Справа № 804/11684/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 р. Справа № 804/11684/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняЩербак
А.Ю. за участю представників сторін:

від позивача
ОСОБА_3

від відповідача-1
Нікульченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом гр. ОСОБА_5
до Відповідача-1 Дніпропетровської
регіональної філії «Центр державного
земельного кадастру», до Відповідача-2
Управління Держземагенства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області, треті
особи-1, 2: гр.ОСОБА_6, ТОВ «Геотрастзем»
про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2014р. гр. ОСОБА_5 звернулася з позовом
до Відповідача-1 Дніпропетровської
регіональної філії «Центр державного
земельного кадастру», до Відповідача-2
Управління Держземагенства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області, треті
особи-1, 2: гр.ОСОБА_6, ТОВ «Геотрастзем»
та просить:

- зобов'язати Дніпропетровську
регіональну філію «Центр державного
земельного кадастру» занести до
архівного слою земельну ділянку -
кадастровий номер :02:003:0440;

- зобов'язати Управління
Держземагенства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області
занести до архівного слою земельну
ділянку - кадастровий номер
:02:003:0440;

- зобов'язати Дніпропетровську
регіональну філію «Центр державного
земельного кадастру» внести до бази
даних, скоригувавши межі земельних
ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таким чином,
щоб площа поновлених меж земельної
ділянки відповідала первісному
рішенню 16-ої сесії Орлівщинської
сільської ради від 30.08.1993р. (для ОСОБА_6)
та рішенню 17-ої сесії Орлівщинської
сільської ради від 23.12.1993р. ( для ОСОБА_5);

- зобов'язати Управління
Держземагенства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області
внести до бази даних, скоригувавши межі
земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6
таким чином, щоб площа поновлених меж
земельної ділянки відповідала
первісному рішенню 16-ої сесії
Орлівщинської сільської ради від
30.08.1993р. (для ОСОБА_6) та рішенню 17-ої
сесії Орлівщинської сільської ради від
23.12.1993р. (для ОСОБА_5).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що позивачка є
власником домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, має у
фактичному багаторічному (понад 18
років) користування земельну ділянку
по фактичному розміщенню на ній
вищевказаного домоволодіння, а тому
вважає, що має всі законні підстави для
присвоєння кадастрового номеру
вказаній земельній ділянці та
отримання державного акту на земельну
ділянку загальною площею 0,25 га. Однак у
зв'язку з перетином земельної ділянки
позивачки та земельної ділянки за
кадастровим номером :02:003:0440, яка
була отримана гр. ОСОБА_6 (сусідкою
позивачки) позивачка не може завершити
процедуру землевідведення, а саме:
присвоїти відповідний кадастровий
номер та оформити державний акт на
земельну ділянку. Позивач посилається
на те, що гр. ОСОБА_6 у 2008р. незаконним
шляхом отримала земельну ділянку та
пізніше рішення про виділення їй
земельної ділянки було скасовано
рішенням Орлівщинської сільської ради
25 сесії 5 скликання від 20.11.2009р. Також
позивач вказує і на те, що незважаючи на
чисельні звернення до відповідачів-1,2
позивачка отримувала від них лише
формальні відписки та ніяк не в змозі
була вирішити своє питання по суті, а
тому посилається на порушення права
власності позивача, передбаченого ст. 41
Конституції України, ст.ст.316,317,321, 386, 387
ЦК України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 ( ДРФ «ЦДЗК»)
в судовому засіданні заявила
клопотання про залишення даного позову
без розгляду на підставі ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з пропуском строку на
звернення до адміністративного суду
посилаючись на те, що позивач
довідалася щодо правовідносин про які
йдеться мова у позові у 2011р., а з позовом
до суду звернулася лише у серпні 2014р.,
жодної причини поважності пропуску
строку звернення у позові не навела.

