Справа № 2а-1140/10/1170
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/12391/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
22.06.2010 та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011

у справі №2-а-1140/10/1170

за позовом Суб'єкта господарювання
-фізичної особи ОСОБА_2

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 22.06.2010,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2011 позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення №/0 від
22.01.2010. В іншій частині позову
відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняття
нового рішення про відмову в позові
повністю, з підстав порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведена невиїзна
документальна перевірка податкової
декларації з податку на додану
вартість позивача, за результатами
якої складено акт №747/1720/НОМЕР_1 від
29.12.2009.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення, зокрема, вимог пп.
7.2.1 п. 7.2, пп. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», що полягало у
безпідставному включенні позивачем до
складу податкового кредиту ПДВ на
загальну суму 36499 грн., на підставі
податкових накладних, видних ТОВ
«Метапродакшн», установчі документи
якого та свідоцтва платника податку на
додану вартість у судовому порядку
визнані недійсними.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
22.01.2010 №/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість в сумі 54748,5
грн., в т.ч.: 36499 грн. - основний платіж,
18249,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Підпунктом 7.4.5 вказаного пункту
забороняється включати до податкового
кредиту будь-які витрати зі сплати
податку, не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) - чи
банківським документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що право на
нарахування податку і складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку на додану вартість в
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Згідно пункту 9.6 статті 9 Закону
свідоцтво про реєстрацію особи як
платника податку діє до дати його
анулювання, яке відбувається у
передбачених випадках.

Абзацом третім підпункту 25.2 пункту 25
Положення про реєстр платників податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 1 березня 2000
року № 79 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 3 квітня
2000 року за № 208/4429 (у редакції, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин), визначено, що
виключення платника податку на додану
вартість з Реєстру та анулювання
Свідоцтва відбувається також у випадку
прийняття судом (господарським судом)
рішення про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності, про що є відповідне рішення
суду (господарського суду), чи
скасування державної реєстрації
органом державної реєстрації, про що є
повідомлення органу державної
реєстрації.

Аналіз вказаних норм права дає
підстави дійти висновку, що, за умови
фактичного здійснення господарської
операції, наявність у особи права
складати податкові накладні пов'язане
з фактом її реєстрації як платника
податку на додану вартість. При цьому
Законом України «Про податок на додану
вартість» не передбачена можливість
анулювання свідоцтва платника податку
на додану вартість з моменту його
видачі.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм,
правильними є висновки судів
попередніх інстанцій, що на час
здійснення господарських операцій
контрагент позивача ТОВ «ВПФ
«Метапродакшн» був наділений
цивільною правоздатністю і
дієздатністю, та був платником податку
на додану вартість, оскільки виконання
угоди укладеної позивачем з ТОВ
«Метапродакшн» 19.05.2008 щодо
купівлі-продажу соняшника, відбулося в
період з 19.05.2008 по 22.05.2008, у зв'язку з чим
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту податку на додану
вартість на підставі податкових
накладних виданих з дотриманням
приписів пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», за
наслідками вчинення реальних
господарських операцій, що не
спростовано відповідачем, є
правомірним.

Та обставина, що рішенням
Святошинського районного суду м.Києва
від 03.09.2008 визнано недійсним свідоцтво
та статут ТОВ «Метапродакшн» з дати їх
державної реєстрації, тобто з 03.05.2007,
визнано недійсною реєстрацію ТОВ «ВПФ
«Металопродакшн» платником податку на
додану вартість від дати внесення до
реєстру платників податку на додану
вартість, тобто з 21.05.2007, не
спростовують правильності висновків
судів попередніх інстанцій.

Відповідно приписів ч.2 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» сам факт визнання у
судовому порядку недійсними з моменту
реєстрації установчих документів
підприємства, скасування його
державної реєстрації, свідоцтва
платника податку на додану вартість не
є підставою для визнання недійсними
всіх угод, укладених з моменту його
державної реєстрації та до моменту
виключення з державного реєстру.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків суду першої та апеляційної
інстанцій не спростовують та не можуть
бути підставою для його скасування з
наведених в касаційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції відхилити, а
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 22.06.2010 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун