Справа № К/9991/63517/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/63517/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу Державної
виконавчої служби Слов'яносербського
районного управління юстиції
Луганської області, третя особа -
управління Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області про визнання дій незаконними
та скасування постанови за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що згідно вимоги управління
Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області від 29 квітня 2011 року позивачу
необхідно було сплатити недоїмку зі
страхових внесків в сумі 1288,80 грн на
підставі статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Вважаючи цю вимогу
незаконною, позивач вказану суму не
сплатив. Також позивач зазначив, що
вимога про сплату боргу не є виконавчим
документом на підставі якого можна
відкривати виконавче провадження.
Постановою державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Луганської області
Арістархової Н.В. 31 травня 2011 року було
відкрито виконавче провадження на
підставі вимоги про сплату боргу.
Просив поновити строк звернення до
суду; визнати незаконними дії відділу
Державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Луганської області;
скасувати постанову державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Слов'яносербського
районного управління юстиції
Луганської області Арістархової Н.В.
про відкриття виконавчого провадження
від 31 травня 2011 року про стягнення
боргу з ОСОБА_1 в сумі 1288,80 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати постановлені судові рішення
судів першої та апеляційної інстанції
та ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що постановою відділу
Державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції від 31 травня 2011 року
ВП № 26823999 відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України в Слов'яносербському районі
Луганської області від 29 квітня 2011 року
№ Ф-27 про стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з ОСОБА_1 в сумі 1288,80 грн.

Згідно звіту від 14 березня 2011 року про
суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми нарахованих
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
органів Пенсійного фонду України за 2010
рік фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, який обрав особливий спосіб
оподаткування (єдиний податок) та
сплачував страхові внески відповідно
до пункту 4 частини 8 Розділу XV
Прикінцеві положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-ІV, (в редакції Закону України
від 08 липня 2010 року № 2461-VI «Про внесення
змін до законів України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»), нараховано страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 2296,80 грн, з яких згідно картки
особового рахунку сплачено 1008,60 грн.

Статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-XIV (в редакції, на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачені виконавчі документи за
рішеннями, що підлягають примусовому
виконанню державною виконавчою
службою.

Згідно пункту 8 частини другої статті 17
Закону України «Про виконавче
провадження» відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Відповідно до частини четвертої статті
25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року №2464-VI, в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Частиною п'ятою статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

Таким чином, виходячи зі встановлених
судами обставин справи та наведених
вимог законодавства, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
правомірність винесення відповідачем
оскаржуваної постанови про відкриття
виконавчого провадження на підставі
вимоги про сплату боргу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV,
в редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у
строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату. Вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом.
Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій. У разі якщо страхувальник,
який одержав вимогу територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки і протягом десяти робочих
днів після її отримання не сплатив
зазначену у вимозі суму недоїмки разом
з застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі, якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби; вимога
про сплату недоїмки або рішення суду
про стягнення недоїмки виконується
державною виконавчою службою в
порядку, встановленому законом. При
цьому в разі наявності у
страхувальника одночасно із
зобов'язаннями із сплати недоїмки
зобов'язань із сплати податків, інших
обов'язкових платежів, передбачених
законом, або зобов'язань перед іншими
кредиторами, у тому числі зобов'язань
за іншими рішеннями суду, стягнення
недоїмки здійснюється в першу чергу і
має пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями та стягненнями (крім
зобов'язань щодо виплат заробітної
плати (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески, та витрат, пов'язаних з
виконанням судових рішень із стягнення
недоїмки).

Тобто, вимога про стягнення боргу зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на час її прийняття та
відкриття виконавчого провадження
була виконавчим документом.

Згідно із абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Незважаючи на зміни в статті 106 Закону
№1058-ІV, які набрали чинності з 1 січня 2011
року, відповідач мав право на відкриття
виконавчого провадження щодо
стягнення недоїмки зі страхових
внесків, яка не погашена станом на 1
січня 2011 року за прийнятими органами
Пенсійного фонду України вимогами, як
за виконавчими документами.

За наведених обставин, управління
Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області правомірно нарахувало
позивачу до сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування відповідно до
вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у зв'язку з чим позовні
вимоги в частині визнання незаконними
дій виконавчої служби щодо відкриття
виконавчого провадження на незаконне
нарахування страхових внесків у сумі
1288,80 грн - є необґрунтованими,
суперечать вимогам закону та
встановленими судами попередніх
інстанцій обставинам справи, а тому в
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 22
червня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.