Справа № 347/1382/14-а
Суддя: Бельмега М.В. М. В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/1382/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

секретаря Лаюк Г.Д.

за участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Косів справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Вижньоберезівської сільської ради,
ОСОБА_3 про визнання неправомірною
бездіяльності, визнання недійсними та
скасування рішень Вижньоберезівської
сільської ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
Вижньоберезівської сільської ради,
ОСОБА_3 про визнання неправомірною
бездіяльності, визнання недійсними та
скасування рішень Вижньоберезівської
сільської ради.

Позивачка ОСОБА_1 та представник
позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні
вимоги адміністративного позову
підтримали, суду пояснили ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого 10
грудня 2012 року приватним нотаріусом
Косівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрованого в
реєстрі за № 1152 є власником
будинковолодіння АДРЕСА_1. Вказане
будинковолодіння успадковане
позивачкою після смерті її матері -
ОСОБА_6 та належало їй на праві
власності на підставі дубліката
свідоцтва про право власності,
виданого Вижньоберезівською сільською
радою від 31.08.2009 року. Дане
будинковолодіння належало сім'ї
позивачки починаючи з 1974 року на
підставі договору купівлі-продажу від
01.02.1974 року посвідченого виконавчим
комітетом Верхньоберезівської
сільської ради депутатів трудящих
Косівського району Івано-Франківської
області та було придбане у ОСОБА_7.
Разом із вказаним будинковолодінням
сім'ї позивачки в користування
перейшла земельна ділянка площею 0,95
га., на якій розташоване
будинковолодіння. Починаючи з червня
1992 року по 2006 рік за будинковолодінням
матері позивачки ОСОБА_6 в АДРЕСА_1,
відповідно до погосподарських книг
Вижньоберезівської сільської ради
обліковувалась земельна ділянка
площею 1,47 га. Починаючи з 2006 року по 2014
рік за будинковолодінням матері
позивачки ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, відповідно
до по господарських книг
Вижньоберезівської сільської ради
обліковувалась земельна ділянка
площею 0,97 га., у зв'язку з тим, що 0,50 га.
рішенням сесії від 27.01.2006 року мати
позивачки відписала племіннику ОСОБА_8.
Рішенням Вижньоберезівської сільської
ради від 23.12.1997 року матері позивачки
ОСОБА_6 передано в приватну власність
земельну ділянку, що знаходиться в с.
Вижній Березів Косівського району
площею 0,85 га, а саме: 0,25 га для
обслуговування житлового будинку та 0,60
га - для ведення особистого підсобного
господарства. На підставі вказаного
рішення матері позивачки передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,85 га, а 0,12 га залишилось в її
користуванні. В липні 2010 року частину
земельної ділянки, площею 0,1727 га, яка
була в користуванні та у власності
матері позивачки і обліковувалась за
її будинковолодінням самовільно, без
згоди матері захопив ОСОБА_3. У липні 2010
року мати позивачки звернулась у
Вижньоберезівську сільську раду із
заявою про вирішення питання щодо
захоплення ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,1727 га, що знаходиться по
АДРЕСА_1, за результатами розгляду якої
рішенням від 30.07.2010 року встановлено, що
даною земельною ділянкою дійсно
користується її мати ОСОБА_6 Також факт
самовільного захоплення земельної
ділянки матері позивачки
підтверджується Актом НОМЕР_4 від 23.09.2010
року № 155/02-24 «Про результати
встановлення факту самовільного
захоплення земельної ділянки від 23.09.2010
року» складеного комісією
Вижньоберезівської сільської ради. 16
грудня 2010 року рішенням
Вижньоберезівської сільської ради
безпідставно та незаконно дано дозвіл
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку по
АДРЕСА_1. 20 січня 2011 року рішенням
Вижньоберезівської сільської ради
ОСОБА_3 незаконно затверджено технічну
документацію на земельну ділянку
площею 0,1727 га, яку він захопив та яка
знаходилась частково в користуванні та
частково власності матері позивачки
ОСОБА_6 В той час як жодна земельна
