Справа № 2а-4777/11
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3908/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Швеця В.В.,

Кочана В.М.,

Ліпського Д.В.,

Лиски Т.О.,

Малиніна В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
1 липня 2014 року у справі за його
позовом до Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області
(далі - ДПА у Миколаївській області),
третя особа: Управління Пенсійного
фонду України у Миколаївській області
про скасування наказу та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2008 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просив
зобов'язати ДПА у Миколаївській
області внести зміни до наказу від 16
вересня 2005 року №273-0 про звільнення, а
саме до:

- преамбули пункту 2 наказу про його
звільнення з органів податкової
міліції УПМ ДПА та призначення
пенсійного забезпечення за вислугу
років в зв'язку з інвалідністю в
розмірі пенсії за вислугу років - 60
процентів відповідних сум грошового
забезпечення (заробітку) (пункти «а»,
«б» статті 12, пункт «а» статті 13 та
статті 23 Закону України від 9 квітня 1992
року № 2263-12 «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб») як інваліду
війни на підставі пункту «а» статті 20
Закону; про підвищення пенсії на 200
процентів мінімальної пенсії за віком
як інваліду війни III групи відповідно
до статті 25 Закону;

- підпункту 2.2 пункту 2 про проведення
повного розрахунку на час звільнення з
органів податкової міліції Державної
податкової адміністрації в
Миколаївській області;

- підпункту 2.3 пункту 2 про внесення
вказаних нарахувань до грошового
атестату, а також змін до пенсійної
справи ПС №2789, про що надати відповідні
довідки.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 1 липня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_6 залишено без
задоволення, а рішення судів
попередніх інстанцій без змін.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції позивач посилається на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України
підпункту «б» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року № 114
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Положення).

На підтвердження неоднакового
правозастосування ОСОБА_6 надав ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 31 серпня 2006 року, 25 квітня 2007 року та
16 вересня 2010 року.

Відповідно до статті 237 КАС України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Конкретизуючи зміст цих складових,
Пленум Вищого адміністративного суду
України у своїй постанові "Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України" від 13 грудня 2010 року № 2
роз`яснив, що подібність правовідносин
означає тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за тотожних
предмета спору, підстав позову та за
аналогічних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Як слідує з ухвали Вищого
адміністративного суду України від 1
липня 2014 року, про перегляд якої
ставиться питання, суд касаційної
інстанції залишаючи без змін рішення
судів попередніх інстанцій про відмову
в задоволенні позову, виходив із того,
що спірний наказ видано на підставі
рапорту ОСОБА_6, свідоцтва про хворобу
від 23 серпня 2005 року № 596, виданого
військово-лікарською комісією
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
та довідки МСЕК від 6 вересня 2005 року №
002826. Зазначені в наказі формулювання
підстави звільнення ОСОБА_6
відповідають вимогам підпункту «б»
пункту 64 Положення.

Щодо вимоги позивача про викладення в
іншій редакції наказу Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області від 16 вересня 2005
року № 273-о, зокрема, з описом травми,
отриманої ОСОБА_6, обставинами її
отримання тощо, є необґрунтованими та
не підлягають задоволенню, як і вимоги
позивача щодо зазначення в
оскаржуваному наказі протоколу
засідання ОВЛК від 17 лютого 2007 року № 22,
рішення ОВЛК управління Міністерства
внутрішніх справ України від 17 січня 2007
року № 22, акту № 18 про нещасний випадок,
затвердженого начальником УБОЗ
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
від 4 січня 2007 року, акту огляду МСЕК від
25 січня 2007 року № 009765, довідки
від 25 квітня 2007 року № 42, оскільки
зазначені документи були прийняті
набагато пізніше, ніж наказ Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області від 16 вересня 2005
року № 273-о. Тобто, документи датовані
2007 роком не могли бути підставою
звільнення позивача у 2005 році.

У той же час, в ухвалі від 31 серпня 2006
року, на яку послався позивач на
підтвердження неоднакового
правозастосування, Вищий
адміністративний суд України залишив
без змін судові рішення попередніх
інстанцій, якими визнано протиправною
відмову ДПА у Миколаївській області
щодо перерахунку позивачу вислуги
років для встановлення надбавки. У цій
справі суди встановили, що наказ ДПА
України від 10 вересня 2004 року № 527 «Про
внесення змін до наказу ДПА України від
3 лютого 2004 року», яким передбачено
включити в обчислення стажу служби для
виплати відсоткової надбавки за
вислугу років період проходження
строкової служби та час навчання у
цивільних вищих навчальних закладах,
введений в дію з 1 січня 2004 року, тобто в
той час коли позивач перебував у
трудових відносинах з відповідачем, а
тому ДПА у Миколаївській області
зобов'язана провести перерахунок
вислуги років позивачу з врахуванням
періоду проходження строкової служби
та часу навчання у цивільному
навчальному закладі.

У цій справі суди встановили, що
наказом ДПА України від 10 вересня
2004 року № 527 «Про внесення змін до
наказу ДПА України від 3 лютого
2004 року», передбачено включення в
обчислення стажу служби для виплати
відсоткової надбавки за вислугу років
період проходження строкової служби та
час навчання у цивільних вищих
навчальних закладах. Оскільки
зазначений наказ був введений в дію з 1
січня 2004 року, в той час, коли позивач
перебував у трудових відносинах з
відповідачем, то останній зобов'язаний
був провести перерахунок вислуги років
позивачу, врахувавши період
проходження строкової служби позивача
та час навчання у цивільному
навчальному закладі.

В іншій, наданій для порівняння ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 25 квітня 2007 року, цей суд також
залишив без змін судові рішення, якими,
зокрема, зобов'язано ДПА в Рівненській
області прийняти заяву про виплату
страхової суми позивачу та здійснити
відмітку про погодження вказаної заяви
та підтвердження того, що страхова
подія сталася з позивачем при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних із безпосередньо участю в
охороні громадського порядку.

В ухвалі ж Вищого адміністративного
суду України від 16 вересня 2010 року, на
яку також посилається заявник, судами
встановлено, що предметом судової
перевірки у справі є законність наказу
ДПА у Львівській області «Щодо
економного витрачання коштів на оплату
праці» від 1 квітня 2005 року № 41ф, яким
скасовано наказ ДПА у Львівській
області «Про встановлення надбавки»
від 15 лютого 2005 року № 21ф щодо
встановлення позивачу щомісячної
надбавки за безперервну службу в
розмірі 30 відсотків грошового
забезпечення; бездіяльність посадових
осіб ДПА України щодо не підготовки
наказу про встановлення позивачу
щомісячної надбавки за безперервну
службу за період з 1 квітня 2005 року по
день звільнення зі служби - 22 травня 2006
року; встановлення та виплата позивачу
надбавки у відповідному розмірі.

Аналіз судових рішень, на які
посилається заявник, обґрунтовуючи
заяву, дає підстави вважати, що
правовідносини, які виникли між
сторонами у цих спорах, не подібні до
спірних відносин у справі, що
розглядається, оскільки це рішення
ухвалене за інших фактичних обставин
справи та іншого предмету спору,
установлених судом. Відмінність між
фактичними обставинами та предметом
спору у справі, про перегляд рішення у
якій подано заяву, і у справах, рішення
в яких надане для порівняння, не дає
можливості дійти висновку про
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що підстав для допуску справи
до провадження Верховного Суду України
для перегляду судового рішення немає.

Керуючись статтями 235 - 240 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області,
третя особа: Управління Пенсійного
фонду України у Миколаївській області
про скасування наказу та зобов'язання
вчинити певні дії, для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 1 липня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

В.М. Кочан

Д.В. Ліпський

Т.О. Лиска

В.В. Малинін