Також, представник відповідача-1 проти
позову заперечував та просив у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі посилаючись на те, що позивач не
звертався до відповідача-1 з будь-якими
вимогами, В-1 не є належним відповідачем
у даній справі, так як з 01.01.2013р. у
відповідності до норм Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
включно територіальні органи
Держземагенства мають повноваження
щодо державної реєстрації земельних
ділянок (внесення до Державного
земельного кадастру передбачених цим
Законом відомостей про оформлення
земельних ділянок та присвоєння їй
кадастрового номеру) ведення
Державного земельного кадастру тощо, а
тому відповідач-1 не уповноважений
здійснювати ведення Державного
земельного кадастру, вносити зміни до
Державного земельного кадастру та
будь-які відомості. З огляду на
наведене, представник відповідача-1
вважає, що вимоги позивача, висунуті до
відповідача-1 є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
суперечать чинному законодавству, ст. 19
Конституції України.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином - 15.08.2014р., 02.09.2014р., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи поштовими повідомленнями
(а.с.23,47).

26.08.2014р., 05.09.2014р. відповідачем-2 було
подано до канцелярії суду заяви про
розгляд справи без участі представника
управління, у заявах просив відмовити
у задоволенні позову, а також подав
письмові заперечення проти позову у
яких зазначив, що у відповідності до
вимог ст. 16, ст.24, 37 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
відомості про земельну ділянку
вносяться до Державного земельного
кадастру на підстав відповідної
документації із землеустрою, а тому
внесення змін щодо меж земельної
ділянки з кадастровим номером
:02:003:0440, її замовнику (гр. ОСОБА_6)
необхідно звернутися до Державного
кадастрового реєстратора із
відповідною заявою і виправленою
документацією із землеустрою та
електронним документом. Державний
кадастровий реєстратор не має
функціональної можливості вносити
зміни про земельну ділянку у
Державному земельному кадастрі без
внесення змін до відповідної
землевпорядної документації, окрім
того, зміна меж земельної ділянки з
кадастровим номером :02:003:0440, що
перебуває у користуванні гр.ОСОБА_6 без
її волевиявлення неможлива, оскільки
це призведе до зміни площі цієї
земельної ділянки, тобто фактично буде
порушено право гр.ОСОБА_6 на земельну
ділянку. Відповідач-2 також у поданих
заявах просив замінити первинного
відповідача-2 - Відділ Держкомзему у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області на його
правонаступника - Управління
Держземагенства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області на
підставі ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності.

Приймаючи до уваги викладене, заявлене
відповідачем-2 клопотання про розгляд
даної справи за відсутності
представника відповідача-2, проти
якого не заперечували представники
позивача та відповідача-1, суд вважає за
можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача-2
з урахуванням наданих ним письмових
заперечень на позов згідно до вимог ч. 4
ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Представники третіх осіб-1,2 в судове
засідання не з'явилися, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином у відповідності до
вимог ст.35, 38 Кодексу адміністративного
судочинства України, що
підтверджується наявними у справі
доказами (а.с.24,45,51,63).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи або не повідомлення
ними про причини неприбуття не є
перешкодою для розгляду справи.

Враховуючи наведене, належне
повідомлення третіх осіб-1,2 про дату,
час і місце розгляду справи, строки
розгляду і вирішення спору,
встановлені ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представників третіх осіб-1,2 з
урахуванням вимог ч.2 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Вирішуючи клопотання Відповідача-1 про
залишення позову без розгляду з причин
пропуску строку звернення до суду з
позовом, встановленого ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проти якого заперечував
представник позивача, однак поважності
причин пропуску строку звернення до
суду з цим позовом не зміг навести, суд
виходить із того, що відповідно до ч.4
ст.6 Кодексу адміністративного
судочинства України ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена, у
зв'язку з чим суд вважає за можливе
визнати причини пропуску строку
звернення позивача з даним позовом до
суду поважними та поновити позивачеві
строк звернення до суду з цим позовом
на підставі ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також, розглядаючи клопотання
Відповідача-2 щодо заміни первинного
відповідача-2 його правонаступником,
врахувавши думку представника
позивача та представника Відповідача-1
щодо заміни первинного відповідача-2,
які не заперечували проти заміни
первинного відповідача-2, судом на
підставі ст.ст.52,55 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснено заміну Відповідача-2 на його
правонаступника - Управління
Держземагенства в Новомосковському
районі Дніпропетровської області.

У ході судового розгляду справи судом
встановлені наступні обставини у
справі.

Гр.ОСОБА_5 є власником домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності від 10.10.1988р. (а.с.17).

Земельна ділянка загальною площею 0,25
га по фактичному розміщенню
вищевказаного житлового будинку
знаходиться у користуванні позивача та
була передана позивачеві у
відповідності до рішення 17-ої сесії
Орлівщанської сільської ради від
23.12.1993р.

У 2009р. під час вирішення питання щодо
оформлення права власності на земельну
ділянку загальною площею 0,25 га на
стадії виконання землевпорядних робіт
та визначення кадастрового номеру
земельної ділянки, на якій знаходиться
домоволодіння позивача, Відділом
Держземагенства в Новомосковському
районі (на сьогодні Управління
Держземагенства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області)
землевпорядним органом було виявлено
перетин земельної ділянки позивача із
земельною ділянкою гр. ОСОБА_6 за
кадастровим номером :02:003:0440.

Позивач вважає, що земельна ділянка за
кадастровим номером :02:003:0440 була
сформована і закріплена за
відповідним кадастровим номером на
підставі вже скасованого рішення
Орлівщинської сільської ради та
вказана скасована земельна ділянка
перетинає земельну ділянку позивачки,
що перешкоджає останній у присвоєнні
кадастрового номеру та, як наслідок,
отриманню державного акту на свою
земельну ділянку. Також позивач вказує
і на те, що вона зверталася із заявою до
відповідних органів земельних
ресурсів із проханням внести зміни до
бази даних відділу Держкомзему у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області, Головного
управління Держкомзему у
Дніпропетровській області, Головного
управління Держземагенства та до
Дніпропетровської регіональної філії
«Центру державного земельного
кадастру», однак отримала від них лише
формальні відписки, у зв'язку з чим
вважає, що як власник домоволодіння має
право на отримання державного акту на
право користування земельною ділянкою,
а тому згідно до ст. 41 Конституції
України, ст.ст.316,317,321, 386, 387 ЦК України
просить зобов'язати відповідачів-1,2
вчинити дії щодо занесення до
архівного слою земельну ділянку
кадастровий номер - :02:003:0440 та
внесення змін до бази
даних,скоригувавши межі земельних
ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таким чином,
щоб площа поновлених меж земельної
ділянки відповідала первісному
рішенню 16-ої сесії Орлівщинської
сільської ради від 30.08.1993р. (для ОСОБА_6)
та рішенню 17-ої сесії Орлівщинської
сільської ради від 23.12.1993р. ( для ОСОБА_5).

Заслухавши представника позивача та
представника відповідача-1, які брали
участь у судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку, проаналізувавши норми
чинного законодавства України,
оцінивши їх у сукупності, суд приходить
до висновку про відсутність
обґрунтованих правових підстав для
задоволення даного позову, виходячи з
наступного.

Повноваження органів державної влади
та порядок здійснення державної
реєстрації земельних ділянок, внесення
змін до Державного земельного
кадастру здійснюються у порядку та у
спосіб, визначений Законом України
«Про Державний земельний кадастр» та
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р.
№1051 ( далі - Порядок №1051).

У відповідності до вимог ст. 5 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» ведення Державного
земельного кадастру здійснюється
шляхом: створення відповідної
державної геодезичної та
картографічної основи, яка
визначається та надається відповідно
до цього Закону; внесення відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру; внесення змін до відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру; оброблення та систематизації
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру. Державний
земельний кадастр ведеться на
електронних та паперових носіях. У разі
виявлення розбіжностей між
відомостями на електронних та
паперових носіях пріоритет мають
відомості на паперових носіях.
Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями здійснюється
виключно на підставі та відповідно до
цього Закону.

