Справа № 804/13896/13-а
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", Дніпропетровської митниці Міндоходів

за позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

до Дніпропетровської митниці Міндоходів

про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", Дніпропетровська митниця Міндоходів звернулась з апеляційними скаргами. Позивач зазначив, що частково задовольнивши позовні вимоги, суду першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов’язання митного органу прийняти рішення про застосування митної вартості товарів, не підлягають задоволенню з підстав того, що зазначені дії законодавством віднесені виключно до компетенції митних органів, так як суд у даному випадку не приймав би рішення про визнання заявленої позивачем митної вартості. а зобов’язав би вчинити такі дії відповідача. Відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначив, що на час здійснення митної оцінки товару на підставі доданих до МД документів було виявлено ряд розбіжностей та відсутність необхідних відомостей, як то специфікація до контракту, інвойс від виробника, інвойс від продавця та сертифікат якості містять різні відомості щодо відсоткового вмісту складових товару; коносамент, сертифікат якості та сертифікат походження були надані без перекладу, що унеможливлює проведення перевірки числових значень заявленої митної вартості; окрім того, до МД не долучено жодного документу, який би підтверджував спосіб розрахунку за поставлений товар. Зазначений факт був залишений поза увагою судом першої інстанції.

У судовому засіданні сторони доводи, викладені в апеляційних скаргах та запереченнях на неї підтримали в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Публічне акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” згідно умов доповнення №1 від 10.06.2013 року до контракту № 020413N від 02.04.2013 року, укладеного з компанією “Chemstar products llc” (США), отримувало марганцеву руду, а саме, марганцеву руду дрібної фракції походженням з Бразилії, на умовах CPT залізнична станція порту відвантаження (порт Україна) – 1024450 кг. 14.08.2013 року для здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом була подана електронна митна декларація № 110090000/2013/005164, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено товар марганцева руда дрібної фракції, вміст Mn - 44 %, Р – 0,055 %, волога – 16,3%, країна походження та країна виробника - Бразілія. Митна вартість товару позивачем була визначена за основним методом (за ціною договору) за ціною 209, 18 дол. США за метричну тону. Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного товару позивачем були надані до Митного поста “Нікополь” Дніпропетровської митниці Міндоходів наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №110/2012/0000991 від 15.11.2012 року;

- копія зовнішньоекономічного контракту №020413N від 02.04.2013 року;

- залізничні накладні для внутрішнього сполучення;

- коносамент № 01 від 21.05.2013 року;

- некласифікований комерційний документ від 27.05.2013 року;

- рахунок – фактура (інвойс) № 0104N-SL від 10.06.2013 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту);

- довідка про проведення декларування валютних цінностей доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 22.07.2013 року.

- рішення про коригування митної вартості №110090000/2013/000041/1 від 28.08.2013 року, у якому зазначено, що митне оформлення не може бути здійснене відповідно до п. 6 ст.54 Митного кодексу України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов’язання митного органу прийняти рішення про застосування митної вартості товарів, яка заявлена декларантом у поданій ним у митній декларації № 110090000/2013/0005938 від 11.09.2013 року, є такою вимогою, яка не підлягають задоволенню з урахуванням того, що зазначені дії законодавством віднесені виключно до компетенції митних органів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частин 1 та 2 ст. 51 вказаного Кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу, а митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас частиною 3 вказаної статті встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

З долучених до справи матеріалів судом з’ясовано, що позивачем надано до митного органу всі необхідні документи, що визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України і аналіз вказаних документів не дає підстави вважати, що вони містять розбіжності, які ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості товарів або відомості щодо ціни, яка була сплачена за товар, та на які посилається митний орган.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для здійснення корегування митної вартості заявленого до розмитнення позивачем товару за МД №110090000/2013/005938 (марганцевої руди дрібної фракції (країна походження Бразилія) MN 44% Р 0,055% волога: 16,3% ФР. (0,2 – 5мм) в сторону збільшення ціни товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості стали біржові відомості з періодичного видання СRU. В наявних матеріалах справи документах, як то зовнішньоекономічний контракт №020413N від 02.04.2013 року, специфікація до контракту №020413N від 02.04.2013 року, додаток №1 до контракту №020413N від 02.04.2013 року, сертифікат якості від виробника вбачається, що на митну територію України імпортувалась саме марганцева руда дрібної фракції, країна походження Бразилія, MN 44% Р 0,055% з вмістом вологи: 16,3% ФР. (0,2 – 5мм).

Крім того, доводи відповідача про те, що згідно наданої біржової інформації з періодичного видання СRU вартість руди марганцевої становить 5,7 дол.США за 1% марганця в сухій вазі, суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачем закупався товар на умовах СРТ порт України. Окрім того, письмових доказів відповідачем не надано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість марганцевої руди дрібної фракції (країна походження Бразилія)” MN 44% Р 0,055% волога: 16,3% ФР. (0,2 – 5мм), імпортованої відповідно до зовнішньоекономічного контракту №020413N від 02.04.2013 року. Подані позивачем до митного ор гану документи належні, стосуються предмету контракту, на підставі яких можливо визначити митну вартість за ціною контракту. Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зобов’язання митного органу прийняти рішення про застосування митної вартості товарів, яка заявлена декларантом у поданій ним у митній декларації № 110090000/2013/0005938 від 11.09.2013 року, оскільки такі дії законодавством віднесені виключно до компетенції митних органів.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням того, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій постанові, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", Дніпропетровської митниці Міндоходів – залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко