Справа № 825/2944/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2944/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Кондратенко О.В.,

представників позивача
Лук'яненка С.О., Чепурко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Успіх-Мена" до Державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагенства у
Менському районі Чернігівської
області Оліфіренко Марини Миколаївни
про визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю "Успіх-Мена" (далі -
позивач, ТОВ "Успіх-Мена") до Державного
кадастрового реєстратора відділу
Держземагенства у Менському районі
Чернігівської області Оліфіренко
Марини Миколаївни, в якому просить суд:
визнати протиправним скасувати
рішення Державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагенства у
Менському районі Чернігівської
області Оліфіренко Марини Миколаївни
№ РВ-014 від 21.08.2014 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру;
зобов'язати Державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагенства у
Менському районі Чернігівської
області Оліфіренко Марини Миколаївни
провести державну реєстрацію
земельної ділянки та внести до
Державного земельного кадастру
відомості (зміни до них) про державну
реєстрацію земельної ділянки площею
56,0500 га, що розташована на території
Феськівської сільської ради Менського
району Чернігівської області.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що ТОВ "Успіх-Мена"
звернулося до державного кадастрового
реєстратора відділу Держемагенства у
Менському районі із заявою про
державну реєстрацію земельної ділянки
площею 56,05 га, що розташована на
території Феськівської сільської ради
Менського району Чернігівської
області. Однак, відповідач відмовив у
внесенні відомостей до Державного
земельного кадастру мотивуючи відмову
тим, що подані документи не
відповідають вимогам Закону України
"Про Державний земельний кадастр" і
Порядку ведення Державного земельного
кадастру. На думку позивача, рішенням №
РВ-014 від 21.08.2014 прийнято із
непередбачених законом підстав, а тому
є протиправним.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, надав заперечення на
адміністративний позов, в якому виклав
свою позицію проти доводів позивача. Як
на підставу заперечень відповідач
посилався на те, що Державний акт на
право колективної власності на землю
не є підставою для державної
реєстрації земельної ділянки, оскільки
на даний час чинним законодавством не
передбачена колективна форма
власності. Вважає, що підстав
проведення державної реєстрації
вказаної земельної ділянки немає.

Заслухавши пояснення представників
позивача, розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позову з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 04.08.2014 позивач
звернувся до Відділу Держземагенства у
Менському районі із заявою про
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру про реєстрацію
земельної ділянки площею 56,05 га, що
розташована на території Феськівської
сільської ради Менського району
Чернігівської області та подав
наступні документи: заяву,
документацію із землеустрою,
електронний документ, копію документа
про присвоєння податкового номера,
копія документа, що посвідчує особу.

Рішенням № РВ-014 від 21.08.2014
державний кадастровий реєстратор
відділу Держземагенства у Менському
районі Оліфіренко М.М. відмовив у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру, з
підстав невідповідності поданих
документів вимогам, установленим
Законом України "Про Державний
земельний кадастр" і Порядку ведення
Державного земельного кадастру.

Визначаючись щодо позовних вимог про
визнання протиправним рішення №
РВ-014 від 21.08.2014, суд виходить із
наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Земельним кодексом України від 25.10.2001
№ 2768, Законом України "Про
Державний земельний кадастр" від 07.07.2011
№ 3613 та постановою Кабінету Міністрів
України від 17.10.2012 № 1051 "Про
затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру" (далі -
Порядок).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, законом покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності своїх рішень на
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
в тому числі у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України "Про
Державний земельний кадастр" від 07.07.2011
№ 3613, державна реєстрація
земельної ділянки - це внесення до
Державного земельного кадастру
передбачених цим Законом відомостей
про формування земельної ділянки та
присвоєння їй кадастрового номера

Відповідно до частини четвертої статті
9 Закону України "Про Державний
земельний кадастр" державний
кадастровий реєстратор: здійснює
реєстрацію заяв про внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, надання таких відомостей;
перевіряє відповідність поданих
документів вимогам законодавства;
формує поземельні книги на земельні
ділянки, вносить записи до них,
забезпечує зберігання таких книг;
здійснює внесення відомостей до
Державного земельного кадастру або
надає відмову у їх внесенні; присвоює
кадастрові номери земельним ділянкам;
надає відомості з Державного
земельного кадастру та відмову у їх
наданні; здійснює виправлення помилок
у Державному земельному кадастрі;
передає органам державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
відомості про земельні ділянки.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
відомості про межі земельної ділянки
вносяться до Державного земельного
кадастру: на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) - у разі встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки за
її фактичним використанням відповідно
до статті 107 Земельного кодексу
України.