ділянка з користування чи власності
матері позивачки не вилучалася.
Рішенням Вижньоберезівської сільської
ради від 22.02.2001 року незаконно у
приватну власність ОСОБА_3 передано
земельну ділянку площею 0,1727 га, яку
останній самовільно захопив і яка
знаходилась частково у власності та
частково у користуванні матері
позивачки ОСОБА_6 Мати позивачки
оскаржувала згадані рішення сесії
сільської ради до суду. Однак у зв'язку
з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_2, провадження по
справ було закрито, що підтверджується
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 13.03.2014 року. Відповідно до
ст. 377 ЦК України до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача). Враховуючи, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом
позивачка набула право власності на
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1,
до позивачки перейшла земельна ділянка
площею 0,97 га, на якій розташоване дане
будинковолодіння, на тих самих правах,
що належала матері позивачки. У зв'язку
з цим вказаними рішеннями сесії
Вижньоберезівської сільської ради
порушуються права власності позивачки,
користування на згадану земельну
ділянку та у зв'язку з цим позивачка
змушена звернутися до Косівського
районного суду із вказаним позовом для
захисту свого порушеного права.
Позивачка вважає, що рішення сесії
Вижньоберезівської сільської ради від
16.12.2010 року, 20.01.2011 року, 22.02.2011 року про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації та передачі у
власність земельної ділянки ОСОБА_3 є
незаконні та такі, що порушують її
права на отримання земельної ділянки
площею 0,97 га у власність та підлягають
скасуванню виходячи із наступного.
Жодних передбачених законодавством
підстав на вилучення земельної ділянки
не було, а право власності чи
користування земельною ділянкою
площею 0,17 га матері позивачки ОСОБА_6
Вижньоберезівською сільською радою не
припинялося та земельна ділянка не
вилучалася. Також ОСОБА_3 не мав права
отримати у власність земельну ділянку
площею 0,17 га на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК
України, оскільки не був її законним
користувачем, оскільки частина
вказаної земельної ділянки перебувала
у користуванні матері позивачки, а
частина була передана їй у власність на
підставі рішення 1997 року. Тобто ОСОБА_3
міг отримати бажану земельну ділянку
тільки після її вилучення у матері
позивачки, в порядку передбаченому ч.ч.
6-10 ст. 118 ЗК України. Земельна ділянка
ОСОБА_3 передана у власність на
підставі технічного звіту, а не проекту
відведення земельної ділянки, що грубо
суперечить вимогам ЗК України та
земельна ділянка не була вилучена у
матері позивачки. З огляду на це
рішення сесії Вижньоберезівської
сільської ради від 16.12.2010 року, 20.01.2011
року, 22.02.2011 року про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
та передачі у власність земельної
ділянки ОСОБА_3 є незаконні та
підлягають скасуванню. 25.02.2013 року
позивачка звернулася у
Вижньоберезівську сільську раду із
заявою про надання позивачці як
спадкоємцю дозволу на виготовлення
технічної документації для
приватизації земельної ділянки площею
0,70 га в АДРЕСА_1, для ведення особистого
селянського господарства та для
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га. Однак на даний час дана
заява на сесії сільської ради не
розглянута, про що стало відомо із
відповіді № 469 від 02.04.2014 року
Вижньоберезівської сільської ради.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян» термін розгляду
звернення не може перевищувати 45 діб.
На початку травня 2014 року позивачка
звернулася до Косівського районного
суду із аналогічним позовом у порядку
цивільного судочинства, однак ухвалою
Косівського районного суду від 15.05.2014
року у відкритті провадження було
відмовлено у зв'язку із тим, що дані
позовні вимоги повинні розглядатись у
порядку адміністративного
судочинства. Таким чином,
бездіяльність Вижньоберезівської
сільської ради, яка проявляється у не
розгляді заяви позивачки є
неправомірною, оскільки порушує права
позички та Закон України «Про
звернення громадян».