За приписами ст.ст.6, 7 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру забезпечується
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин. До повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері земельних відносин,
належать, зокрема , ведення та
адміністрування Державного земельного
кадастру; здійснення підготовки
земельно-кадастрової документації;
внесення до Державного земельного
кадастру на надання відомостей про
землі, розташовані в межах державного
кордону України, територій Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва
та Севастополя, районів, сіл, селищ,
міст; здійснення державної реєстрації
земельних ділянок, обмежень у їх
використанні; ведення поземельних книг
та надання витягів із Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки; створення документів
Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 9 вищевказаного Закону,
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюється державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних ресурсів. Державний
кадастровий реєстратор, зокрема,
здійснює внесення відомостей до
Державного земельного кадастру або
надає відмову у їх внесенні; присвоює
кадастрові номери земельним ділянкам.
Державний кадастровий реєстратор має
доступ до всіх відомостей Державного
земельного кадастру, самостійно
приймає рішення про внесення
відомостей до нього, надання таких
відомостей, про відмову у здійсненні
таких дій. Державна реєстрація
земельних ділянок, обмежень у їх
використанні, ведення поземельних
книг, внесення до Державного
земельного кадастру відомостей про
земельні ділянки здійснюються
Державним кадастровими реєстраторами,
які здійснюють свою діяльність за
місцем розташування земельної ділянки.

Також за п.4, п. 5 Порядку № 1051
встановлено, що ведення Державного
земельного кадастру здійснює
Держземагенство та його територіальні
органи. Держателем Державного
земельного кадастру є Держземагенство.
Функції адміністратора Державного
земельного кадастру виконує визначене
Держземагенством за погодженням з
Мінполітики державне підприємство, яке
належить до сфери управління
Держземагенства. До складу
Держземагенства та його
територіальних органів входять
державні кадастрові реєстратори, які
здійснюють внесення відомостей до
Державного земельного кадастру і
надання таких відомостей в межах
повноважень, визначених Законом
України «Про Державний земельний
кадастр» та цим Порядком.

З аналізу наведених норм, можна дійти
висновку, що державна реєстрація
земельних ділянок, внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, присвоєння кадастрових
номерів земельним ділянкам та внесення
змін до відомостей про об'єкти
Державного земельного кадастру,
виправлення помилок при веденні
Державного земельного кадастру
віднесено до повноважень Державного
кадастрового реєстратора, який діє у
складі територіальних органів
Держземагенства.

Тобто, до повноважень відповідача-1 -
Дніпропетровської регіональної філії
«Центр державного земельного
кадастру» не віднесено повноваження
щодо присвоєння кадастрових номерів
земельним ділянкам, внесення до
відомостей будь-яких даних про зміну
меж земельних ділянок, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача-1 занести до архівного
слою земельну ділянку кадастровий
номер :02:003:0440 та зобов'язання
відповідача-1 внести зміни до бази
даних, скоригувавши межі земельної
ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, заявлені до
неналежного відповідача, оскільки
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру віднесено до
повноважень Державних кадастрових
реєстраторів, які діють у складі
Держземагенства та їх територіальних
органів відповідно до вищенаведених
норм Закону України «Про Державний
земельний кадастр» та Порядку № 1051.

Що стосується позовних вимог позивача
до відповідача-2 (Управління
Держземагенства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області), то у
задоволенні вказаних вище позовних
вимог також слід відмовити, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
земельній ділянці про яку внесені до
Державного земельного кадастру,
присвоюється кадастровий номер.
Кадастровий номер скасовується лише у
разі скасування державної реєстрації
земельної ділянки. Зміна власника чи
користувача земельної ділянки, зміна
відомостей про неї не є підставою для
скасування кадастрового номера.

За приписами ст. 21 вищевказаного Закону
визначено, що відомості про межі
земельної ділянки вносяться до
Державного земельного кадастру: на
підставі відповідної документації із
землеустрою щодо формування земельних
ділянок - у випадках, визначених
статтею 79-1 Земельного кодексу України,
при їх формуванні; на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) - у разі встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки за
її фактичним використанням відповідно
до ст. 107 Земельного кодексу України; на
підставі проектів землеустрою щодо
впорядкування існуючих землеволодінь -
у разі зміни меж суміжних земельних
ділянок їх власниками.

Статтею 24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
визначено порядок державної
реєстрації земельної ділянки, яка
здійснюється за місцем її розташування
відповідним Державним кадастровим
реєстратором за заявою власника або
користувача земельною ділянкою на
підставі оригіналів документації із
землеустрою, яка є підставою для
формування земельної ділянки;
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки у формі електронного
документа.

Підставою для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки є, зокрема невідповідність
поданих документів вимогам
законодавства; знаходження в межах
земельної ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини.

Питання виправлення помилок, допущених
при веденні Державного земельного
кадастру регулюється статтею 37 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» та пунктами 138-161 Порядку № 1051.

Так, у відповідності до ч.4 ст.37
вказаного вище Закону, виправлення
помилок, допущених у відомостях
Державного земельного кадастру
внаслідок помилки у документації із
землеустрою, здійснюється після
внесення змін до такої документації.

Аналогічні приписи містить і п. 153
Порядку № 1051.

Відповідно до п.69 Порядку № 1051 внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру здійснюється за
заявою замовника документації із
землеустрою або її розробника від
імені замовника, якщо це передбачено
договором на виконання відповідних
робіт.

Заява разом з документацією із
землеустрою, електронним документом та
іншими документами, зазначеними у
пунктах 91-137 Порядку № 1051 подається
заявником Державному кадастровому
реєстратору особисто або надсилається
рекомендованим листом з описом
вкладення та повідомленням про
вручення.

Згідно п.116 Порядку № 1051 внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей (змін до них) про
зареєстровану земельну ділянку
здійснюється шляхом внесення таких
відомостей до відповідної Поземельної
книги.

За п. 118 цього ж Порядку, передбачено, що
внесення до Поземельної книги
відомостей (змін до них) про
зареєстровану земельну ділянку (крім
випадків, зазначених у п.119 цього
Порядку) здійснюється за заявою
власника земельної ділянки відповідно
до документації, що є підставою для
внесення відповідних відомостей (змін
до них).

Як свідчать матеріали справи та
підтверджено і представником позивача
у ході судового розгляду справи,
позивач просить внести зміни до бази
даних що стосуються меж земельної
ділянки за кадастровим номером
:02:003:0440, яка знаходиться у
користуванні у гр. ОСОБА_6, оскільки у
ході виготовлення проектної
документації було встановлено перетин
земельної ділянки гр. ОСОБА_5 та
земельної ділянки гр. ОСОБА_6

Таким чином, з аналізу вищенаведених
норм чинного законодавства, що регулює
питання реєстрації земельних ділянок
та встановлених у ході судового
розгляду обставин у справі, суд
приходить до висновку, що для внесення
змін до Державного земельного кадастру
щодо меж земельної ділянка за
кадастровим номером :02:003:0440 до
Державного кадастрового реєстратора
може звернутися лише гр. ОСОБА_6, як
власник або користувач земельної
ділянки із відповідною заявою та
виправленою документацією із
землеустрою та електронним документом.

При цьому, слід зазначити, що
вищенаведені норми чинного Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» та Порядок № 1051 не наділяють
повноваженнями відповідача-2, в тому
числі і Державного кадастрового
реєстратора вносити знести зміни до
земельної ділянки за кадастровим
номером :02:003:0440 без внесення змін
до відповідної землевпорядної
документації та без погодження меж
цієї земельної ділянки із власником
або користувачем вказаної земельної
ділянки, тобто без згоди з гр. ОСОБА_6

У відповідності до вимог ст. 5 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» зобороняється вимагати для
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями надання документів
та здійснення дій, прямо не
передбачених цим Законом, а за
приписами ч.7 ст. 9 вищенаведеного
Закону втручання будь-яких органів,
посадових і службових осіб, громадян чи
їх обєднань, у діяльність Державного
кадастрового реєстратора, пов'язану із
здійсненням державної реєстрації
земельних ділянок, забороняється.

З огляду на наведене, вимоги позивача
про зобов'язання відповідачів-1,2
занести до архівного слою земельну
ділянку та внесення до бази даних змін
шляхом коригування меж земельної
ділянки за кадастровим номером
:02:003:0440, яка перебуває у
користуванні не у позивача, а у третьої
особи -1- гр. ОСОБА_6 без згоди вказаної
третьої особи-1 є безпідставними та
необґрунтованими, такими, що
суперечать приписам Закону України
«Про Державний земельний кадастр»,
Порядку 1051 та є втручанням у діяльність
Державного кадастрового реєстратора,
що заборонено Законом.

При цьому, слід зазначити, що судом
враховується і те, що фактично між гр.
ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 існує спір про межі
користування земельними ділянками, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією заяви гр.
ОСОБА_6 до Дніпропетровської обласної
природоохоронної прокуратури, а отже,
зміна меж земельних ділянок між
землекористувачами гр. ОСОБА_5 та
гр.ОСОБА_6 можлива лише після їх
погодження між вказаними
землекористувачами та внесенням змін
до документації із землеустрою.

Частина ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В той же час, і ст. 69-70, ч. 1 ст. 71
вказаного вище Кодексу, покладає
обов'язок на позивача довести ті
обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги та заперечення належними та
обґрунтованими доказами.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представником позивача не надано
жодних доказів, які б свідчили про
порушення відповідачами-1,2 прав та
обов'язків позивача, не надано доказів
звернення до вказаних органів з
відповідними вимогами та не надано
доказів відмови вказаними суб'єктами
владних повноважень позивачеві у
здійсненні реєстрації права на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, суд критично оцінює доводи
представника позивача про те, що
позивачка отримала від відповідачів-1,2
формальні відписки з приводу
реєстрації земельної ділянки,
оскільки відповідних доказів не
надано, а посилання на лист від 08.01.2010р.
№ Д-696/15 є безпідставним, оскільки
відповідачем-2 вказаним листом лише
надано інформацію щодо видачі
державного акту на право власності на
землю гр. ОСОБА_6, що не може бути
доказом відмови відповідачем-2
позивачеві у здійснені реєстрації
права на земельну ділянку, яка
розташована у АДРЕСА_1.

Також судом не можуть бути прийняті до
уваги та покладені в основу даного
судового рішення посилання
представника позивача на те, що
земельну ділянку за кадастровим
номером :02:003:0440 гр. ОСОБА_6
отримала незаконно та рішення
Орлівщинської сільської ради про
виділення їй земельної ділянки
скасоване не підтверджені жодними
належними та допустимими доказами та
вказані обставини не можуть бути
підставами для внесення змін щодо меж
земельної ділянки без згоди третьої
особи - 1 - ОСОБА_6

У відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прв та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування,їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За приписами ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій. Юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Як вбачається зі змісту позову та
встановлено із пояснень представника
позивача, позивачем не оспорюються
жодні дії суб'єктів владних
повноважень - відповідачів-1, 2 та
прийняті ними рішення з приводу прав і
обов'язків позивача у сфері
публічно-правових відносин, у зв'язку з
чим суд приходить до висновку про
безпідставність заявлених позовних
вимог про зобов'язання відповідачів-1,2
вчинити певні дії з огляду на те, що
вказані позовні вимоги можуть бути
заявлені як похідні позовні вимоги
лише за умови наявності
публічно-правового спору у сфері
публічно-правових відносин у
відповідності до норм ст.ст. 2, 17
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

З урахуванням наведеного, понесені
позивачем судові витрати у даній
справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160,
161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову гр. ОСОБА_5 до Відповідача-1
Дніпропетровської регіональної філії
«Центр державного земельного
кадастру», до Відповідача-2 Управління
Держземагенства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області,
треті особи-1, 2: гр.ОСОБА_6, ТОВ
«Геотрастзем» про зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
22.09.2014р.

Суддя С.О.
Конєва