Справа № 804/13021/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р. Справа № 804/13021/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Криворізької
центральної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до Фізичної
особи-підприємець ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Криворізька центральна об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
до суду з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в
якому просить стягнути з відповідача
заборгованість з єдиного податку у
розмірі 1451,62 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що відповідач не
сплатив зобов'язань по єдиному податку,
у зв'язку з чим виникла заборгованість
в розмірі 1451,62 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. Просив розглянути
справу без участі представника.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином. Проте, на адресу суду
повернувся конверт. Частиною 11 ст. 35 КАС
України вважається, що у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
зареєстрована як фізична особа -
підприємець Софіївською районною
державною адміністрацією 19.08.2013 року.
Відповідно до довідки Криворізької
центральної ОДПІ ФОП ОСОБА_2 на облік
платників податків в податковому
органі було поставлено 20.08.2013р.

Відповідач у 2014 році працював на
спрощеній системі оподаткування,
шляхом сплати єдиного податку, на
другій групі зі ставкою 20%.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 в
грудні 2013 року подано заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування з 01 січня 2014 року, в якій
платник обрав другу групу платника
єдиного податку та ставку податку 20%
(243,6 грн.) до розміру мінімальної
заробітної плати (мінімальна заробітна
плата станом на 01 січня 2014 року - 1218
грн.).

На підставі поданої заяви Криворізькою
центральною ОДПІ було видане Свідоцтво
про сплату єдиного податку з 01 січня 2014
року та проведено нарахування в картці
особового рахунку з 01 січня 2014 року в
розмірі 20 % від розміру мінімальної
заробітної плати ( у 2014 році -243,60 грн.)
помісячно.

При цьому, остання сплата єдиного
податку відбулась у грудні 2013 року за
січень. Сплати за лютий - червень 2014
року не відбувалась, внаслідок чого
виникла заборгованість у розмірі 1451,62
грн., що підтверджується карткою
особового рахунку платника податків.

Криворізькою центральною ОДПІ на
виконання вимог ст. 59 Податкового
кодексу України 24.04.14р. сформовано
податкову вимогу № 459-25, яку вручено
платнику податків.

Таким чином, заборгованість
відповідача з єдиного податку складає
1451,62 грн.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлений законом.

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового
кодексу України органами стягнення є
виключно контролюючі органи,
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу.

Згідно ст. 46 Податкового кодексу
України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу
України крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно п.295.1 ст.295 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку першої та другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України У разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

У відповідності до п.95.1 ст.95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.2 ст.95 Податкового кодексу
України стягнення коштів та продаж
майна платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до п. п. 36.1-36.3 ст. 36
Податкового кодексу України,
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором. Податковий
обов'язок є безумовним і першочерговим
стосовно інших неподаткових обов'язків
платника податків, крім випадків,
передбачених законом.

Суд доходить висновку, що позивачем
надані належні докази, які свідчать про
заборгованість відповідача перед
бюджетом, а також здійснені всі заходи,
направлені на досудове врегулювання
відповідного спору.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 заборгованість з єдиного
податку у розмірі 1451,62 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова