Справа № 743/1291/14-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1291/14-а
Провадження №6-а/743/5/14
У Х В А Л А

13 жовтня 2014 року Ріпкинський
районний суд Чернігівської області в
складі:

головуючого-судді Сташківа
В.Б.,

при секретарі Нерус Н.І.,

за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без фіксування його
технічними засобами, подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ПЕТРЕНКА Сергія
Вікторовича, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець
ВПВР УДВС ГУЮ в Чернігівській області
Петренко С.В., посилаючись на ст.263 КАС
України, ст.36 Закону України "Про
виконавче провадження", ст.7 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" та
відсутність бюджетного фінансування
боржника, звернувся до суду із заявою
про зміну способу та порядку виконання
рішення у справі № 2518/2-а-19624/11 за
позовом ОСОБА_1 про зобов'язання УПЗСЗ
Ріпкинської РДА перерахувати та
виплатити останньому щорічну допомогу
на оздоровлення, передбачену абз. 5 ч. 4
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2011 рік, у розмірі 3
мінімальних заробітних плат, шляхом
стягнення з УПЗСЗ Ріпкинської РДА на
користь ОСОБА_1 нарахованих, але не
виплачених сум допомоги в розмірі 2748
грн..

В судовому засіданні стягував
ОСОБА_1, при вирішенні даного питання,
поклався на розсуд суду.

Головний державний виконавець ВП ВР
УДВС ГУЮ у Чернігівській області
Петренко С.В. та представник УСЗ
Ріпкинської РДА в судове засідання не
з'явились, просили справу розглянути за
їх відсутності. При цьому, вказаний
державний виконавець підтримав
подання.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи № 2518/2-а-19624/11, суд
дійшов наступного висновку.

Постановою Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 23 січня 2012 року (справа №
2518/2-а-19624/11), яка залишена без зміни
ухвалою Київського ААС від 20 листопада
2013 року:

- визнано протиправними дії УПСЗН
Ріпкинської РДА щодо обрахування
розмірів та виплати у занижених
розмірах ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої абз. 5 ч. 4 ст.
48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2011 рік, у розмірі 3
мінімальних заробітних плат;

- зобов'язано УПСЗН Ріпкинської РДА
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення,
передбачену абз. 5 ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за 2011 рік, у
розмірі 3 мінімальних заробітних плат,
який визначається виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати,
передбаченої на момент виплати в ст.. 22
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», обов'язковим
урахуванням фактично виплачених
коштів.

У справах "Брумареску проти Румунії",
"Совтрансавто-Холдінг проти України",
"Пономарьов проти України"
Європейський Суд з прав людини
зазначив, що одним із фундаментальних
аспектів верховенства права є принцип
юридичної визначеності, який
передбачає повагу до принципу res judicata -
принципу остаточності рішень суду,
який передбачає, що у будь-якому спорі
рішення суду, яке вступило в законну
силу, не може бути поставлене під
сумнів, та що жодна зі сторін не має
права вимагати перегляду остаточного
та обов'язкового рішення суду просто
тому, що вона має на меті добитися
нового слухання справи та нового її
вирішення.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою звернення з вказаним
поданням зазначено зміни в
законодавстві, а саме - 1 січня 2013 року
набрав чинності Закон України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 5.06.2012 року № 4901-6,
відповідно до ст.1 ч.1, ст. 2 ч.1 якого
встановлюються гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким зокрема є
державний орган, державні
підприємства, установа, організація.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження», з урахуванням
особливостей, встановлених цим
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 вказаного Закону
у разі якщо рішення суду, зазначені в
частині першій цієї статті, не виконано
протягом двох місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, крім випадків, коли
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, державний виконавець
зобов'язаний звернутися до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою постановою Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від від 23 січня 2012 року (справа №
2518/2-а-19624/11), судом задоволені частково
позовні вимоги шляхом зобов'язання
боржника призначити, нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 допомогу в розмірі 2748
грн..

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
саме такі вимоги, а суд може прийняти
постанову про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії відповідно до п. 2 ч. 2
ст. 162 КАС України, виходячи з чого суд
приходить висновку про те, що покладені
судом на боржника зобов'язання є
обраним судом видом захисту порушених
прав стягувача в межах його позовних
вимог, які були задоволені судом.

Враховуючи те, що зміни в діючому
законодавстві, яке регулює натепер
порядок виконання рішень суду зі
спірних правовідносини, не є
обставинами, що ускладнюють виконання
рішення суду, зважаючи на те, що обраний
судом спосіб захисту порушених прав не
може розцінюватися як спосіб виконання
рішення, а вимоги, викладенні в поданні,
є, по своєї суті, вимогами про зміну
способу захисту порушеного права,
встановленого судовим рішенням, тобто
зміну судового рішення по суті, що не
входить в межу повноважень суду, що
ухвалював рішення, та не є предметом
регулювання ст. 263 КАС України, тому суд
приходить до висновку про відсутність
достатніх правових підстав для
задоволення подання головного
державного виконавця і зміни способу
виконання судового рішення.

Керуючись ст.263 КАС України, суд; -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ПЕТРЕНКА Сергія
Вікторовича про зміну способу та
порядку виконання постанови суду -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом 5 днів з дня отримання копії
ухвали апеляційної скарги до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ріпкинський районний суд
Чернігівської області.

Суддя
В.Б.Сташків