Справа № 806/2961/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/2961/14

час прийняття: 11 год. 55 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі позивача та представника
позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Самохвал А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
12.06.2014 р. № (в частині) і №,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, у якому просила визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення Житомирської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській
області від 12.06.2014 р. № № в частині
визначення ФОП ОСОБА_3 зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 5439
грн основного платежу та 2333,75 грн
штрафних санкцій; №, яким
визначено 2040 грн штрафних санкцій в
повному обсязі. В обґрунтування
позовних вимог Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 зазначала, що
висновки, викладені в акті перевірки №
3293/17-2/НОМЕР_1 від 03.06.2014, не відповідають
фактичним обставинам та чинному
законодавству, а тому прийняті на
підставі акту податкові повідомлення -
рішення підлягають скасуванню.
Податкове повідомлення - рішення №
в спірній частині підлягає
скасуванню, оскільки податковий кредит
нею було сформовано у відповідності до
приписів Податкового кодексу України.
Придбаний ноутбук використовується
для ведення бухгалтерського та
податкового обліку, тому витрати на
його придбання безпосередньо пов'язані
з господарською діяльністю і є
документально підтвердженими. Також,
на думку позивача, є неправомірним
твердження відповідача про виключення
зі складу податкового кредиту суми по
податкових накладних, у яких не
зазначений реквізит "код товару з УКТ
ЗЕД". Так як на час виписки податкових
накладних за серпень 2011 року, по яких
позивач включила суми до складу
податкового кредиту, була чинна форма
податкової накладної, яка не вимагала
обов'язкового зазначення коду УКТ ЗЕД
товару. Податкові накладні за
перевіряємий період з 01.01.2011 по 31.12.2013
були надані на перевірку в повному
обсязі, в тому числі й накладні,
виписані ТОВ "КСК-Інтертрейд" в травні,
липні 2011 року. Отже, доводи про їх
відсутність є незрозумілими. Позивач
вважає, що застосування 50 % штрафної
санкції є неправомірним, оскільки сума
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість контролюючим органом
не нарахована повторно у межах 1095 днів.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 не
погоджується із податковим
повідомленням - рішенням № від
12.06.2014, оскільки в період з 25 вересня по
01 жовтня 2013 року проводилась процедура
зняття з реєстрації реєстратора
розрахункових операцій Датекс МР-50,
відповідно останній не
використовувався в роботі, тому й
фіскальні чеки не друкувалися та не
могли друкуватися. Замість знятого з
обліку РРО був введений в експлуатацію
інший РРО - МІNІ - Т400МЕ, на якому і
друкувалися чеки. За таких обставин
позивач вважає, що податкове
повідомлення - рішення від 12.06.2014 №
є таким, що не відповідає
положенням Податкового кодексу
України та законодавству України, а
штрафна санкція є необґрунтованою.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити, з підстав викладених у
позові.

Представник відповідача в засіданні
суду позов не визнав, просив відмовити
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на доводи наведені у
письмових запереченнях. Пояснив, що
позивачем неправомірно віднесено суму
ПДВ до складу податкового кредиту за
придбаний ноутбук, який
використовується в операціях, що не є
господарською діяльністю. До складу
податкового кредиту віднесено суму ПДВ
у розмірі 2235,00 грн на підставі
накладних, які оформленні з порушенням
вимог чинного законодавства, а саме в
них не вказано реквізит код товару з
УКТ ЗЕД. Сума ПДВ по господарським
операціям з ТОВ "КСК-Інтертрейд",
включена до податкового кредиту, не
підтверджена податковими накладними.
Також зазначив, що посилання позивача
на той факт, що 25.09.2013 відбувалося
розпломбування РРО Датекс МР-50 та який
не використовувався є протиправним,
оскільки на момент проведення
перевірки будь - яких документів на
підтвердження цього надано не було.
Отже, податкові повідомлення - рішення
від 12.06.2014 № і №, прийняті
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області скасуванню не підлягають.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Встановлено, що посадовими особами
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області проведена документальна
планова виїзна перевірка діяльності
ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства, укладення трудового
договору, оформлення трудових відносин
з працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_3 вимог, зокрема:

- ст. 185; п. 187.1 ст. 187; п. 188.1 ст. 188; п. 198.1, п.
198.2, п. 198.6 ст. 198; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201; п. 200.1
ст. 200 Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
додану вартість за період з 01.01.2011 р. по
31.12.2013 р. всього у сумі 6116 грн., у тому
числі по періодах: травень 2011 року - 1113
грн, липень 2011 року - 1212 грн, серпень 2011
року - 3114 грн, серпень 2012 року - 677 грн;

- п. 9 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме не забезпечено щоденне
друкування фіскальних звітних чеків за
6 днів 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
про результати документальної
планової виїзної перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р. №
3293/17-2/НОМЕР_1 від 03 червня 2014 року.

