Справа № 804/11117/13-а
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2014 рокусправа № 804/11117/13-а

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А.
Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційні скарги Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, Дніпропетровської митниці
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.10.2013 року у справі №804/11117/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адонай Плюс» до
Дніпропетровської митниці Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про визнання недійсною картки
відмови в прийнятті митної декларації,
визнання протиправним та скасування
рішення, стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ТОВ «Адонай плюс» (далі
по тексту - позивач) звернулося до суд з
позовом до Дніпропетровської митниці
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі по тексту - відповідач 1),
ГУ ДКС України у Дніпропетровській
області (далі по тексту - відповідач 2), в
якому просило визнати недійсною
(скасувати) картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України «
110080000/2013/00117 від 20.07.2013 року; визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача 1 про коригування митної
вартості від 20.07.2013 року №110080000/100112/1;
стягнути з державного бюджету України
на його користь суму надмірно
сплачених платежів у розмірі 11724,31 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.10.2013 року позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.

З постановою суду першої інстанції не
погодились Дніпропетровська митниця
ГУ Міндоходів в Дніпропетровській
області та ГУ ДКС України у
Дніпропетровській області і подали
апеляційні скарги, в яких просили
скасувати постанову та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Дніпропетровська митниця ГУ
Міндоходів в Дніпропетровській
області свої вимоги обґрунтувала тим,
що постанова прийнята з порушенням
норм матеріального права. Апелянт
вважав, що суд не прийняв до уваги
докази митниці щодо наявності
розбіжностей у наданих позивачем
документах, а саме: в інформації в п.4.1,
наданого декларантом контракту від
18.03.2013 року №АD-L 18/13 зазначено ціну на
товар на умовах EXWORKS, були недоліки у
висновку експерта ТПП від 16.07.2013 року
№ГО-3873. Апелянт вказував, що за поданою
позивачем МД спрацював профіль ризику
105-2 «необхідно перевірити
достовірність складових митної
вартості, а саме додаткові нарахування
до ціни угоди. Можливе страхування
оцінюваних товарів. Можливе заниження
митної вартості товарів. Здійснити
перевірку правильності визначення
митної вартості, звернувши увагу на
вартість ідентичних або подібних
товарів». Апелянт вказував, що
відповідно до положень пп.2 п.6 ст.54 МК
України митну вартість товарів, що
імпортуються скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості - 2б - за
ціною договору щодо подібних товарів, з
урахуванням наявної у митного органу
інформації про вартість подібного
товару та з урахуванням наявної у
митного органу інформації щодо
вартості транспортних витрат з країни
експорту, отриманої від державних
органів на запит Держмитслужби
України, та інформації МД №110080000/2013/110553
від 26.04.2013 року, МД №600110000/2013/2041 від
01.04.2013 року (1,5975 доларів США/кг).

У своїй апеляційній скарзі ГУ ДКС
України у Дніпропетровській області
вказало, що судом першої інстанції не
враховано норми матеріального права.
Апелянт вказував, що повернення
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів органами
казначейства здійснюється на підставі
висновку митного органу, що займався
оформленням митної декларації, який не
надходив від Дніпропетровської
митниці.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки відповідача 1 про розбіжності
в контракті від 18.03.2013 року №АD-L 18/13 та
комерційному інвойсі є помилковими.
Суд не прийняв як належний доказ
посилання відповідача 1 на недоліки
висновку експерта ТПП від 16.07.2013 р.
№ГО-3873, оскільки наявність такого
документа не передбачена переліком
документів, які підтверджують митну
вартість товарів згідно ч. 2 ст. 53 МК
України, вказавши, що висновок
експерта ТПП від 16.07.2013 року не містить
розбіжностей, наявних ознак підробки,
не містить відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни. Суд зазначив, що
вимога про надання ліцензійного чи
авторського договору покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів, про
надання інформації біржових
організацій про вартість товару або
сировини є безпідставною.

Матеріалами справи встановлено, що
18.03.2013 року ТОВ «Адонай Плюс» (покупець)
уклав зовнішньоекономічний контракт
№АD-L 18/13 з Компанією «Lider Kozmetik San.ve Tic.A.S»
(продавець) про придбання товару:
парфумерних, косметичних,
господарських, туалетних засобів,
товарів побутової хімії: освіжувачів
повітря, лаків для волосся, поліролів
для меблів, засобів для гоління згідно
специфікацій на умовах поставки EXW
Dilovasi, згідно Інкотермс-2000. На виконання
умов Контракту згідно Специфікації №1
від 18.03.2013 року, комерційного інвойсу
від 28.06.2013 року позивач 20.07.2013 року ввіз
освіжувач для надання пахощів та
дезодорування повітря в жерстяному
аерозольному балоні (незмінний) «Riff»
об. по 300 мл., не містить озоноруйнуючих
речовин (у складі газ без запаху PG
(пропан 40%, бутан 60%) на загальну суму
30412,80 доларів США. (МД № 110080000/2013/117994 від
20.07.2013 року). Позивачем було заявлено
митну вартість за основним методом у
розмірі - 1,36 доларів/кг.

На підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товару позивачем
були надані наступні документи:
облікова картка особи, яка здійснює
операції з товаром від 05.04.2013 року №
1100/2013/0000722; GMR від 19.07.2013 року №21168;
коносамент від 08.07.2013 року; банківський
платіжний документ від 17.07.2013 року №113;
калькуляція транспортних витрат
АД-22/12-13 від 15.07.2013 року; довідка
транспортних витрат б/н від 15.07.2013 року;
прайс-лист від 18.03.2013 року; висновок про
вартісні характеристики від 16.07.2013 року
№ГО-3873; калькуляція собівартості від
17.09.2012 року; інвойс від 28.06.2013 року № 014567;
пакувальний лист від 28.06.2013 року;
специфікація 1 від 18.03.2013 року;
зовнішньоекономічний договір від
18.03.2013 року АД-Л 18/13; договір про
перевезення від 18.03.2013 року №1803;
довідка про проведення декларування
валютних цінностей від 05.07.2013 року;
сертифікат про проходження товару від
08.07.2013 року № 026437; рішення Держстандарт
метрологія від 19.03.2013 року; технічна
документація від 10.12.2005 року; копія
митної декларації країни відправлення.

Відповідно до ст.54 МК України посадовою
особою митниці було здійснено контроль
наявності в документах усіх відомостей
та встановлено, що у контракті було
зазначено ціну на товар на умовах EXW
Dilovasi, а в комерційному інвойсі
зазначено ціну на товар на умовах EXWORKS.
У наданому позивачем висновку експерта
ТПП від 16.07.2013 року №ГО-3873 містилися
посилання на сайти мережі Інтернет, не
було зазначено чи використовувалися
коригуючі коефіцієнти та які саме
(числові показники, методи розрахунку).
У калькуляції на доставку вантажу
позивачем внесено було окремо
навантаження на транспортний засіб у
розмірі 1100 грн., однак ця сума не
підтверджена документами експедитора.

Згідно п.1 ч.4 ст.54, ст.337, ст.58 МК України
митниця для підтвердження
обґрунтованості заявленої позивачем
митної вартості товару запропонувала
позивачу надати додаткові документи, а
саме: виписку з бухгалтерської
документації, ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів,
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Позивачем було зазначено в МД про
неможливість надання вказаних
документів. Неподання ТОВ «Адонай
Плюс» додаткових документів на
підтвердження митної вартості
унеможливило застосування основного
методу визначення митної вартості.

20.07.2013 року митницею була оформлена
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
110080000/2013/00117 на підставі п.6 ст.54 МК
України з причин відмови позивача
надати додаткової документи та в цей же
день винесено рішення про коригування
митної вартості №110080000/2013/100112/1, згідно
якого митну вартість товару визначено
із застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2б - за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів з урахуванням наявної у
митного органу інформації про вартість
подібного товару та з урахуванням
наявної у митного органу інформації
щодо вартості транспортних витрат з
країни експорту, отриманої від
державних органів на запит
Держмитслужби України з МД
№600110000/2013/2041від 01.04.2013 року,
№110080000/2013/110553 від 26.04.2013 року за ціною
1,5975 доларів США/кг.

Митницею випущено товар у вільний обіг
за МД №110080000/2013/118019 від 20.07.2013 року з
митною вартістю відповідно до Рішення
про коригування митної вартості
№110080000/2013/100112/1 від 20.07.2013 року.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган, має
право: упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МК України. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до п. 3 ст. 53 МКУ, якщо
документи не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; виписку
з бухгалтерської документації; випуску
з бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або аналогічних товарів
на території України; довідкову
інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ст.33 МК України митні
органи мають право використовувати
інформаційні ресурси, що знаходяться у
їх віданні, створені, оброблені та
накопичені в інформаційних системах та
складаються з відомостей, що містяться
у документах, які надаються під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів, транспортних
засобів та інших документів.

Як встановлено матеріалами справи, під
час контролю за поданою МД спрацював
профіль ризику 105-2 «Необхідно
перевірити достовірність складових
митної вартості, а саме додаткові
нарахування до ціни угоди. Можливе
страхування оцінюваних товарів.
Можливе заниження митної вартості
товарів. Здійснити перевірку
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів».

У відповідності до п.2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кодон
України, затверджених наказом ДМСУ від
13.07.2012 року №362 робота посадових осіб з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом, у тому числі:
перевірки включення/не включення
складових митної вартості; перевірки
наявності ознак підробки документів,
які підтверджують митну вартість
товарів; перевірки наявності
розбіжностей у документах, які
підтверджують митну вартість товарів;
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

Неподання позивачем додаткових
документів в межах проведення
консультацій, на підтвердження митної
вартості товарів за ціною договору,
унеможливило застосування основного
методу визначення митної вартості.

Відповідно до ч.3 ст.58 МК України, у разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.
Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування митницею цього методу для
визначення митної вартості товару.

Згідно з пп.2 п.6 ст.54 МК України митну
вартість товарів, що імпортувалися ТОВ
«Адонай Плюс» було скориговано
митницею із застосуванням
другорядного методу визначення митної
вартості 2б - за ціною договору щодо
подібних товарів, з урахуванням
наявної у митниці інформації про
вартість подібного товару та з
урахуванням наявної у митниці
інформації щодо вартості транспортних
витрат з країни експорту, отриманої від
державних органів на запит
Держмитслужби України та інформації МД
№110080000/2013/1100553 від 26.04.2013 року, МД
№600110000/2013/2041 від 01.04.2013 року за ціною 1,5975
доларів США/кг (а.с.107-110).

Аналізуючи обставини у справі та
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що митницею не
доведено, що надані позивачем
документи для підтвердження митної
вартості товару містять неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, що
відповідачем не надано належного
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано та не може бути
застосований основний метод
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту).

На думку колегії суддів, відповідачем 1
обґрунтовано прийнято картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордону країни та рішення про
коригування митної вартості. Колегія
суддів враховує те, що у наданих для
митного оформлення товару позивачем
документах були наявні розбіжності,
які унеможливили застосування
основного методу визначення митної
вартості товару за основним методом,
враховує те, що декларант відмовився
надати додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості та при відсутності у митниці
інформації про митну вартість
ідентичних товарів, митниця
застосувала другорядний метод
визначення митної вартості 2б (за ціною
договору щодо подібних товарів, з
урахуванням наявної інформації щодо
вартості транспортних витрат з країни
експорту) згідно МД №600110000/2013/2041 від
01.04.2013 року та МД №110080000/2013/110553 від 26.04.2013
року, за якими ТОВ «Адонай Плюс» ввозив
подібний товар по договору з тим же
контрагентом на тих же умовах поставки.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню, постанову суду
першої інстанції слід скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205,207
КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, Дніпропетровської митниці
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
10.10.2013 року у справі №804/11117/13-а -
скасувати.

Прийняти нову постанову. У задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адонай Плюс» до
Дніпропетровської митниці Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про визнання недійсною картки
відмови в прийнятті митної декларації,
визнання проти правним та скасування
рішення, стягнення коштів - відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
Т.С. Прокопчук