Справа № 374/140/14-а
Суддя: Козіна С. М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий суддя в суді 1 інстанції
Справа № 374/140/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 року суддя Ржищівського міського
суду Київської області Козіна С.М.
розглянувши у в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Управління
соціального захисту населення
Ржищівської міської ради про визнання
протиправною бездіяльності, а також
про призначення, нарахування
(здійснення перерахунку) та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із даним позовом. Свої вимоги
обґрунтувала тим, що вона є
евакуйованою у 1986 році із зони
відчуження, яка постійно проживала у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення з моменту аварії на
Чорнобильській АЕС до прийняття
постанови про відселення, віднесена до
категорії ІІ осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки їй стало відомо про порушення
її прав, представником позивача було
направлено відповідну заяву до
Управління праці та соціального
захисту населення Ржищівської міської
ради Київської області (далі -
відповідач). На цю заяву відповідачем
було надіслано відповідь, в якій було
зазначено, що щорічна допомога на
оздоровлення призначена у
відповідності до положень чинного
законодавства України, підстав для
перерахунку та виплати допомоги в
іншому розмірі відповідач не вбачає.

Оскільки на даний час вона не має
ґрунтованої довідки про розмір
виплаченої їй щорічної допомоги на
оздоровлення за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, то, виходячи з
положень ст. 48 ЗУ від 28.02.1991 року №796-ХІІ,
розмір належної позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 1996
року по 2013 рік включно слід
обраховувати як суму, яка дорівнює 3
(три) мінімальних заробітних плат
щороку, станом на момент виплати.

Тобто, сума щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 3 (трьох)
мінімальних заробітних плат за період
починаючи з 1996 року по 2013 рік включно,
складає 17 років х 3 мінімальних
заробітних плат, що дорівнює 51
(п'ятдесят один) розмірам мінімальних
заробітних плат.

В результаті бездіяльності
відповідача їй не було нараховано та
виплачено суму щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 3 (трьох)
мінімальних заробітних плат за період
починаючи з 1996 року по 2013 рік включно.

У зв'язку з вищевикладеним просить суд
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ржищівської міської ради Київської
області здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити їй щорічну
допомогу на оздоровлення, у розмірі 3
(трьох) мінімальних заробітних плат, в
порядку та на умовах, визначених ст. 48
ЗУ від 28.02.1991 року №796-ХІІ, за період
починаючи з 1996 року по 2013 року включно,
що дорівнює 51 (п'ятдесят один) розмірам
мінімальних заробітних плат;
зобов'язати Управління соціального
захисту населення Ржищівської міської
ради Київської області в подальшому
нараховувати та виплачувати їй щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 3
(трьох) мінімальних заробітних плат, в
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 ЗУ від 28.02.1991 року №
796-ХІІ.

Ухвалою суду від 06.05.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 за період часу з 1996 року
по 24 жовтня 2013 року залишені без
розгляду.

Відповідач Управління соціального
захисту населення Ржищівської міської
ради Київської області направив до
суду письмові заперечення, в яких позов
не визнає, не погоджується з доводами
позивача, просить відмовити в
задоволенні позовної заяви.

Суд, дослідивши докази по справі,
дійшов висновку, що позов не підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є
евакуйованою у 1986 році із зони
відчуження, яка постійно проживала у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення з моменту аварії на
Чорнобильській АЕС до прийняття
постанови про відселення, віднесена до
категорії ІІ осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На обліку для отримання компенсацій та
допомог, згідно Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», позивачка
перебуває в управлінні соціального
захисту населення Ржищівської міської
ради Київської області.

Згідно постанови Кабінету міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - щорічна грошова допомога
на оздоровлення у розмірах,
встановлених постановою Кабінету
міністрів України 12.07.2005 р. за № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», позивачу
була нарахована та виплачена
вищезазначена допомога за 2013 рік в
розмірі 75 грн.

Постановою № 562 від 12.07.2005 Кабінет
міністрів України встановив нові
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення, а тому числі і
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей - 75 грн.

У відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення евакуйованим
із зони відчуження у 1986 році, включаючи
дітей, виплачується в порядку та в
розмірах, встановлених Кабінетом
міністрів України.

Конституційним судом України дана
норма закону неконституційною не
визнавались.

Натомість, Конституційний Суд України
в рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. зазначив
про те, що розміри соціальних виплат
залежать від соціально-економічних
можливостей держави, а також одним з
визначальних елементів у регулюванні
суспільних відносин у соціальній сфері
є додержання принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави, а
також гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.

Нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини 1 ст.4
Бюджетного кодексу України. А тому суди
загальної юрисдикції України під час
вирішення справ щодо соціального
захисту прав громадян повинні
застосовувати нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, прийняті
на підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим для виконання на
території України.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено,
що норми і положення, зокрема, статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік».

Згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України,
виключно законами України про державні
бюджети на відповідні роки
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове призначення цих видатків.

Відповідно до пункту 3 ст.116 Конституції
України, Кабінет Міністрів України
забезпечує, зокрема, проведення
політики у сфері соціального захисту.

Частиною 2 ст. 4 Бюджетного Кодексу
України встановлено, що при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, цьому Кодексу та
Закону про Державний Бюджет України.

Згідно з бюджетними призначеннями,
враховуючи вимоги ст.ст. 95, 117
Конституції України та Бюджетного
кодексу України, Кабінет Міністрів
України видав постанову від 12.07.2005р. №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою встановив граничний
мінімальний розмір розрахункової
величини для видів виплат,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому Законами України щодо зміни
розміру мінімальної заробітної плати
на відповідні періоди зміни до
постанови КМУ № 562 в частині збільшення
сум компенсацій не вносились,
внаслідок чого розмір допомоги
залишився сталим та незмінним.

Оцінюючи зібрані по справі докази в цій
частині позовних вимог у їх сукупності
та співставленні, враховуючи те, що
щорічна допомога на оздоровлення
виплачувалась позивачу відповідно до
вимог діючого законодавства, у зв'язку
з чим дії відповідача є правомірними, а
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Щодо посилання позивача у позовній
заяві до строків позовної давності,
передбачених Законом України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку», то воно не є
доречним, адже ст. 90 зазначеного Закону
вказує, що всі вимоги цього Закону
застосовуються щодо будь-якого
ядерного інциденту, що може статися на
території України, після набрання цим
Законом чинності. Вищевказаний
нормативно-правовий акт набрав
законної сили після Чорнобильської
катастрофи.

Також судом встановлено, що спір про
нарахування суб'єктом владних
повноважень та проведення
встановлених ст. 48 Закону № 796-ХІІ
виплат є публічно-правовим, а не
цивільно-правовою вимогою, тому, на
думку суду, посилання позивача до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року з поправками, внесеними
Протоколом про внесення поправок до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 12
вересня 1997 року до даної справи
відношення не мають.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідачів в подальшому
здійснювати нарахування та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних
заробітних плат, суд вважає за
необхідне вказати про наступне.

Згідно частини 1 ст. 6 КАС України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Тобто, на час звернення до
адміністративного суду вже повинно
відбутися порушення конкретного права
особи або її свобода чи інтересу,
іншими словами, повинен існувати
предмет судового захисту, особа
повинна звертатися на захист свого
порушеного права, інтересу чи свободи.

В даному ж випадку позивач просить суд
захистити його права та інтереси, які,
на його думку, можуть бути порушені
відповідачами в майбутньому.

Приймаючи до уваги наведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо захисту прав та інтересів
на майбутній час не можуть бути
задоволені, оскільки не ґрунтовані на
процесуальному законі та не
відповідають адміністративно-правовим
способам захисту прав та інтересів
адміністративним судом.

Керуючись ст.ст. 7-12, 69-71, 86, 99, 159-163, 183-2
КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Управління
соціального захисту населення
Ржищівської міської ради про визнання
протиправною бездіяльності, а також
про призначення, нарахування
(здійснення перерахунку) та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи - відмовити
в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ржищівський міський суд Київської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Суддя