12 червня 2014 року Житомирською
об'єднаною державною податковою
інспекцією на підставі акту перевірки
№ 3293/17-2/НОМЕР_1 від 03.06.2014 прийняті
податкові повідомлення - рішення №
про збільшення ОСОБА_3 суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 8619 грн, у тому числі
за основним платежем у розмірі 6116 грн,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 2503 грн; № ,
яким до позивача застосовано суму
штрафу (фінансових) санкцій у розмірі
2040 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог,
судом враховано таке.

Щодо податкового повідомлення -
рішення від 12.06.2014 № .

Зі змісту акту перевірки від 03.06.2014 №
3293/17-2/НОМЕР_1 видно, що висновок
Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області про заниження
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 у
період з 01.01.2011 по 31.12.2013 суми податку на
додану вартість на 6116 грн ґрунтується
на встановленому під час перевірки
заниженню позивачем податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за серпень 2012 року на 677 грн та
завищенню податкового кредиту за
травень - серпень 2011 року на суму 5439 грн.

На суму здійсненого донарахування,
посилаючись на п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України та з урахуванням п. 7
підрозділу 10 розділу 20 цього Кодексу,
Житомирською ОДПІ нараховано до сплати
штрафних санкцій у загальному розмірі
2503 грн, а саме за травень 2011 року
відповідачем застосовано штрафні
санкції у розмірі 1 грн, за липень -
серпень 2011 року і серпень 2012 року
штрафна санкція розрахована, виходячи
від 50 % суми донарахованого податкового
зобов'язання, що становить у загальному
розмірі 2502 грн. Вказане підтверджено
розрахунком штрафних санкцій по ПДВ
підприємця ОСОБА_3, який наявний у
матеріалах справи (а.с. 53).

Позивачем встановлене перевіркою
заниження податкового зобов'язання з
податку на додану вартість за серпень
2012 року в сумі 677 грн не оскаржується,
податкове повідомлення - рішення від
12.06.2014 № в частині збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість за основним
платежем у розмірі 677 грн не є спірним.

Разом з цим, позивач не погоджується із
застосованими на вказану суму
контролюючим органом штрафними
санкціями у розмірі 339 грн, що складає 50
% від 677 грн.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Зміст положень п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України вказує на те, що
самостійне визначення контролюючим
органом суми податкового зобов'язання
тягне обов'язкове застосування до
платника податків штрафних санкцій. У
той же час, наведеною нормою
диференційовано розмір такого штрафу в
залежності від повторності виявлення
протиправного діяння.

Відповідальність за вказаним пунктом
Податкового кодексу України настає не
за те, що контролюючий орган самостійно
визначив суму податкового
зобов'язання, або зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків, а за
ті дії чи бездіяльність платників
податків, які утворили підстави для
контролюючого органу самостійно
визначити суми податкового
зобов'язання, зменшити суми бюджетного
відшкодування тощо.

Самостійне визначення грошового
зобов'язання відповідно до Податкового
кодексу України здійснюється
контролюючим органом шляхом винесення
податкового повідомлення-рішення. При
цьому, первинним є факт визначення
податковим органом такого складу
податкового правопорушення, як
завищення суми податкового
зобов'язання платником податку, мірою
відповідальності за яке є штрафна
(фінансова) санкція, диференційована в
залежності від повторності виявлення
такого порушення.

Правовий аналіз п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України дає підстави дійти
висновку про те, що ознаки повторності
виникають в тому випадку, коли
визначення податковим органом
податкового зобов'язання або зменшення
бюджетного відшкодування відбувається
після того, як протягом останніх 1095
днів контролюючим органом вже було
вчинено дії по зменшенню бюджетного
відшкодування або визначенню
податкового зобов'язання відносно
одного і того самого платника податків.

Судом беззаперечно з'ясовано, що
проведеній у 2014 році плановій виїзній
перевірці позивача, за наслідками якої
складно акт № 3293/17-2/НОМЕР_1 від 03 червня
2014 року, передувала планова
документальна перевірка фінансово -
господарської діяльності з питань
дотримання ФОП ОСОБА_3 вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2008 по 31.12.2010, про що складено
акт № 792/17-0 від 30.03.2011 (а.с. 152).

На підставі акту № 792/17-02 від 30.03.2011, ДПІ
у Житомирському районі винесено
податкове повідомлення - рішення №
000934/170 від 06 квітня 2011 року, яким ФОП
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість (з урахуванням штрафних
санкцій) на загальну суму 3927,50 грн (а.с.
157).