Відповідно до статті 22 Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
документи, які є підставою для внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, мають відповідати
законодавству.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про Державний земельний кадастр" для
державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, подаються: заява за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
земельних відносин; оригінал
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки; документація із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки у формі електронного
документа; документ, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
земельної ділянки. Заява з доданими
документами надається заявником
особисто чи уповноваженою ним особою
або надсилається поштою цінним листом
з описом вкладення та повідомленням
про вручення. Державний кадастровий
реєстратор, який здійснює державну
реєстрацію земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви: перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства; за
результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації.

Частиною третьою статті 5 Закону
України "Про Державний земельний
кадастр" зазначено, що порядок ведення
Державного земельного кадастру
визначається Кабінетом Міністрів
України відповідно до вимог цього
Закону

Так, постановою Кабінету Міністрів
України від 17.10.2012 № 1051 затверджено
Порядок ведення Державного земельного
кадастру.

Згідно з пунктом 67 Порядку внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру здійснюється
виключно на підставі та відповідно до
Закону України "Про Державний
земельний кадастр" та цього Порядку.

Пунктом 110 Порядку передбачено, що для
державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстраторові, який здійснює таку
реєстрацію, подаються: 1) заява про
державну реєстрацію земельної ділянки
за формою згідно з додатком 22; 2)
оригінал погодженої відповідно до
законодавства документації із
землеустрою, яка є підставою для
формування земельної ділянки (разом з
позитивним висновком державної
експертизи землевпорядної
документації у разі, коли така
документація підлягає обов'язковій
державній експертизі землевпорядної
документації); 3) електронний документ;
4) документ, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації
земельної ділянки. Державний
кадастровий реєстратор для здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки протягом 14 календарних днів з
дня реєстрації відповідної заяви
перевіряє: 1) відповідність поданих
документів вимогам, передбаченим
пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний
документ відповідно до пункту 74 цього
Порядку.

Аналіз вказаних норм дає підстави для
висновку, що законодавець чітко
передбачив перелік документів, які
подаються для здійснення державної
реєстрації та вимоги до них, а також
визначив повноваження державного
кадастрового реєстратора на якого
покладено обов'язок перевіряти подані
документи на відповідність їх вимогам
законодавства та за результатами
перевірки в разі невідповідності -
надавати заявнику мотивовану відмову у
державній реєстрації.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про
Державний земельний кадастр" підставою
для відмови у здійсненні державної
реєстрації земельної ділянки є:
розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;
подання заявником документів,
передбачених частиною четвертою цієї
статті, не в повному обсязі;
невідповідність поданих документів
вимогам законодавства; знаходження в
межах земельної ділянки, яку
передбачається зареєструвати, іншої
земельної ділянки або її частини.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідно до протоколу № 3 від 06
листопада 1992 року засідання зборів
уповноважених колгоспників колгоспу
«ім. Ватутіна» було прийняте рішення
про перетворення колгоспу «ім.
Ватутіна» в Колективне
сільськогосподарське підприємство
«ім. Ватутіна», а також про
приватизацію майна, роздержавлення та
приватизацію земель.

КСП «ім. Ватутіна» було одержано у
колективну власність земельні ділянки
для виробництва сільськогосподарської
продукції загальною площею 2596,00 га (в
тому числі: 1401,8 га - рілля; 64,1 га -
багаторічні насадження; 627,5 га -
сіножаті; 364,5 га - пасовища; 47,6 га - під
будівлями і дворами; 21,6 га - під шляхами
і прогонами; 41,5 га - ліси та інші
лісовкриті площі; 16,5 га - болото; 0,7 га -
відкриті землі без рослинного покриву;
10,2 га - води), що посвідчувалось
відповідним правовстановлюючим
документом - Державним актом на право
колективної власності на землю серії
ЧН № 0034.

Згідно протоколу № 2 від 24 лютого 2000
року зборів уповноважених членів КСП
«ім. Ватутіна» реорганізоване
шляхом перетворення у
Сільськогосподарський кооператив
«Феськівський».

18 червня 2012 року відповідно до рішення
загальних зборів (протокол № 1 від 14
червня 2012 року) було проведено
реорганізацію (перетворення)
Сільськогосподарського кооператативу
«Феськівський» у Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Феськівське». До новоствореної
юридичної особи -правонаступника ТОВ
«Феськівське», що утворилася внаслідок
реорганізації (перетворення), перейшли
усе майно, усі права та обов'язки СК
«Феськівський», в тому числі права
власності на земельну ділянку
несільськогосподарського
використання (під господарськими
будівлями і дворами) загальною площею
56,05 га.

Згідно рішення загальних зборів ТОВ
«Феськівське» (протокол № 1 від 14 січня
2013 року) ТОВ «Феськівське»
змінило назву на ТОВ «УСПІХ-МЕНА».

Загальні положення щодо документа, які
підтверджують виникнення та існування
того чи іншого речового права на землю,
та їх перелік визначалися у
відповідному законодавчому акті з
питань земельних відносин чинному у
відповідний період, а вимоги щодо цих
документів встановлювалися актами
законодавства, прийнятими на його
виконання. При цьому щодо окремих
документів законодавство
встановлювало презумпцію дійсності
незалежно від дати їх видачі і форми.

Так, Законом України "Про форми
власності на землю" від 30.01.1992 № 2073,
запроваджено поряд
державною-колективну і приватну форми
власності на землю.

Постановою Верховної Ради України від
13.03.2002 № 2201 "Про форми державних актів
на право власності на землю і право
постійного користування землею"
затверджена, зокрема форма державного
акта як на право колективної власності
на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 449 від 02.04.2002 "Про затвердження форм
державного акта на право власності на
земельну ділянку та державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою" встановлено, що
раніше видані (до набрання чинності
цією постанови) державні акти
залишаються чинними і підлягають
заміні у разі добровільного звернення
громадян або юридичних осіб.

Статтею 23 Земельного кодексу України
1990 року передбачено, що право власності
або право постійного користування
землею посвідчується державними
актами, які видаються і реєструються
сільськими, селищними, міськими,
районними Радами народних депутатів.
Державний акт на право колективної
власності на землю видається
колективному сільськогосподарському
підприємству, сільськогосподарському
кооперативу, сільськогосподарському
акціонерному товариству із
зазначенням розмірів земель, що
перебувають у власності підприємства,
кооперативу, товариства і у
колективній власності громадян. До
державного акта додається список цих
громадян. Форми державних актів
затверджуються Верховною Радою
України.

Згідно пункту 7 Перехідних положень
Земельного кодексу України 2001 року
юридичні особи, що одержали у власність
земельні ділянки у розмірах, що були
передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці
ділянки.

Вказана позиція викладена у постанові
Верховного суду України у справі
№6-31Цс12, яка в силу статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковою для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Відповідно до розділу VII Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
земельні ділянки, право власності
(користування) на які виникло до 2004
року, вважаються сформованими
незалежно від присвоєння їм
кадастрового номера. Документи, якими
було посвідчено право власності чи
право постійного користування
земельною ділянкою, видані до набрання
чинності цим Законом, є дійсними.

Згідно пункту 115 Порядку Державна
реєстрація земельних ділянок,
переданих у власність (користування)
без проведення їх державної реєстрації
(в тому числі у разі, коли відомості про
земельні ділянки, право власності
(користування) на які виникло до 2004
року, не внесені до державного реєстру
земель), здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельних ділянок
державної чи комунальної власності) в
порядку, визначеному для державної
реєстрації земельної ділянки.

Враховуючи наведене, суд вважає за
необхідне зазначити, що вирішення
питання щодо державної реєстрації
земельних ділянок право власності якої
виникло до 2004 року на підставі тих чи
інших документів, слід обов'язково
враховувати положення законодавства,
що діяло на момент виникнення певного
права, та принцип дії актів
законодавства в часі.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державний акт на право колективної
власності на земельну ділянку видано
Менською районною радою народних
депутатів 18.11.1995 року та зареєстровано
у Книзі записів державних актів на
право колективної власності на землю
за № 19, тобто відповідно до
законодавства, яке діяло на момент його
видачі.

Враховуючи вказане, суд дійшов
висновку, що рішення державного
кадастрового реєстратора Відділу
Держземагенства у Менському районі
Чернігівської області від 21.08.2014 №
РВ-014 є необґрунтованим, оскільки
прийнято без урахування усіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення, а відтак є протиправним. За
таких обставин, позов в цій частині
підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про зобов'язання
Державного кадастрового реєстратора
відділу Держземагенства у Менському
районі Чернігівської області
Оліфіренко Марини Миколаївни провести
державну реєстрацію земельної ділянки
та внести до Державного земельного
кадастру відомості (зміни до них) про
державну реєстрацію земельної ділянки
площею 56,0500 га, що розташована на
території Феськівської сільської ради
Менського району Чернігівської
області, суд зазначає наступне.
Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру про державну
реєстрацію земельної ділянки
відповідно до Закону України "Про
державний земельний кадастр" віднесено
до виключної компетенції державного
кадастрового реєстратора, тому суд не
може підміняти державний орган,
зобов'язуючи його вчиняти дії та давати
вказівки, які б свідчили про вирішення
питань, які належать до компетенції
такого суб'єкта владних повноважень,
відтак в цій частині позовних вимог
слід відмовити.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 9, 69-71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Чернігівський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Успіх-Мена" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Менському районі Чернігівської
області Оліфіренко Марини Миколаївни
№ РВ-014 від 21.08.2014 року про відмову
у внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць