Справа № 804/11939/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська до публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський трубний завод» про
стягнення заборгованості, -
07.08.2014 року управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до публічного акціонерного
товариства «Дніпропетровський трубний
завод» про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
Закону України «Про наукову і науково -
технічну діяльність» та Порядку
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів 3-4 рівнів
акредитації, відповідач зобов'язаний
щомісячно до 25 числа фінансувати
виплату різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим працівникам, які
працювали на підприємстві, та сумою
пенсії, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
такі особи. На адресу відповідача
надсилалось повідомлення про суму
витрат на фінансування різниці між
науковими пенсіями та пенсіями,
призначеними відповідно до інших
законодавчих актів. Проте у зв'язку з не
сплатою за відповідачем суми в розмірі
306,84 грн. утворився борг, який в
добровільному порядку не сплачений. На
підставі викладеного, позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
по невідшкодованим сумам наукових
пенсій за період з 01.07.2014 року по 25.07.2014
року в розмірі 306,84 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
відкрито скорочене провадження.
04.09.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшли письмові заперечення
відповідача проти позову. В
обґрунтування яких зазначено, що
відповідач не є науковою установою, а
тому у нього відсутній обов'язок щодо
відшкодування різниці в пенсії.
Частиною 4 статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суддя розглядає справу
в порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав приймає законне судове
рішення. У разі недостатності
повідомлених позивачем обставин або
якщо за результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Згідно пункту 4 частини 5 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначається, що справа
повинна бути розглянута у порядку
скороченого провадження протягом
таких строків: не пізніше п'яти днів з
дня подання відповідачем заперечення
проти позову.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, суд зазначає про відсутність
обставин, що унеможливлюють ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Дослідивши надані до матеріалів справи
докази суд встановив.

Публічне акціонерне товариство
«Дніпропетровський трубний завод»
зареєстроване як юридична особа 09.11.1993
року.

Колишньому працівнику ПАТ
«Дніпропетровський трубний завод»
ОСОБА_1 було призначено пенсію згідно
ст. 24 Закону України «Про наукову і
наукову-технічну діяльність».

Згідно розрахунку сум витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до ЗУ «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», і сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих актів
ПАТ «Дніпропетровський трубний завод»
повинне відшкодувати різницю в сумі
306,84 грн.

Згідно п. 13 ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року у
разі, якщо особа має право на отримання
пенсії, відповідно до Закону України
«Про наукову та науково-технічну
діяльність» та цього Закону,
призначається одна пенсія за її
вибором. При цьому різниця між розміром
пенсії, на який має право особа
відповідно до зазначеного Закону, то
розміром пенсії із солідарної системи
відповідно до цього Закону
фінансується за рахунок коштів,
спрямованих із джерел, визначених
Законом України «Про наукову та
науково-технічну діяльність».

Відповідно до ст. 24 ч. 5 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» (далі Закон № 1977) різниця
між сумою призначеної пенсії за цим
Законом та сумою пенсії, обчисленою
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації за рахунок коштів
державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Науково-дослідна (науково-технічна)
установа (далі наукова установа) це
юридична особа незалежно від форми
власності, що створена в установленому
законодавством порядку, для якої
наукова або науково-технічна
діяльність є основною і становить
понад 70 відсотків загального річного
обсягу виконаних робіт (ст. 1 Закону №
1977).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1977 науковий
працівник - вчений, який за основним
місцем роботи та відповідно до
трудового договору (контракту)
професійно займається науковою,
науково-технічною,
науково-організаційною або
науково-педагогічною діяльністю та має
відповідну кваліфікацію незалежно від
наявності наукового ступеня або
вченого звання, підтверджену
результатами атестації.

Статтею в Закону № 1977 визначено, що
науковий працівник може виконувати
науково-дослідну, науково-педагогічну,
дослідно-конструкторську,
дослідно-технологічну,
проектно-конструкторську,
проектно-технологічну, пошукову,
проектно-пошукову роботу та (або)
організовувати виконання зазначених
робіт у наукових установах та
організаціях, вищих навчальних
закладах III-IV рівнів акредитації,
лабораторіях підприємств.

Відповідно ст. 7 Закону №1977 наукова
установа діє на підставі статуту
(положення), що затверджується в
установленому порядку.

Постановою КМ України 24.03.2004 року №372
затверджено «Порядок фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеною
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсій,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи ( далі Порядок № 372 ).

Порядок визначає механізм
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеною науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та «Про наукову і
науково технічну діяльність», та сумою
пенсії, обчисленою вищими навчальними
закладами ІІІ-ІV рівнів акредитації
згідно із Законом України відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право зазначені особи.

Різниця у розмірі пенсій наукових
(науково-педагогічних) працівників
недержавних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів ІІІ-ІV рівній акредитації
фінансується за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів
згідно з пунктами 3-8 цього Порядку (п. 9
Порядку № 372).

Таким чином суд зазначає, що чинним
законодавством України покладено
обов'язок по відшкодуванню різниці
пенсій призначених особам, які мають
право на отримання пенсії згідно
Закону №1977 зокрема на недержавні
наукові установи чи організації.

Як вбачається з наданого до матеріалів
справи повідомлення про суму витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до ЗУ «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», і сумою пенсій, обчисленою
відповідно до інших законодавчих
актів, на 2014 рік відповідачеві
визначено частку різниці у розмірі
пенсії, що фінансується за рахунок
даного підприємства у розмірі 50 %.

Прете згідно вимог ст. 24 Закону № 1977
даний розмір застосовується для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації .

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не належить до наукових
установ та не є державним
підприємством, а відтак, він не несе
обов'язок відшкодовувати 50 відсотків
різниці в пенсіях, призначених особам,
які знаходились з ним в трудових
правовідносинах, що передбачено також
і п. 2 Порядку фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи.

Окрім того, суд зазначає, що відповідач
не є науковою установою в розумінні ст.
1 Закону № 1977.

Враховую вищевикладене, суд прийшов до
висновку, що на відповідача не
розповсюджується дія ч. 5 ст. 24 Закону
України № 1977 та відсутні правові
підстави для відшкодування різниці
пенсій.

Вищий адміністративний суд України
виклав подібну позицію в постанові від
15.12.2011р. у справі № К-26698/09.

За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС суд
повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст.69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 86, 159-163, 183-2, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
до публічного акціонерного товариства
«Дніпропетровський трубний завод» про
стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя В.В. Горбалінський