Справа № 823/890/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/890/14
інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
місті Каневі на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного Фонду України в
Корсунь-Шевченківському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Каневі про
стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Каневі, в якому
просив стягнути з відповідача борг у
сумі 336 грн. 36 коп.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року позов задоволено, при цьому суд
виходив з обґрунтованості позовних
вимог та наявності підстав для їх
задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що відшкодування проводиться
лише на централізованому рівні, а тому
позивач -УПФУ в
Корсунь-Шевченківському районі не є
належним стягувачем. Стосовно ОСОБА_2
представник відповідача зазначає, що
акт про нещасний випадок за формою Н-1
від 10.12.2003 та акт розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 від
02.02.2004 складено всупереч вимогам
чинного на той час Положення про
порядок розслідування та ведення
обліку нещасних випадків. 22.04.2014
представник відповідача звернувся до
суду з клопотанням про розгляд справи
за його відсутності.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, за
період з 01.12.2013 по 01.03.2014 позивачем
виплачено пенсію з інвалідності ОСОБА_2
у сумі 336 грн. 36 коп.

Суми виплаченої пенсії відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Каневі до
відшкодування не прийнято.

Згідно із таблицями розбіжностей до
довідки про відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, з 01.12.2013 по 01.03.2014
відповідач не прийняв до заліку для
відшкодування витрати на виплату
пенсій по інвалідності на загальну
суму 336 грн. 36 коп., підтверджуються
розрахунком суми боргу.

Позивач, вважаючи неправомірними дії
відповідача щодо відмови у прийнятті
вказаних витрат до відшкодування,
звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Згідно зі ст.. 4 Основ, залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до Основ.

Перелік видів соціальних послуг і
матеріального забезпечення, які
надаються за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання встановлено
п. 4 ч.1 ст. 25 Основ, серед яких в тому
числі пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Отже, зважаючи на те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", яка
визначає перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Основ, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене в
положеннях частини другої статті 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", зокрема, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Механізм відшкодування понесених
страховиком витрат, визначено Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003р. (надалі -
Порядок).

Пунктом 4 Порядку передбачено, що
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалась пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач не приймає до відшкодування
пенсію виплачену управлінням
Пенсійного фонду пенсіонеру ОСОБА_2 за
період з 01.12.2013 по 01.03.2014 у сумі 336 грн. 36
коп. (112 грн. 12 коп. (основний розмір
пенсії) х 3 місяці = 336 грн. 36 коп.), якому
призначено пенсію з інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, у зв'язку з тим, що акт про
нещасний випадок за формою Н-1 від 10.12.2003
складено усупереч вимогам чинного на
той час Положення про порядок
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого Постановою КМУ від 21.08.2001
№1094.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
невідповідність форми акту про
нещасний випадок форми Н-1 від 10.12.2003
(стосовно ОСОБА_2.) законодавчим актам, в
даному випадку не може розглядатися як
підстава звільнення відповідача від
обов'язку прийняти до заліку понесені
позивачем витрати, крім того вказаний
акт відповідачем не оскаржено, його не
визнано недійсним і не скасовано.

Щодо посилань відповідача на те, що
відшкодування проводиться лише на
централізованому рівні і у зв'язку з
цим позивач не є належним стягувачем,
колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція. За змістом статті 18
зазначеного Закону виконавча дирекція
Фонду є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду, проводить
свою діяльність від імені Фонду у межах
та в порядку, що визначаються його
статутом і Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15 (далі - Положення про
виконавчу дирекцію Фонду), організовує
та забезпечує виконання рішень
правління Фонду, робочими органами
виконавчої дирекції Фонду є, зокрема,
її відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Згідно із Положенням про Пенсійний
фонд України, затвердженим Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011 (перед цим діяло Положення
затверджене Указом Президента України
від 1 березня 2001 року № 121/2001), Пенсійний
фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи (п.7).

Таким чином, вимоги управління ПФУ про
відшкодування відділенням Фонду
витрат, пов'язаних із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, відповідають змісту його
прав як робочого органу ПФУ щодо
відшкодування понесених ним витрат та
узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду, крім
іншого, визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві, та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Отже, витрати, понесені органами ПФУ у
зв'язку із виплатою та доставкою пенсій
по інвалідності від трудового каліцтва
(у тому числі й пенсій особам, які стали
інвалідами від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР) підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Такий висновок щодо застосування норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України від
20 березня 2007 року, 12 червня 2012 року та 21
травня 2013 року (справи №№ 21-1087во06,
21-165а12 та 21-129а13 відповідно).

Згідно з ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог та наявність правових
підстав для їх задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Каневі на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного Фонду
України в Корсунь-Шевченківському
районі до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Каневі про
стягнення боргу - залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.