Отже, визначення контролюючим органом
податковим повідомленням - рішенням
від 12.06.2014 № позивачу суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість здійснено після спливу
1095 днів від попереднього визначення
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку (податкове
повідомлення - рішення від 06.04.2011).

Представником відповідача доказів
визначення суми податкового
зобов'язання позивачеві з податку на
додану вартість протягом 1095 днів, що
передували дню винесення податкового
повідомлення - рішення від 12.06.2014 №
надано не було, що свідчить про
необґрунтованість посилань на
встановлення факту повторності
визначення складу податкового
правопорушення та виключає
необхідність застосування до позивача
штрафних санкцій у розмірі 50 % на
підставі ч. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України за оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням.

Зважаючи на викладене, Житомирська
ОДПІ приймаючи спірне податкове
повідомлення - рішення № від 12.06.14
повинна була застосувати до позивача
штраф у розмірі не 50 %, а 25 % від суми
визначеного податкового (грошового)
зобов'язання. Зокрема, сума штрафної
санкції від донарахованого
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 677 грн
повинна становити 169,25 грн. З вказаною
сумою штрафу позивач погоджується.

Решта суми штрафних (фінансових)
санкцій від податкового зобов'язання в
розмірі 677 грн, що складає 169,75 грн
застосовано помилково.

Стосовно правомірності формування
позивачем податкового кредиту в
розмірі 5439 грн, суд зазначає слідуюче.

На думку відповідача, завищення
позивачем податкового кредиту на суму
5439 грн у порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.
198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, виникло в зв'язку із
тим, що ФОП ОСОБА_3 включено до складу
податкового кредиту:

- у травні і липні 2011 року суми податку
на додану вартість в розмірі 2325 грн, які
не підтвердженні податковими
накладними;

- у серпні 2011 року суми податку на
додану вартість в розмірі 879 грн по
товарах, які не використовувались в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, та в розмірі 2235 грн по
податковим накладним, оформленим з
порушенням вимог чинного
законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

У підпункті 14.1.27 зазначеного пункту
цієї статті Податкового кодексу
України визначено, що витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Порядок та підстави формування
платником податку податкового кредиту
регламентується приписами ст. 198
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі -
Податковий кодекс України), яких
платник податків зобов'язаний
дотримуватися, і за умови порушення
яких, формування податкового кредиту
може бути визнано неправомірним.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності із п. 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно зі п. 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно зі п. 201.1, 201.2 ст. 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.
Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби.

У відповідності із п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Проаналізувавши наведені норми
чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що в даному випадку єдиними
та достатніми підставами для
формування податкового кредиту є
наявність податкової накладної, що
засвідчує факт сплати отримувачем
товару (робіт, послуг) їх вартості з
урахуванням податку на додану
вартість.

Положеннями пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України
передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Первинний документ, згідно із ст. 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, тобто
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, та
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Також необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що
17.06.2011 Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_3 направлено в електронному
вигляді до податкового органу
податкову декларацію з податку на
додану вартість за травень 2011 року та
додатки до неї, зокрема, розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5);
реєстр отриманих та виданих податкових
накладних за травень 2011 року.

18.08.2011 позивачем направлено в
електронному вигляді до податкового
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість за липень 2011 року та
додатки до неї, зокрема, розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5);
реєстр отриманих та виданих податкових
накладних за липень 2011 року.

Із розшифровки податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за травень і липень 2011
року видно, що позивачем під час
формування податкового кредиту були
включені суми податку на додану
вартість, зокрема, відповідно до
виписаних ТОВ "КСК - Інтертрейд" ЖФТОВ
"КСК-Інтертрейд" (ІПН 85) податкових
накладних у травні 2011 року на суму
податку на додану вартість 1429,19 грн, у
липні 2011 року - 1212,06 грн.

