Справа № 308/264/14-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року Справа №
876/3037/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Клюби В.В., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання:
Саламахи О.І.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Карпюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м.Ужгороді та ОСОБА_3 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 17 лютого 2014
року за позовом ОСОБА_3 до Управління
пенсійного фонду України в м.Ужгороді
про визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд
із зазначеним позовом, в якому просила
визнати недійсним протокольне рішення
№52 від 17.12.2013 р. УПФУ в м.Ужгороді,
зобов'язати та призначити їй пенсію за
вислугу років на підставі ст.50-1 ЗУ «Про
прокуратуру» з 25.09.2013 р.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 17.02.2014 р. позов задоволено
частково. Визнано недійсним
протокольне рішення №52 від 17.02.2013 р.
УПФУ в м.Ужгороді, яким відмовлено
ОСОБА_3 в призначенні пенсії за вислугу
років згідно ЗУ «Про прокуратуру» та
зобов'язано УПФУ зарахувати позивачу
до вислуги років половину строку
навчання в Чернівецькому юридичному
технікумі, половину строку навчання в
Національній юридичній академій
України імені Ярослава Мудрого, стаж
роботи в Державній податковій
адміністрації (інспекції) у
Берегівському районі, внести зміни до
відповідних документів щодо
призначення пенсії та провести
перерахунок вислуги років відповідно
внесеними змінами. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ОСОБА_3 оскаржила її в
апеляційному порядку. Вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийняття з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
з помилковим застосуванням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасування з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить змінити
постанову в частині зарахування до
стажу роботи, який дає право на пенсію
за вислугу років працівникам
прокуратури, роботи у відділі
соціального забезпечення
Вознесенської районної державної
адміністрації та зобов'язати
призначити пенсію за вислугу років, в
іншій частині залишити без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржило УПФУ в
м.Ужгороді. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, відповідно до ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру», до
20-ти річного стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугу років,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, тому, прийняте
рішення УПФУ в м. Ужгороді від 17.12.2013 р.
про відмову у призначені пенсії за
вислугу років, як прокурорському
працівнику є відсутність у заявника
необхідної вислуги відповідно до
вказаного вище закону. А тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, який просив
апеляційну скаргу позивача
задовольнити, а скаргу відповідача
залишити без задоволення, представника
відповідача, який підтримав апеляційну
скаргу, подану УПФУ в м.Ужгороді та
заперечив проти задоволення
апеляційної скарги позивача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія судів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу позивача слід
задовольнити частково, а апеляційну
скаргу відповідача залишити без
задоволення, оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3
звернулася із заявою до управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
про призначення пенсії за вислугу
років згідно ст. 50-1 Закону України «Про
Прокуратуру».

Проте, відповідно до вкладки до
протоколу №52 від 17.12.2013 р. позивачу було
відмовлено в призначенні відповідної
пенсії у зв'язку з відсутністю
необхідного стажу за вислугу років, а
саме не зараховано половину строку
навчання у Чернігівському юридичному
технікумі та період роботи інспектором
Вознесенського районного відділу
соціального забезпечення та період
роботи у Державній податковій
адміністрації у Берегівському районі.

Згідно копії трудової книжки та
документів про освіту, станом на 23.09.2013
р. стаж роботи ОСОБА_3, що дає право на
пенсію за вислугу років складає 21 рік, у
тому числі: половина навчання в
Чернігівському юридичному технікумі у
період з 01.09.1989 р. по 28.06.1992 р. - 1 рік 04
місяці 28 днів та Національній
юридичній академії України імені
Ярослава Мудрого у період з 01.09.1993 р. по
12.01.1997 р. - 1 рік 08 місяці 06 днів, робота у
Вознесенському районному відділі
соціального забезпечення у період з
10.04.1992 р. по 05.08.1993 р. - 1 рік 03 місці 26 днів,
в Державній податковій адміністрації
(інспекції) у Берегівському районі в
період з 13.01.1997 р. по 20.08.2001 р. - 4 роки 07
місяців 08 днів, робота на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури - 12
років 01 місяця 02 дні.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до Закону України «Про
освіту» технікуми є вищими навчальними
закладами, Закону України «Про
державну службу» та Закону України
«Про державну податкову службу» на
посадових осіб Державної податкової
служби поширюється правовий статус
державних службовців. Відмовляючи в
задоволенні вимоги щодо зарахування до
стажу періоду роботи у Вознесенському
районному відділі соціального
забезпечення, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач працювала не
маючи вищої освіти.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, оскільки вони не
відповідають фактичним обставинам
справи та зроблені з порушенням норм
матеріального права виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 50-1
Закону України "Про прокуратуру",
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.

Вимогами частини 5 статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" передбачено,
що до 20-річного стажу роботи, що дає
право на пенсію за вислугою років,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Щодо не зарахування половину періоду
навчання ОСОБА_3 у Чернігівському
юридичному технікумі з 01.09.1989 р. по
28.06.1992 р. та період роботи інспектором у
Вознесенському районному відділі
соціального забезпечення з 10.04.1992 р. по
05.08.1993 р. слід зазначити наступне.

Законом Української РСР «Про народну
освіту»від 28.06.1974 р. технікуми (училища)
віднесені до середніх спеціальних
навчальних закладів, головним
завданням яких була підготовка
кваліфікованих фахівців із середньою
спеціальною та загальною середньою
освітою, які мають необхідні
теоретичні знання і практичні навички
за спеціальністю.