Просили: визнати неправомірною
бездіяльність Вижньоберезівської
сільської ради, яка полягає у тому, що
не розглянута її заява від 25.02.2013 року;
зобов'язати Вижньоберезівську
сільську раду дати дозвіл на
виготовлення технічної документації
для приватизації земельної ділянки
площею 0,70 га в АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства
та обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га.; визнати недійсним та
скасувати Рішення сесії
Вижньоберезівської сільської ради від
16.12.2010 року про надання дозволу ОСОБА_3
на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку по
АДРЕСА_1;визнати недійсним та скасувати
Рішення сесії Вижньоберезівської
сільської ради від 20.01.2011 року про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1727
га; визнати недійсним та скасувати
Рішення сесії Вижньоберезівської
сільської ради від 22.02.2011 року про
передачу ОСОБА_3 у приватну власність
земельної ділянки площею 0,1727 га;
визнати недійсним та скасувати
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 25.04.2013 року на
земельні ділянки площею 0,1416 га
кадастровий номер :02:002:0165 та 0,0311
га кадастровий номер :02:002:0164
ОСОБА_3, що видане на підставі рішення
Вижньоберезівської сільської ради від
22.02.2011 року; зобов'язати ОСОБА_3
звільнити незаконо захоплену земельну
ділянку площею 0,1727 га що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1; стягнути з
відповідачів судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
заперечив проти адміністративного
позову, суду пояснив, що він протягом
тривалого часу користувався
оспорюваною земельною ділянкою. Він
вважав, що вказана земельна ділянка
мала перейти йому у власність за
набувальною давністю. Вказав, що він не
розуміє з якого приводу виник спір і
вважає позов безпідставним.

Представник відповідача
Вижньоберезівської сільської ради, в.о.
сільського голови Філійович М.М. в
судове засідання не з'явився, подав до
суду заяву із клопотанням про розгляд
справи без участі представника
Вижньоберезівської сільської ради,
позов не визнають, у задоволенні
позовних вимог просять відмовити.

Свідок ОСОБА_10, суду пояснила, що
земельна ділянка про яку іде спір,
тривалий час була у користуванні
ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_11, суду пояснив, що він
працював землевпорядником у
Вижньоберезівській сільській раді.
Сказав, що із заявами про виділення
земельної ділянки площею 0,17 га до
сільської ради зверталися як ОСОБА_3,
так і ОСОБА_6 Однак фактичні обставини
він не пам'ятає, тому вказував на
необхідність дослідження
погосподарських книг.

Свідок ОСОБА_12, суду пояснила, що вона
перебувала на посаді сільського голови
с. Вижній Березів. Вона пам'ятає, що
ОСОБА_3, і ОСОБА_6 зверталися до
сільською ради із заявами про передачу
їм у власність земельної ділянки із
земель запасу. Але заява ОСОБА_3 була
написана швидше ніж заява ОСОБА_6

Вислухавши думку учасників процесу,
розглянувши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши усі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються вимоги позивачки та
заперечення відповідача, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, виданого 10
грудня 2012 року приватним нотаріусом
Косівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрованого в
реєстрі за № 1152, спадкоємцем
зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13) є її
дочка ОСОБА_1, а спадщина на яку видано
свідоцтво, складається з житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 і
належить спадкодавцю на підставі
дублікату свідоцтва про право
власності, виданого
Вижньоберезівською сільською радою 23
лютого 2009 року на підставі рішень цієї
ж ради від 31 серпня 2005 року за № 59 та від
28 січня 2009 року № б/н, що стверджується
копією свідоцтва про право на спадщину
за заповітом (а.с. 14).

Вказаний жилий будинок належав сім'ї
позивачки починаючи з 1974 року на
підставі договору купівлі-продажу від
01.02.1974 року нотаріально посвідченого
виконавчим комітетом
Вижньоберезівської сільської Ради
депутатів трудящих Косівського району
Івано-Франківської області та був
придбаний ОСОБА_13 у ОСОБА_7, що
стверджується копією договору
купівлі-продажу (а.с. 15).

Починаючи з червня 1992 року по 2006 рік за
будинковолодінням матері позивачки
ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, відповідно до
погосподарських книг
Вижньоберезівської сільської ради
обліковувалась земельна ділянка
площею 1,47 га.

Починаючи з 2006 року по 2014 рік за
будинковолодінням матері позивачки
ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, відповідно до по
господарських книг Вижньоберезівської
сільської ради обліковувалась
земельна ділянка площею 0,97 га. у
зв'язку з тим, що 0,50 га. рішенням сесії
від 27.01.2006 року мати позивачки
відписала племіннику ОСОБА_8.

Факт самовільного захоплення
земельної ділянки матері позивачки
підтверджується Актом НОМЕР_4 від 23.09.2010
року № 155/02-24 «Про результати
встановлення факту самовільного
захоплення земельної ділянки від 23.09.2010
року» складеного комісією
Вижньоберезівської сільської ради (а.с.
19).

Рішенням Вижньоберезівської сільської
ради від 23.12.1997 року матері позивачки
ОСОБА_6 передано в приватну власність
земельну ділянку, що знаходиться в с.
Вижній Березів Косівського району
площею 0,85 га, а саме: 0,25 га для
обслуговування житлового будинку та 0,60
га - для ведення особистого підсобного
господарства (а.с. 22).

Згідно з копією довідки № 1028 від 18.08.2010
року виданої Вижньоберезівською
сільською радою (а.с. 21) вбачається, що
відповідно до записів по господарської
книги, ОСОБА_6 з 1975 року є користувачем
земельних ділянок площею 0,97 га, які їй
передавалися у власність згідно з ч. 1
ст. 118 ЗК України.

Відповідно до копії довідки № 1285 від
29.12.2012 року виданої виконкомом
Вижньоберезівської сільської ради (а.с.
20) вбачається, що мамі позивачки ОСОБА_6
відповідно до рішення сесії
Вижньоберезівської сільської ради №
16-а від 23.12.1997 р. передано у власність
земельну ділянку по АДРЕСА_1: 0,25 га на
якій знаходиться житловий будинок і ця
земля є для його обслуговуваня, 0,60 га
для ведення особистого селянського
господарства. ОСОБА_1 успадкувала майно
ОСОБА_6 відповідно до заповіту ОСОБА_6
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з копією рішення
Вижньоберезівської сільської ради №
16а. від 23 грудня 1997 року (а.с. 22)
вбачається, що сесія
Вижньоберезівської сільської ради
народних депутатів вирішила передати
ОСОБА_6 у приватну власність земельні
ділянки: 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, 0,60
га для ведення особистого підсобного
господарства, рілля.

Відповідно до копії рішення
Вижньоберезівської сільської ради № 17
від 20 січня 2011 року (а.с. 30-31) вбачається,
що сесія Вижньоберезівської сільської
ради розглянувши та обговоривши
пропозицію сільського голови ОСОБА_12,
щодо погодження меж суміжних
землекористувачів у випадку смерті
суміжного землекористувача, чи
суміжних землекористувачів вирішили
доручити погоджувати межі земельних
ділянок сільському голові ОСОБА_12,
попередньо розглянувши матеріали
технічної документації із землеустрою
на засіданні земельної комісії.
Розглянувши та обговоривши заяву
ОСОБА_3, який просить погодити йому межу
земельної ділянки з суміжним
землекористувачем ОСОБА_6 відповідно
до кадастрових зйомок. Вирішено
погодити межу між землекористувачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 згідно з кадастровими
зйомками, дати дозвіл сільському
голові ОСОБА_12 на підписання межі між
суміжними землекористувачами ОСОБА_3
та ОСОБА_6 розглянувши та обговоривши
заяву ОСОБА_3, який просить затвердити
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки
сесія сільської ради вирішила
затвердити технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують прво на земельні
ділянки загальною площею 0,1727 га
відповідно до кадастрових зйомок.

Згідно з копією рішення
Вижньоберезівської сільської ради № 23
від 22 лютого 2011 року (а.с. 34-35)
вбачається, що сесія
Вижньоберезівської сільської ради
розглянувши заяву ОСОБА_3 про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку та передачу земельних
ділянок у власність, сесія сільської
ради вирішила затвердити технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку. Керуючись п.
1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України
вирішено передати ОСОБА_3 земельні
ділянки загальною площею 0,1727 га, в тому
числі по ділянках за цільовим
призначенням: ділянка НОМЕР_3 - для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,1416 га, в тому
числі по угіддях: ріллі 0,1416 га, за
адресою АДРЕСА_1; ділянка НОМЕР_2 - для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,1416 га, в тому
числі по угіддях: сінокіс 0,0311 га, за
адресою АДРЕСА_1. Також ОСОБА_3
зобов'язано виконувати обов'язки
власника земельної ділянки згідно з
вимогами ст. 91 Земельного кодексу
України.

Відповідно до копії довідки № 98/102-22 від
26.05.2011 року виданої Вижньоберезівською
сільською радою (а.с. 37) вбачається, що
сесією Вижньоберезівської сільської
ради від 22 лютого 2011 року ухвалено
рішення про передачу у приватну
власність земельної ділянки ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1.

Згідно з копією висновку № 1030
складеного 13 жовтня 2011 року (а.с. 39-45)
вбачається, що фактична загальна площа
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1,
які знаходяться під будівлями і
спорудами та землями особистого
селянського господарства, що надані в
користування ОСОБА_6 складає 0,9617 га, в
т.ч. земельна ділянка НОМЕР_4 площею 0,8549
га та НОМЕР_3 площею 0,1068 га. на земельній
ділянці НОМЕР_4 якою користується
ОСОБА_6 загальною площею 0,8549 га, місце
накладання земельної ділянки якою
користується ОСОБА_3 площею 0,1381 га.

Відповідно до копії виписки з по
господарських книг Вижньоберезівської
сільської ради № 94/02-24 від 20.05.2014 р. (а.с.
46) вбачається, що кількість землі, яка
рахувалася за погосподарським номером
АДРЕСА_1, де була зареєстрована ОСОБА_6,
з 2007 по 2010 роки залишилось 0,97 га. ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. У графі спадкові
відомості записано ГАЗ - 314642, РЕМ - 28004344.
- 0,1727 га, відповідно до свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
25.04.2013 р. під № ОСОБА_3.

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 25.02.2013
р. адресованої Вижньоберезівській
сільській раді, яка отримана адресатом
25.02.2013 року (а.с. 47) вбачається, що
позивачка просила Вижньоберезівську
сільську раду ухвалити рішення, яким
надати позивачці дозвіл на
виготовлення технічної документації
для приватизації земельної ділянки
площею 0,70 га в АДРЕСА_1, для ведення
особистого селянського господарства
та для обслуговування житлового
будинку площею 0,25 га.

Відповідно до копії довідки № 469 від
02.04.2014 року виданої виконкомом
Вижньоберезівської сільської ради (а.с.
48) вбачається, що у 2013 та 2014 роках
засідань сесій Вижньоберезівської
сільської ради по розгляду заяв
землекористувачів не було.

Згідно з копією ухвали Вищого
адміністративного суду від 13 березня
2014 р. по справі № К/800/14404/13 (а.с. 50-52) та
оглянутої в судовому засіданні справи
№ 0910/2-а-4347/2011 за адміністративним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
Вижньоберезівської сільської ради про
визнання незаконними рішень сесії
Вижньоберезівської сільської ради, суд
встановив, що 09 червня 2011 року ОСОБА_6
звернулася в суд із адміністративним
позовом до Вижньоберезівської
сільської ради та ОСОБА_3 в якому з
урахуванням заяв про уточнення
позовних вимог просила: 1) визнати
недійсними та скасувати: а) рішення від
14.09.2010 року в частині призупинення
вирішення її заяви про затвердження
технічної документації і передачу у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,9590 га що розташована в АДРЕСА_1;
б) рішення від 16.12.2010 року в частині
надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку по АДРЕСА_1; в) рішення від 20.01.2011
року в частині погодження межі між
землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6
згідно кадастрових зйомок по лінії Г-А
та надання дозволу сільському голові
на підписання межі між суміжними
землекористувачами; г) рішення від
22.02.2011 року про передачу у приватну
власність земельної ділянки, що по
АДРЕСА_1; 2) визнати протиправною
бездіяльність Вижньоберезівської
сільської ради по розгляду заяви
позивача за вересень 2010 року щодо
приватизації земельної ділянки, що по
АДРЕСА_1; 3) зобов'язати
Вижньоберезівську сільську раду
затвердити технічну документацію і
передати позивачу у приватну власність
земельну ділянку площею 0,9590 га, що по
АДРЕСА_1.