В засіданні суду з'ясовано, що за
результатами господарських
взаємовідносин позивача з ТОВ
"КСК-Інтертрейд" ЖФТОВ "КСК- Інтертрейд"
останнім були виписані такі податкові
накладні: від 04.05.2011 № 000207/002 на загальну
суму 1472,34 грн, в т.ч. ПДВ 245,39 грн, № 000227/002
на загальну суму 349,99 грн, в т.ч. ПДВ 58,33
грн; від 11.05.2011 № 000628/002 на загальну суму
499,51 грн, в т.ч. ПДВ 83,25 грн; від 18.05.2011 №
1023/002 на загальну суму 1168,69 грн, в т.ч.
ПДВ 194,78 грн; № 1025/002 на загальну суму
1454,84 грн, в т.ч. ПДВ 242,47 грн; від 25.05.2011 №
1525/002 на загальну суму 729,20 грн, в т.ч.
ПДВ121,53 грн; від 25.05.2011 № 1526/002 на
загальну суму 1001,40 грн, в т.ч. ПДВ 166,90
грн; від 06.07.2011 № 253/002 на загальну суму
1265,80 грн, в т.ч. ПДВ 210,97 грн; № 260/002 на
загальну суму 510,60 грн, в т.ч. ПДВ 85,10 грн;
від 13.07.2011 № 721/002 на загальну суму 1414,84
грн, в т.ч. ПДВ 235,81 грн, № 722/002 на
загальну суму 543,00 грн, в т.ч. ПДВ 90,50 грн;
від 20.07.2011 № 1191/002 на загальну суму 1288,39
грн, в т.ч. ПДВ 214,73 грн, № 1192/002 на
загальну суму 791,20 грн, в т.ч. ПДВ 131,87
грн; від 27.07.2011 № 1608/002 на загальну суму
729,10 грн, в т.ч. ПДВ 121, 52 грн, № 1609/002 на
загальну суму 729,40 грн, в т.ч. ПДВ 121,57
грн.

Копії перелічених податкових
накладних наявні у матеріалах справи
(а.с. 27-41).

При цьому встановлено, що вказані
податкові накладні сформовані
відповідно до статті 201 Податкового
кодексу України та наказу Державної
податкової адміністрації від 21.12.2010 №
969 "Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення"
(чинного на час їх виписки), містять усі
обов'язкові реквізити та видані особою,
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість, на момент видачі таких
податкових накладних. Вказані
обставини ні в акті перевірки від
03.06.2014, ні представником відповідача
під час розгляду справи в суді не
заперечувалися.

Факт видачі ТОВ "КСК-Інтертрейд" ЖФТОВ
"КСК- Інтертрейд" (ІПН 85) у травні
та липні 2011 року відповідних
податкових накладних позивачу
підтверджено реєстром виданих та
отриманих податкових накладних за
травень і липень місяць 2011 року
відповідно. Так, у другому розділі
"Отримані податкові накладні" реєстру
за травень 2011 року податкові накладні
зазначені під записами №№ 13,14,32,42,43,56,57,
а реєстру за липень 2011 року - під
записами №№ 13,14,24,25,34,35,44,45.

За таких обставин, твердження
контролюючого органу щодо включення
позивачем до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість в розмірі 2325 грн без
підтвердження податковими накладними
є безпідставним.

У засіданні суду позивач вказала, що
податкові накладні були у наявності,
під час проведення перевірки
інспектором не вимагалися.

Доказів направлення у ході проведення
виїзної перевірки позивача
адресованого їй запиту контролюючого
органу про надання документів на
підтвердження взаємовідносин з
контрагентом представником
відповідача суду надано не було.

Окрім цього, встановлено, що 14.09.2011
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
направлено в електронному вигляді до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2011 року та додатки
до неї, зокрема, розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5), реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних за серпень 2011 року.

Розшифровкою податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за серпень 2011 року
підтверджено, що позивачем під час
формування податкового кредиту були
включені суми податку на додану
вартість, зокрема, відповідно до
виписаних у серпні 2011 року податкових
накладних ТОВ "Медіа - Трейд" (ІПН
59) на суму податку на додану
вартість 878,50 грн, ТОВ "Торгова Компанія
"Мегаполіс - Україна" (код 86) - 1246,61
грн, ТОВ ТК "Полісся - Продукт" (код
55) - 2922,65 грн.

Не визнаючи право позивача на
податковий кредит у розмірі 879 грн за
серпень 2011 року відповідач зазначав, що
товари, при придбанні яких сплачено
вказану суму ПДВ, не використовувались
позивачем в оподаткованих операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Суд не погоджується із такими
твердженнями контролюючого органу,
виходячи з такого.

У засіданні суду беззаперечно
встановлено, що у серпні 2011 року
позивач придбала у ТОВ "Медіа - трейд"
ноутбук ASUS A52DR (A52DR-P960-S4ERAN) вартістю 5271
грн, у тому числі ПДВ - 878,50 грн.

На підтвердження реальності
здійсненої господарської операції
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
надано до суду копію податкової
накладної № 200 від 09.08.2011 на суму 5271,00
грн, у т.ч. ПДВ 878,50 грн, виписаної
контрагентом; видаткової накладної №
РНкДМ-003271 від 16.08.2011.

Факт оплати позивачем придбаної
техніки підтверджено платіжним
дорученням № 196 від 09 серпня 2011 року на
суму 5271,00 грн.

У засіданні суду позивач та її
представник зазначали, що метою
придбання вказаного ноутбука було
забезпечення ведення бухгалтерського
та податкового обліку, а саме виписка
накладних, актів виконаних робіт,
подання податкової звітності в
електронному вигляді за допомогою
електронного ключа, ведення обліку
робочого часу працівників (табелі) та
ін..

У матеріалах справи наявна копія
договору № 13/501/009 від 04.10.2011 про
розрахункове обслуговування
банківського рахунку суб'єкта
господарювання за допомогою системи
дистанційного обслуговування,
укладеного між ПАТ "Ерсте Банк" та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
про можливість здійснення
дистанційного обслуговування її
рахунків, відкритих у Банку, за
допомогою програмно - технічного
комплексу електронних платежів "Банк -
Клієнт" з системою криптозахисту.
Договору № ЦСК/Жт/4/27.7.09 від 31.07.2009 про
надання послуг електронного цифрового
підпису.

Під час огляду судом придбаного
позивачем у ТОВ "Медіа - Трейд" ноутбуку
з'ясовано, що у ньому встановлене
програмне забезпечення необхідне для
ведення бухгалтерського обліку,
подання звітності до контролюючого
органу у електронну вигляді. При цьому
факт подання звітності у електронному
вигляді підтверджено представником
відповідача в засіданні суду.

За таких обставин, коли позивач
використовує ноутбук для складання
необхідних первинних та податкових
документів, договорів, суд приходить до
висновку, що придбаний ноутбук
використовується у господарській
діяльності Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3.

Відтак, твердження відповідача щодо
завищення податкового кредиту за
серпень 2011 року на суму 879 грн є хибними.

Окрім цього, Житомирською ОДПІ
зроблено висновок про включення
позивачем до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість по податковим накладним,
оформленим з порушеннями вимог чинного
законодавства у сумі 2235,00 грн за
серпень 2011 року, які були виписані ФОП
ОСОБА_3 ТОВ ТК "Полісся - Продукт" 09
серпня 2011 року № 292633 на загальну суму
623,40 грн, в т.ч. ПДВ 103,90 грн, № 294626 на
загальну суму 800,44 грн, в т.ч. ПДВ 133,41 грн,
№ 292641 на загальну суму 1293,54 грн, в т.ч.
ПДВ 215,59 грн, № 294623 на загальну суму 136,38
грн, в т.ч. ПДВ 22,73 грн, № 294635 на загальну
суму 165,60 грн, в т.ч. ПДВ 27,60 грн, № 294619 на
загальну суму 518,64 грн, в т.ч. ПДВ 86,44 грн,
№ 294642 на загальну суму 339,96 грн, в т.ч.
ПДВ 56,66 грн, № 294636 на загальну суму 201,97
грн, в т.ч. ПДВ 33,66 грн, № 294631 на загальну
суму 361,30 грн, в т.ч. ПДВ 60,22 грн, № 294634 на
загальну суму 243,60 грн, в т.ч. ПДВ 40,60 грн;
13 серпня 2011 року № 1529 на загальну суму
793,78 грн, в т.ч. ПДВ 132,30 грн, № 1527 на
загальну суму 342,62 грн, в т.ч. ПДВ 57,10 грн;
16 серпня 2011 року № 303270 на загальну суму
1448,64 грн, в т.ч. ПДВ 241,44 грн, № 305696 на
загальну суму 182,45 грн, в т.ч. ПДВ 30,41 грн,
№ 303277 на загальну суму 353,07 грн, в т.ч.
ПДВ 58,85 грн, № 305691 на загальну суму 755,28
грн, в т.ч. ПДВ 125,88 грн, № 305698 на загальну
суму 885,00 грн, в т.ч. ПДВ 147,50 грн, № 303277 на
загальну суму 361,08 грн, в т.ч. ПДВ 60,18 грн,
№ 303273 на загальну суму 162,30 грн, в т.ч.
ПДВ 27,05 грн; і ТОВ ТК "Мегаполіс -
Україна" 19.08.2011 № 37967 на загальну суму
3440,85 грн., в т.ч. ПДВ 573,47 грн.

Як вбачається із акту перевірки
недоліком цих податкових накладних, на
думку контролюючого органу, є те, що в
них відсутній обов'язковий реквізит
"код товару з УКТ ЗЕД" (для підакцизних
товарів та товарів ввезених на митну
територію України).

Щодо таких покликань відповідача, суд
зазначає наступне.

06 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
№ 3609-VI.

Підпунктом 88 пункту 1 розділу 1 цього
Закону внесено зміни до статті 201
Податкового кодексу України, зокрема
абзац перший пункт 201.1 доповнено
словами "такі обов'язкові реквізити" і
доповнено підпунктом "і" такого змісту:
"і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України)".

У відповідності до п. 4 р. 2 Закону
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
№ 3609-VI, Кабінету Міністрів України
доручено у місячний строк з дня
набрання чинності цим Законом привести
свої нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом;
забезпечити перегляд та приведення
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади їх
нормативно-правових актів у
відповідність із цим Законом.

Варто зазначити, що при застосуванні
нововведеної норми, якою до
обов'язкових реквізитів податкової
накладної віднесено "код товару згідно
з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України)", слід враховувати зміст п.201.2
ст.201 Податкового Кодексу України, в
якому зазначено, що форма та порядок
заповнення податкової накладної
затверджуються центральним органом
державної податкової служби. Вказаний
пункт статті 201 цього Кодексу містить
бланкетну норму.

На час виписки контрагентами позивача
податкових накладних у серпні 2011 року
форму Податкової накладної та Порядок
заповнення податкової накладної було
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації від 21.12.2010 №
969 "Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення".

Згідно із приписами наказу Державної
податкової адміністрації від 21.12.2010 №
969 "Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення", у
редакції, на момент набрання чинності
Законом № 3609, форма податкової
накладної не передбачала такого
обов'язкового реквізиту як "код товару
згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних
товарів та товарів, ввезених на митну
територію України)".

Отже, до приведення центральним
органом державної податкової служби у
відповідність із внесеними змінами до
Податкового кодексу наказу N 969 від
21.12.2010 "Про затвердження форми
Податкової накладної та Порядку її
заповнення", платник податку не мав
правових підстав для практичного
застосування вказаних змін.

Нову форму податкової накладної, одним
з обов'язкових реквізитів якої
визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 № 1379 "Про
затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної", який набрав
чинності 16.12.2011.

Таким чином, починаючи з 16.12.2011
податкові накладні мали бути виписані
за новою формою, затвердженою наказом
Мінфіну № 1379 від 01.11.2011, із обов'язковим
зазначенням в таких податкових
накладних коду товару згідно з УКТ ЗЕД
для підакцизних товарів та товарів,
увезених на митну територію України.

У період з 06.08.2011 до 15.12.2011 оформлення
податкових накладних мало
здійснюватися за формою, визначеною
наказом N 969 від 21.12.2010, яка не
передбачала такого реквізиту як код
товару згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних
товарів та товарів, увезених на митну
територію України.

Крім того, суд відмічає, що в силу
положень п. 201.1 ст.201 Податкового
Кодексу України, у редакції з 06.08.2011,
обов'язкові реквізити, перелічені в
цьому пункті, повинні зазначатися в
податковій накладній в окремих рядках.
Зокрема, у вказаному пункті чітко
відокремлені такі реквізити як "е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг" та "і) код товару
згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних
товарів та товарів, ввезених на митну
територію України)".

Внаслідок чого, доводи контролюючого
органу, викладені у акті перевірки,
щодо зазначення реквізиту "код товару
згідно з УКТ ЗЕД" в одному рядку з "опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг" суперечать змісту
п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України.

Порушення порядку складання
податкової накладної щодо не
зазначення окремих реквізитів, які не є
суттєвими недоліками з точки зору
повноти та достовірності відтворення
змісту операції з поставки, не повинно
мати наслідком виключення її з кола
доказів, які підтверджують
правомірність формування сум
податкового кредиту. Відсутність
окремих реквізитів податкової
накладної не можна вважати підставою
для неможливості формування
податкового кредиту з ПДВ.

В умовах, за яких контролюючим органом
не спростовано реальність виконання
господарської операції, неприпустимим
є позбавлення платника права на
формування податкового кредиту з
формальних підстав.

Зважаючи на наведене, суд дійшов
висновку, що відсутність у податкових
накладних коду товару згідно з УКТ ЗЕД
не призвело до будь - яких негативних
наслідків для державного бюджету, є
формальним недоліком, а тому позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість на
підставі податкових накладних, які не
містять істотних недоліків в їхньому
оформленні та можуть бути підставою
для формування податкового кредиту
покупцем.

З огляду на викладене, ФОП ОСОБА_3
обґрунтовано до складу податкового
кредиту за серпень 2011 року включено
суму податку на додану вартість в
розмірі 2235 грн, сплачену відповідно до
виписаних у серпні 2011 року ТОВ ТК
"Полісся - Продукт" та ТОВ ТК "Мегаполіс
Україна" податкових накладних.

За таких обставин, коли збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 5439 грн було
здійснено відповідачем протиправно, то
нараховані на цю суму штрафні санкції в
розмірі 2164 грн. також є безпідставними.

Враховуючи все наведене вище, суд
дійшов висновку, що податкове
повідомлення - рішення Житомирської
ОДПІ № від 12.06.2014 в частині
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 5439 грн (879+2235+2325=5439) та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 2333,75 грн (2164+169,75=2333,75) є
протиправним та підлягає скасуванню, а
позовні вимоги в цій частині -
задоволенню.

Стосовно податкового повідомлення -
рішення від 12.06.2014 № .

Обґрунтовуючи зазначене податкове
повідомлення - рішення Житомирською
ОДПІ в акті перевірки від 03.06.2014
зазначено, що перевіркою встановлено
порушення п. 9 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та
послуг", а саме не забезпечено щоденне
друкування фіскальних звітних чеків за
період з 25.09.2013 по 01.10.2013, оскільки
реєстратор розрахункових операцій
Датекс МР-50 фіскальний номер ,
виготовлений 07.12.2009 заводський номер ДУ
02025796, знятий з реєстрації ФОП ОСОБА_3 в
Житомирській ОДПІ 01.10.2013, останній
Z-звіт роздрукований 24.09.2013.

Згідно розрахунку штрафних
(фінансових) санкцій, податковим
повідомленням - рішенням № від
12.06.2014 до позивача застосовано
фінансові санкції в розмірі 2040 грн за
не забезпеченням щоденного друку
фіскальних звітних чеків у 6 випадках,
виходячи із розрахунку 340 (санкція) *6
(випадки) =2040 грн.

Згідно зі статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 265/95-ВР),
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок (п. 1);
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій (п. 9).

У відповідності до абз. 2 ст. 2 Закону №
265/95-ВР реєстратор розрахункових
операцій - пристрій або
програмно-технічний комплекс, в якому
реалізовані фіскальні функції і який
призначений для реєстрації
розрахункових операцій при продажу
товарів (наданні послуг), операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти
та/або реєстрації кількості проданих
товарів (наданих послуг). До
реєстраторів розрахункових операцій
відносяться: електронний
контрольно-касовий апарат, електронний
контрольно-касовий реєстратор,
комп'ютерно-касова система,
електронний таксометр, автомат з
продажу товарів (послуг) тощо.

Фіскальний звітний чек - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить дані денного звіту, під час
друкування якого інформація про обсяг
виконаних розрахункових операцій
заноситься до фіскальної пам'яті (абз. 22
ст. 2 Закону № 265/95-ВР).

Статтею 7 наведеного Закону визначено,
що порядок реєстрації, опломбування та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій, що
застосовуються для реєстрації
розрахункових операцій за товари
(послуги), встановлюється органом
доходів і зборів.

Відповідно до пункту 2.2 р. 2 Наказу
Державної податкової адміністрації
від 01.12.2000 № 614 "Порядок реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги)" (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин),
реєстрація РРО здійснюється в органі
ДПС за місцезнаходженням (місцем
проживання) СГ, а якщо СГ
обслуговується в інспекції по роботі з
великими платниками податків, - то за
місцем податкового обліку.

Судом встановлено, що Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 у період з 01.01.2011 до
31.12.2013 здійснювала реалізацію
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів споживачам за готівкові кошти,
зокрема за адресою Житомирський район,
с. Лука (магазин - вагончик). Для
проведення розрахунків із споживачами
за готівку зареєстровано реєстратори
розрахункових операцій за фіскальним
номером Датекс МР-50 та за №
MINI -Т 400 МЕ, які належать ФОП ОСОБА_3

Як видно із довідки Колективного
підприємства "Біатрон - 6" № 2368 від 25
вересня 2013 року про опломбування
реєстратора розрахункових операцій,
25.09.2013 о 11:40 було здійснено
розпломбування реєстратор
розрахункових операцій за фіскальним
номером Датекс МР-50, який
належить ПП ОСОБА_3. З реєстрації
вказаний РРО знято 01.10.2013.

У свою чергу, реєстрація реєстратор
розрахункових операцій MINI -Т 400 МЕ,
заводський № ПБ , фіскальний №
, що належить позивачу, здійснена
Житомирською об'єднаною ДПІ ГУ
Міндоходів 02 вересня 2013 року, про що
свідчить реєстраційне посвідчення №
.

В експлуатацію реєстратор
розрахункових операцій за фіскальним
номером MINI - Т 400 МЕ введено 29
серпня 2013 року. Підтвердженням чого
слугує акт введення в експлуатацію
реєстратора розрахункових операцій №
1916 від 29.08.2013, складений КП "Біатрон - 6".

Із матеріалів справи з'ясовано, що за
реєстратором розрахункових операцій
за фіскальним номером 17.05.2013 була
зареєстрована книга обліку
розрахункових операцій № /5, яка
закінчена 24 вересня 2013 року. За
реєстратором розрахункових операцій
за фіскальним номером 02.09.2013 була
зареєстрована книга обліку
розрахункових операцій № «р»/1,
яка розпочата 10 вересня 2013 року.

Під час огляду в засіданні суду книг
обліку розрахункових операцій
встановлено, що до розділу 1 «Фіскальні
звітні чеки» КОРО № /5 підклеєні
Z-звіти віддруковані на РРО ФН до
24 вересня 2013 року. При цьому Z-звіти за
період з 20 до 24 вересня 2013 року сум
розрахунків не містять. У цих
фіскальних чеках відображено тільки
операції із службового внесення та
видачі готівки у розмірі 20 грн.

У свою чергу, до розділу 1 "Фіскальні
звітні чеки" КОРО № «р»/1
підклеєні Z-звіти віддруковані на РРО
ФН з 10 вересня 2013 року. За період з
10 до 24 вересня 2013 року звіти нульовані.
Починаючи з 20 вересня 2013 року
віддрукування Z-звітів здійснювалося
на суму розрахунків за певний день.
Такі фіскальні звіти були віддруковані
позивача, зокрема, у період з 25 вересня
до 01 жовтня 2013 року.

В засіданні суду позивач зазначала, що
з 25 вересня 2013 року нею
використовувався лише один РРО ФН
, на якому у період з 25.09.2013 до
01.10.2013 було здійснено щоденне
віддрукування Z - звітів, які підклеєні
до книги ОРО № «р»/1. РРО за
фіскальним номером Датекс МР-50 з
25 вересня 2013 року не використовувався.

Факт щоденного друкування фіскальних
чеків позивачем на РРО ФН MINI - Т 400
МЕ під сумнів контролюючим органом не
ставився. Твердження про не
застосування ФОП ОСОБА_3 з 25.09.2013 РРО за
фіскальним номером Датекс МР-50
представником відповідача спростовано
не було.

Суд критично оцінює посилання
відповідача на те, що довідка № 2368 від
25.09.2013 КП "Біатрон-6" є неналежним
документом у справі, оскільки не була
надана під час перевірки, враховуючи
таке.

РРО за фіскальним номером Датекс
МР-50 знятий з реєстрації в
контролюючому органі 01.10.2013, про що
йдеться у акті перевірки від 03.06.2014,
тобто станом на 01 жовтня 2013 року
податковій інспекції було відомо про
розпломбувати РРО в ЦСО, що зафіксовано
довідкою № 2368 від 25.09.2013. Так як подання
цієї довідки до контролюючого органу
було необхідним, відповідно до
приписів наказу від 01.12.2000 № 614.

Згідно зі частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування (ч. 1
ст. 70 КАС України).

Довідка Комунального підприємства
"Біатрон - 6" № 2368 від 25.09.2013, якою
підтверджено розпломбування РРО за
фіскальним номером Датекс МР-50 25
вересня 2013 року, є належним доказом у
справі та спростовує можливість
щоденного друкування фіскальних
звітних чеків на зазначеному РРО з
25.09.2013.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що твердження відповідача
щодо незабезпечення Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 щоденного
роздрукування фіскальних звітних
чеків за 25.09.2013 - 01.10.2013 є безпідставними.

Разом з цим, суд вказує, що
відповідальність за порушення вимог
Закону № 265/95-ВР встановлена, зокрема,
статтею 17 цього Закону.

Так, пунктом 4 цієї статті Закону №
265/95-ВР передбачено, що за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцять неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання.

При цьому варто зауважити, що не
виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи
роздрукований чек у КОРО - триваюче.

Таким чином, у разі вчинення порушення,
передбаченого пунктом 4 статті 17 Закону
№ 265/95-ВР, відповідний орган доходів і
зборів міг би застосувати до фізичної
особи - підприємця лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неподаткових мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
випадків невиконання щоденного друку
фіскального звітного чека, виявлених
під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги).

Наведений висновок узгоджується із
правовою позицією щодо застосування
зазначених норм матеріального права
Верховного суду України, яка
неодноразово була висловлена у
постановах суду, зокрема, від 03 і 17
грудня 2013 року.

За таких обставин, коли позивачем не
було допущено порушень п. 9 ст. 3 Закону
№ 265/95-ВР, то податкове повідомлення -
рішення Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 12 червня 2014
року № про застосування суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
2040 грн є неправомірним, тому його слід
скасувати, позовні вимоги в цій частині
задовольнити.

Отже, позов Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 необхідно задовольнити у
повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції від 12.06.2014 р. №
в частині визначення
зобов`язання з податку на додану
вартість на суму 5439 грн. основного
платежу та 2333,75 грн. штрафних санкцій.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції від 12.06.2014 р. №
.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 23
вересня 2014 р.