Згідно із пунктом 3 Постанови
Верховної Ради Української РСР «Про
порядок введення в дію Закону
Української РСР «Про освіту»від 04.06.1991
р. № 1144-ХП із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Верховної Ради
України від 18.12.1991 р. № 1992-ХП,
встановлено, що Закон Української РСР
«Про освіту»застосовується до
правовідносин в галузі освіти, що
виникли після введення в дію Закону.

Відповідно до статті 34 Закону
Української РСР «Про освіту», в
редакцій від 23.05.1991 р., в Українській
РСР вищими навчальними закладами є:
технікум (училище), коледж, інститут,
консерваторія, академія, університет
та інші.

Водночас, пунктом 1 постанови Верховної
Ради Української РСР «Про порядок
введення в дію Закону Української РСР
«Про освіту»від 04.06.1991 р. № 1144-ХІІ
встановлено, що дія Закон Української
РСР «Про освіту»вступає в силу з дня
його опублікування, а що стосується
нових документів про освіту та нових
кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1
вересня 1992 року.

Відповідно до роз'яснення
Департаменту вищої освіти
Міністерства освіти і науки України
середня спеціальна освіта, здобута за
часів існування Радянського Союзу в
технікумах та училищах, прирівнюється
відповідно до чинного законодавства
до неповної вищої освіти.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
норми, ОСОБА_3, отримавши у червні 1992
року диплом старого зразка про
середню спеціальну освіту має всі
права встановлені для особи з вищою
освітою.

Враховуючи наведене, підлягає
зарахуванню до стажу роботи, який дає
право на пенсію за вислугу років робота
на посаді інспектора по призначенню
пенсій та допомог відділу соціального
забезпечення Вознесенської районної
державної адміністрації, оскільки ця
посада відноситься до посад державних
службовців і працюючи на ній позивач
мала вище юридичну освіту.

Щодо не зарахування роботи у Державній
податковій адміністрації у
Берегівському районі в період з 13.01.1997
р. по 20.08.2001 р. то слід зазначити
наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
державну службу» (державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

У Законі України „Про державну
податкову службу в Україні" зазначено,
що Державна податкова адміністрація
України є центральним органом
виконавчої влади.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України
«Про державну податкову службу»
правовий статус посадових осіб органів
державної податкової служби, їх права
та обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Законом, а в частині, що не
регулюється ним - Законом України «Про
державну службу».

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 р. N 283, якою
затверджено Порядок обчислення стажу
державної служби, передбачено, що до
стажу державної служби зараховується
робота (служба) на посадах державних
службовців у державних органах,
передбачених у статті 25 Закону України
"Про державну службу", а також на
посадах, віднесених Кабінетом
Міністрів України до відповідної
категорії посад державних службовців;
на посадах керівних працівників і
спеціалістів в апараті органів
прокуратури, судів, нотаріату,
дипломатичної служби, митного
контролю, внутрішніх справ, служби
безпеки, розвідувальних органів, інших
органів управління військових
формувань, Держспецзв'язку,
Адміністрації Держспецтрансслужби,
державної податкової та
контрольно-ревізійної служби.

Виходячи із наведеного, на посадових
осіб Державної податкової служби
поширюється правовий статус державних
службовців.

З огляду на вищезазначене
спростовуються доводи відповідача,
щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_3
період роботи з 13.01.1997 р. по 20.08.2001 р. на
посаді старшого державного
податкового інспектора відділу
примусового стягнення податків в
Державній податковій адміністрації у
Берегівському районі.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_3.
щодо зобов'язання УПФУ в м.Ужгороді
призначити та нарахувати пенсію з
25.09.2013 р.

Оскільки постанова суду першої
інстанції прийнята з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи та порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до
задоволення, а оскаржувана постанова
скасуванню з прийняттям нової про
задоволення позову в повному обсязі, а
подану УПФУ в м.Ужгороді апеляційну
скаргу у зв'язку з цим слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Ужгороді
залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 17 лютого 2014 року по справі
№308/264/14-а скасувати та прийняти нову,
якою позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати недійсним рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.Ужгороді
№52 від 17.12.2013 р., яким відмовлено ОСОБА_3
в призначенні пенсії за вислугу років
згідно закону України «Про
прокуратуру».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Ужгороді зарахувати
до 21 - річного стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугу років працівникам
прокуратури, половину навчання в
Чернігівському юридичному технікумі у
період з 01.09.1989 р. по 28.06.1992 р. - 1 рік 4
місяці 28 днів, половину строку навчання
в Національній юридичній академії
України Ярослава Мудрого у період з
01.09.1993 р. по 12.01.1997 р. - 1 рік 8 місяців 06
днів, роботу у Вознесенському
районному відділі соціального
забезпечення у період з 10.04.1992 р. по
05.08.1993 р. - 1 рік 08 місяці 06 днів, стаж
роботи в Державній податковій
адміністрації у Берегівському районі в
період з 13.01.1997 р. по 20.08.2001 р. - 4 роки 7
місяців 8 днів та призначити пенсію
ОСОБА_3 пенсію за вислугу років згідно
Закону України «Про прокуратуру» з
25.09.2013 р.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.В. Клюба

І.О. Яворський

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14.10.2014 р.