародними стандартами фінансової
звітності, та доходами і витратами,
визначеними згідно з розділом III цього
Кодексу. Тимчасова податкова різниця -
податкова різниця, яка виникає у
звітному періоді та анулюється в
наступних звітних податкових періодах
(підпункт 14.1.189 пункту 14.1 статті 14
Кодексу).

Відповідно до пп. 145.1.5 п. 145.1 ст.145 ПК
УКраїни за прямолінійним методом
нарахування амортизації, річна сума
амортизації визначається діленням
вартості, яка амортизується, на строк
корисного використання об'єкта
основних засобів.

Згідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до абз.1 п.44.2. статті 44 ПК
України для обрахунку об'єкта
оподаткування платник податку
використовує дані бухгалтерського
обліку щодо доходів та витрат з
врахуванням цього Кодексу.

Пунктами 5 і 6 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31 грудня 1999 року N
318, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248,
витрати відображаються в
бухгалтерському обліку одночасно зі
зменшенням активів або збільшенням
зобов'язань. Витратами звітного
періоду визнаються або зменшення
активів, або збільшення зобов'язань, що
призводить до зменшення власного
капіталу підприємства (за винятком
зменшення капіталу внаслідок його
вилучення або розподілу власниками), за
умови, що ці витрати можуть бути
достовірно оцінені.

З урахуванням зазначених вище вимог ПК
України та Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати"
підставою для включення до інших
витрат тимчасової податкової різниці,
є дані інвентаризації станом на 1
квітня 2011 року. При цьому, першим
(базовим) звітним періодом для
включення до інших витрат суми
нарахованої амортизації тимчасової
податкової різниці є ІІ квартал 2011
року.

Відтак, позивач наділений правом
включення до інших витрат сум
нарахованої амортизації тимчасової
податкової різниці за умови дотримання
вимог п.6 підрозділу 4 розділу XX ПК
України, відповідно до якого базовим
періодом для нарахування такої
амортизації є ІІ квартал 2011 року.

За змістом п.6 підрозділу 4 розділу XX ПК
України тимчасова податкова різниця
амортизується як окремий об'єкт із
застосуванням прямолінійного методу
протягом трьох років. При цьому,
платник податків самостійно визначає
розмір щомісячного нарахування
амортизації тимчасової податкової
різниці та відображає її в деклараціях
з податку на прибуток за відповідні
звітні періоди наростаючим підсумком
починаючи з звітного періоду, в якому
виникла тимчасова податкова різниця (з
01.04.2011 року).

Оскільки у декларації з податку на
прибуток за ІІ квартал 2011 року позивач
не задекларував суму нарахованої
амортизації тимчасової податкової
різниці, то, відповідно, не мав підстав
для відображення у декларації за ІІ-ІІІ
квартали 2011 року суми нарахованої
амортизації за два звітні періоди (ІІ
та ІІІ квартали 2011 року) наростаючим
підсумком.

При цьому, суд враховує, що позивач не
скористався наданим йому ст.50 ПК
України правом щодо виправлення
помилки та внесення змін до декларації
з податку на прибуток за ІІ квартал 2011
року в частині нарахування амортизації
податкової різниці, яка виникла станом
на 01.04.2011 року.

В силу п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених ціє ю статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати
уточнюючий розрахунок і сплатити суму
недоплати та штраф у розмірі трьох
відсотків від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку; б) або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Відповідно до наказу Державної
податкової адміністрації України від
28.02.2011 року №114 «Про затвердження форми
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 березня 2011 р. за N
397/19135, який діяв на час подачі
декларації за ІІ-ІІІ звітні квартали 2011
року, у разі самостійного виправлення
помилок шляхом уточнення показників
Податкової декларації відповідно до
статті 50 розділу II Податкового кодексу
України платник податків заповнює
розділ декларації з податку на
прибуток «Самостійне виправлення
помилок» та подає одночасно з
декларацією розрахунок податкових
зобов'язань за період, у якому виявлено
помилку(ки), за формою, затвердженою цим
наказом.

Суд встановив, що позивач не дотримався
визначеного законодавством порядку
самостійного виправлення помилок у
декларації на прибуток за ІІ квартал 2011
року, а також в деклараціях, поданих у
наступних звітних періодах, в частині
включення до інших витрат суми
амортизації тимчасової податкової
різниці, яка виникла станом на 01.04.2011
року.

Тому, суд вважає правомірними висновки
відповідача щодо завищення позивачем
інших витрат за 2013 рік на 699,0 грн.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене
відповідачем доведено правомірність
спірного податкового
повідомлення-рішення, відтак позовні
вимоги позивача про визнання його
протиправними та скасування не
підлягають до задоволення.

Не підлягають також до задоволення
позовні вимоги про зобов»язання
відповідача визнати включені до
декларації з податку на прибуток
валові витрати з тимчасових податкових
різниць на основі первинних документів
протягом ІІ-ІV кварталів 2011 року, 2012
року, 2013 року та І кварталу 2014 року,
оскільки зазначені витрати
відображені позивачем з порушенням
вимог ПК України.

Керуючись Конституцією України,
Податковим кодексом України, ст.ст. 11, 94,
99, 158 - 163, 167 і 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову приватного підриємства "Нефрит"
до державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.06.2014 року № та зобов"язання
вчинити дії відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06
жовтня 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук