Справа № 2а-2482/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
Справа № 9104/31183/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Глушка І.В.,

суддів
Большакової О.О., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 08.07.2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області про зобов'язання провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії, як дитині війни,-

встановив :

09.06.2011 року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача. У позовній
заяві просить зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплачувати
на свою користь підвищення до пенсії,
як дитині війни починаючи з 09.07.2007 року
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону дітям війни
повинна виплачуватись щомісячна
державна соціальна допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, однак
така допомога виплачувалась в не
повному обсязі. Просив позов
задоволити.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Поновлено
позивачу строк на звернення до суду.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити позивачу підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
08.07.2011 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постанову суду оскаржило управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
залишається невизначеним порядок
обчислення спірної доплати та його
розмір. Просить врахувати, що
встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки статтею 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних підстав для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити на його користь передбачене
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» підвищення до
пенсії, як дитині війни за період з
09.07.2007 року по 08.12.2010 року - слід залишити
без розгляду.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплату недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 09.12.2010 року по 22.07.2011
року, колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню, так як Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
зупинено. Відповідно до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
розміри державних соціальних гарантій
на 2010 рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом, та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.

Слід також зазначити, що 14 червня 2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
22.07.2011 N 1091/11/13-11 під час вирішення
питання, яка з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії, що
не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій з них, що прийнята пізніше.
У розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

З 23 липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень
необхідно перевіряти на відповідність
вимогам Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745.

Таким чином, із урахуванням
шестимісячного строку звернення до
суду, відповідач у період з 09.12.2010 року
по 22.07.2011 року повинен діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Попри вказане, колегія суддів не може
взяти до уваги посилання апелянта на
те, що положення частини третьої статті
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
установлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, установлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення
розміру підвищення до пенсії, виплат
допомоги дітям війни відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є розмір мінімальної
пенсії за віком, визначений статтею 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
задовольнити частково, а постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 08.07.2011
року у справі № 2а-2482/11 скасувати.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області провести нарахування та
виплату на користь ОСОБА_1
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, як дитині війни, у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 09.07.2007 року по 08.12.2010 року -
залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області щодо ненарахування та
невиплати в користь ОСОБА_1
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, як дитині війни, у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
у період з 09.12.2010 року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області здійснити
нарахування та виплатити на користь
ОСОБА_1 передбаченого ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії, як дитині
війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, обчисленої виходячи з вимог ч.
1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у період з 09.12.2010 року по
22.07.2011 року, з урахуванням проведених
виплат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

О.М. Довгополов