Постановою Косівського районного суду
від 16.02.2012 року адміністративний позов
задоволено: визнано протиправними дії
Вижньоберезівської сільської ради та
скасовано: - рішення
Вижньоберезівської сільської ради від
14.09.2010 року в частині призупинення
вирішення заяви ОСОБА_6 про
затвердження технічної документації і
передачу в приватну власність
земельної ділянки площею 0,9590 га, що
розташована в АДРЕСА_1; рішення
Вижньоберезівської сільської ради від
16.12.2010 року в частині надання дозволу
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку, що в
АДРЕСА_1; рішення Вижньоберезівської
сільської ради від 20.01.2011 в частині
погодження меж між землекористувачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 згідно кадастрових
зйомок по лінії Г - А та надання дозволу
сільському голові на підписання межі
між суміжними землекористувачами;
рішення Вижньоберезівської сільської
ради від 22.02.2011 року про передачу ОСОБА_3
земельних ділянок в приватну
власність. Зобов'язано
Вижньоберезівську сільську раду
затвердити ОСОБА_6 технічну
документацію на земельну ділянку
площею 0,9590 га, що знаходиться в с.
Вижній Березів Косівського району
Івано-Франківської області та передати
її у приватну власність.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
р. постанова суду першої інстанції
визнана нечинною та закрито
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_6

Як зазначив суд в своїй ухвалі, судом
першої інстанції постановлено законне
та обґрунтоване рішення, але на момент
слухання справи судом апеляційної
інстанції надійшли докази, що позивач
по справі ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.,
а тому відповідно до ст. 157 ч. 1 п. 5
провадження у справі повинно бути
закрите.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2013 р. залишено без змін.

Відповідно до листа Головного
управління Держземагенства в
Івано-Франківській області №8-2-35/91 від
14.05.2014 року, адресованого ОСОБА_2 (а.с.
54-55) вбачається, що адресату роз'яснено
те, що ОСОБА_1 на сьогодні має право як
спадкоємиця, на оформлення
проввовстановлюючих документів на
земельні ділянки, які передані у
власність її матері.

Згідно з копією виписки з по
господарських книг Вижньоберезівської
сільської ради № 99/02-24 від 26.05.2014 р. (а.с.
78-82) вбачається, що станом на 2010 рік за
ОСОБА_6 головою господарства що по
АДРЕСА_1 записано землі 0,97 га.

Відповідно до копії виписки з по
господарських книг Вижньоберезівської
сільської ради № 92/02-24 від 16.05.2014 р. (а.с.
95-96) вбачається, що за господарством що
по АДРЕСА_1 у графі земля записано на 2014
р. - 0,97 га. Відповідно до виписки з по
господарських книг Вижньоберезівської
сільської ради № 167/02-24 від 09.10.2014 р.
вбачається, що за господарством що по
АДРЕСА_1 у графі земля записано на 2014 р. -
0,97 га.

Згідно з копією довідки № 127/02-24 від
25.06.2011 р. (а.с. 102) вбачається, що за
господарством ОСОБА_3 з 1980 року у селі
Вижній Березів рахується земельна
ділянка 1,20 га.

Відповідно до копії свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
індексний номер: 2902057 від 25.04.2013 року
(а.с. 105) вбачається, що ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства за адресою АДРЕСА_1 площею
0,0311 га.

Згідно з копією свідоцтва про право
власності на нерухоме майно індексний
номер: 2904454 від 25.04.2013 року (а.с. 106)
вбачається, що ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
за адресою АДРЕСА_1 площею 0,1416 га.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад, які
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях відповідних рад є вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого права у разі його
порушення органом державної влади, а
способом захисту права згідно зі ст. 162
КАС України може бути визнання
незаконним (протиправним) рішення, дії,
бездіяльності органу державної влади
та його скасування, із зобов'язанням
вчинення певних дій на захист
порушеного права.

