Справа № 804/11036/13-а
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2014 рокусправа № 804/11036/13-а

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Лукманової О.М.

суддів: Божко
Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2013 року по справі № 804/11036/13-а за
позовом Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Закритого акціонерного
товариства Нікопольського заводу
сталевих труб «ЮТІСТ» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів (далі по тексту -
позивач) звернулось до суду з позовом
до ЗАТ Нікопольський завод сталевих
труб «ЮТІСТ» (далі по тексту -
відповідач), в якому просило стягнути з
відповідача
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 428073,93 грн. та стягнути пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 12713,58 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.11.2010 року, яка ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 04.04.2012 року
залишена без змін, у задоволенні
позовних вимог відмовлено. Ухвалою
Вищого адміністративного суду від
24.07.2013 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2012 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.10.2013 року в задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нову
постанову, якою задовольнити заявлені
позовні вимоги. Свої вимоги
обґрунтував тим, що судом не надано
належної оцінки нормам чинного
законодавства, висновки суду не
відповідають обставинам справи, що
призвело до прийняття невірного
рішення. Апелянт вважав, що згідно до
вимог діючого законодавства, за робочі
місця, призначені для працевлаштування
інвалідів і не зайняті інвалідами,
відповідач повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції, в зв'язку з несплатою
адміністративно-господарських санкцій
у передбачений законом строк до
стягненню підлягає також пеня. Апелянт
вказував, що відповідач порушив
порядок подання звітів про наявність
вакансій до Служби зайнятості
населення, тобто товариством у 2009 році
не за всі місяці було подано звіт за
формою 3-ПН до центру зайнятості, з чого
не можливо встановити чи мало
товариство вільні місця для
працевлаштування інвалідів та чи
направлялись центром зайнятості особи
на вільні вакантні місця.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС
України за відсутності осіб, які беруть
участь у розгляді справи.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні адміністративного позову
виходив з того, що ЗАТ Нікопольським
заводом сталевих труб «ЮТІСТ» вжиті
всі заходи щодо працевлаштування
інвалідів, хоча звіти про наявність
вакантних місць подавались до центру
зайнятості не щомісячно, однак на
підприємстві створені та наявні місця
для працевлаштування інвалідів. Суд
першої інстанції вказував, що
підприємством не було відмовлено у
працевлаштуванні інвалідів, які
направлялись центром зайнятості, ті
особи які направлялись для
працевлаштування відмовлялись від
роботи добровільно і лише одна особа,
яка була направлена була прийнята на
роботу. Окремо суд першої інстанції
зазначав, що відносно ЗАТ
Нікопольського заводу сталевих труб
«ЮТІСТ» діє процедура визнання
товариства банкрутом і така вимога, як
стягнення адміністративної санкції
повинна бути заявлена у порядку
провадження про банкрутство
підприємства як вимога кредитора.

Матеріалами справи встановлено, що ЗАТ
Нікопольським заводом сталевих труб
«ЮТІСТ» надало до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2009 рік, в якому:
середньооблікова кількість штатних
працівників становить 1578 осіб,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - 63 особи
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 40 осіб.

Згідно до розрахунку позивача, за
невиконання нормативу
працевлаштування інвалідів, виходячи з
середньої річної заробітної плати
штатного працівника та кількості осіб,
які повинні працювати на робочих
місцях, створених відповідно до вимог
ст. 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», відповідачу нараховані
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 428073,93 грн. та пеня за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 12713,58 грн.

Матеріалами справи встановлено, що на
підприємстві ЗАТ Нікопольським
заводом сталевих труб «ЮТІСТ»
внутрішніми наказами створено та
передбачено робочі місця для
працевлаштування інвалідів, проведено
атестацію робочих місць для
встановлення можливості парці на них
осіб з обмеженими можливостями.
Підтверджено, що звітом профільної
комісії по проведенню атестації
робочих місць підприємства на 2009 рік,
визначено, що на виробництві ЗАТ
Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТІСТ» створено 142 робочих місця для
інвалідів, що є на порядок більшим ніж
необхідно по нормативу.

Матеріалами справи підтверджується, що
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 21.08.2010
року по справі № Б38/180-10 за заявою
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів порушено провадження про
банкрутство ЗАТ Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ», введено
мораторій на намовлення вимог
кредиторів. Ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
08.06.2011 року ЗАТ Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ
Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТІСТ» звітувало до Нікопольського
міськрайонного центру зайнятості про
наявність вакансій для осіб з
обмеженими фізичними можливостями за
формою № 3-ПН, зокрема підприємством
були подані звіти за квітень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень 2012
року в яких вказано про наявні вакансії
та умови праці. Товариством в супереч
ст. 20 Закону України «Про зайнятість
населення» не було подано звіти за
січень-березень, травень,
листопад-грудень 2009 року, тобто звіти
не за всі місяці 2009 року.

В матеріалах справи наявний лист
Нікопольського міськрайонного центру
зайнятості яким підтверджується
часткове звітування ЗАТ Нікопольський
завод сталевих труб «ЮТІСТ» про наявні
вільні вакансії, у листі зазначено, що
на протязі 2009 року на працевлаштування
до товариства було направлено 8 осіб із
яких тільки одна особа була
працевлаштована, інші відмовились від
працевлаштування, випадків відмови ЗАТ
Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТІСТ» у працевлаштуванні інвалідів у
2009 році немає.

Відповідно до ст. 19, 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, у разі
незабезпечення виконання нормативів
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, неподання Фонду соціального
захисту інвалідів звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів несуть
відповідальність у встановленому
законом порядку. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ч. 3 ст. 18-1 вищевказаного Закону пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань здійснює державна служба
зайнятості.

Колегія суддів звертає увагу, що ЗАТ
Нікопольським заводом сталевих труб
«ЮТІСТ» вчинялися всі залежні від
нього заходи, спрямовані на
недопущення порушень Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Колегія суддів зазначає, що
несвоєчасне звітування або взагалі
відсутність звітування у певні періоди
2009 року до органу центру зайнятості є
порушенням з боку ЗАТ Нікопольський
завод сталевих труб «ЮТІСТ».

Колегія суддів звертає увагу, що судом
першої інстанції було надано оцінку
правовому становищу ЗАТ Нікопольський
завод сталевих труб «ЮТІСТ», як
підприємства стосовно якого діє
ліквідаційна процедура, та діє
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.
Адміністративного-господарська
санкція встановлена за порушення,
допущені підприємством у 2009 році, тобто
на їх стягнення діє мораторій.

Відповідно до абз. 9 ст. 1, ч. 4 ст. 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції
чинній на час виникнення
правовідносин) мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію. Мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Проаналізувавши вищевказані
законодавчі норми, що регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів
зазначає, що позовні вимоги
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, постанову суду
першої інстанції від 30.10.2013 року слід
залишити без змін, як таку, що прийнята
з додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року по справі № 804/11036/13-а - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
Т.С. Прокопчук