Окрім того суд звертає увагу, що в силу
вимог п.п. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про звернення громадян» Звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Представник відповідача,
Вижньоберезівської сільської ради в
поданій суду заяві вимоги
адміністративного позову заперечила,
однак не надала підтверджуючих в
заперечення позовних вимог документів,
а тому суд вважає, що підстави для
доказування позовних вимог в частині
визнання неправомірною бездіяльності
Вижньоберезівської сільської ради, яка
полягає у тому, що не розглянута її
заява від 25.02.2013 року та зобов'язання
Вижньоберезівську сільську раду дати
дозвіл на виготовлення технічної
документації для приватизації
земельної ділянки в АДРЕСА_1 для
ведення особистого селянського
господарства та обслуговування
житлового будинку, відсутні.

Отже суд прийшов до висновку, що слід
визнати неправомірною бездіяльність
Вижньоберезівської сільської ради, яка
полягає у тому, що не розглянута заява
ОСОБА_1 від 25.02.2013 року та зобов'язати
Вижньоберезівську сільську раду дати
дозвіл на виготовлення технічної
документації для приватизації
земельної ділянки в АДРЕСА_1, для
ведення особистого селянського
господарства та обслуговування
житлового будинку

Суд вважає, що позов в частині
скасування оскаржуваних рішень є
передчасним і таким, що не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Оскаржуваними позивачкою рішеннями її
прав, як землекористувача не порушено,
оскільки на даний час, позивачкою не
зареєстровано право власності на
спадкове майно.

Вирішуючи справу керуючись
процесуальними нормами суд зазначає,
що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство
спрямоване на захист саме порушених
прав осіб у сфері публічно-правових
відносин, тобто для відновлення
порушеного права в зв'язку із
прийняттям рішення суб'єктом владних
повноважень особа повинна довести,
яким чином відбулось порушення її прав.

Таким чином, підставами для визнання
рішення недійсним є невідповідність
його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції
органу, який прийняв це рішення.
Обов'язковою умовою визнання рішення
недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного рішення прав
та охоронюваних законом інтересів
позивачки у справі.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір,
суд повинен надати об'єктивну оцінку
наявності порушеного права чи інтересу
на момент прийняття оспорюваного
рішення, а також визначити, чи
відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права тим, що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права
позивачки.

З системного аналізу вказаних норм
законодавства слід прийти до висновку,
що підставами для визнання недійсним
рішення є невідповідність його вимогам
законодавства або визначеній законом
компетенції органу, який видав цей акт,
і порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів позивачки у справі.
При цьому захист таких прав має бути
нерозривно пов'язаний з тим фактом, що у
особи існує правовий інтерес як
власника або як користувача на цю
земельну ділянку.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття судом
рішення про відмову в цій частині
позовних вимог.

Передчасне уявлення позивачки про
наявність підстав для задоволення
позову у обраний спосіб, за відсутності
при цьому порушень її прав та інтересів
оспорюваними рішеннями, не є підставою
для задоволення такого позову,
оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст.
2 КАС України особа звертається до суду
саме за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав та охоронюваних
законом інтересів.

Отже всупереч наведеним вище приписам,
позивачка не надала до суду належного
документального підтвердження, що вона
є власником чи користувачем земельної
ділянки, на захист якого вона
звернулася до суду, не зазначила, яким
чином в момент прийняття оспорюваного
акту оскаржуване рішення порушувало її
права на земельну ділянку площею 0,17 га.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для визнання недійсними та
скасування оскаржуваних рішень.

Оскільки вимога про визнання недійсним
та скасування та Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно є похідною
від попередньої вимоги у задоволенні
якої відмовлено, вона також не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України
також підлягає стягненню з відповідача
Вижньоберезівської сільської ради на
користь позивачки понесені нею витрати
по сплаті судового збору у сумі 73,08 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 2-4, 8, 9, 11, 14, 17, 18, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 186,
254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Вижньоберезівської сільської ради, яка
полягає у тому, що не розглянута заява
ОСОБА_1 від 25.02.2013 року.

Зобов'язати Вижньоберезівську
сільську раду розглянути заяви ОСОБА_1
про передачу їй у приватну власність
земельних ділянок..

Стягнути з Вижньоберезівської
сільської ради на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_2, 73,08 грн.
судового збору сплаченого за подання
адміністративного позову.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги, постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Косівський районний суд
Івано-Франківської області протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
М.В. Бельмега