Справа № 820/13663/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р.Справа № 820/13663/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання -
Кудіній Я. Г.,

за участю представників сторін:

представника позивача - Москаленко Я.
М.,

представника відповідача - Краснікової
О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
19.08.2014р. по справі № 820/13663/14

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

21.07.2014 року Приватне акціонерне
товариство "Новий Стиль" (ПАТ "Новий
Стиль" ) звернулося до суду із позовом, у
якому просило скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів
№807000003/2014/000052/2 від 22.01.2014 року;
скасувати картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807100000/2014/00049 від 22.01.2014 року.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 19.08.2014 року позовні
вимоги задовольнив. Скасував рішення
Харківської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів
№807000003/2014/000052/2 від 22.01.2014 року. Скасував
картку відмови Харківської обласної
митниці в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807100000/2014/00049
від 22.01.2014 р. Стягнув з Державного
бюджету України (р/р 4011, отримувач:
УДКСУ у Червонозаводському районі м.
Харкова Харківської області, код 37999628,
МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській
області) на користь Приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль" (
) судовий збір у розмірі
487,20 грн.

Харківська митниця Міндоходів подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а саме ст.ст. 53-64 Митного кодексу
України, ст.ст. 86, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просив її задовольнити,
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував у повному обсязі,
вважав постанову суду першої інстанції
такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
учасників судового засідання,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, між
ПАТ "Новий Стиль" та компанією HANGZHOU ZHONGTAI
INDUSTRIAL GROUP CO., LTD була укладена угода №
130513 від 13.05.13 р. Ввезення товару
здійснювалось на підставі наступних
документів: специфікації № 8 від 13.11.13 р.
до контракту № 130513 від 13.05.13 р., інвойсу
№ NY13014 від 13.11.2013 р.

Для митного оформлення товару позивач
21.01.2014 р. надав Відповідачу митну
декларацію ІМ № 807100000/2014/001645 і вказав
митну вартість: 329 183,71 грн. + 35 955,74 грн. =
365 139,45 грн.

На підтвердження митної вартості
товару позивачем відповідно ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України було надано до
Харківської митниці обов'язкові
документи: декларації митної вартості
ІМ № 807100000/2014/001645 від 21.01.2014 р.; контракт
з фірмою HANGZHOU ZHONGTAI INDUSTRIAL GROUP CO., LTD № 130513
від 13.05.13 р.; інвойс № NY13014 від 13.11.2013 р.;
документи щодо транспортування
(перевезення) товару: договір на
здійснення
транспортно-експедиторських послуг з
міжнародного перевезення вантажів у
змішаному сполученні № 122826 від 20.12.2012
р., рахунок - фактуру про надання
транспортно-експедиторських послуг
від виконавця договору 3420-4071-311.019 від
27.12.2013 р., міжнародну
товарно-транспортну накладну СМR № 392108
від 15.01.2014 р., коносамент 4351-0177-311.015 від
17.11.2013 р., книжка МДП SX.76167545 від 15.01.2014 р.

Також, на підставі ч. 6 ст. 53 Митного
кодексу України позивачем надано до
митниці додаткові документи:
сертифікат походження товару №
13С3301М7043/00271 від 25.11.2013 р.; пакувальний
лист б/н від 13.11.2013 р.; звіт про оцінку
майна № 26/09/2013/01 (1) від 26.09.2013 р.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що ПАТ "Новий стиль" до
митного органу були подані всі
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, належними
документами, наявними в матеріалах
справи, підтверджено ціну товару, який
був імпортований позивачем на митну
територію України на підставі
контракту від 13.05.13 р., а відповідач не
надав таких доказів та не довів, що
митна вартість товару, заявлена
позивачем, була нижче вартості товару
та вартості ідентичних та подібних
товарів, оформлених іншими митницями
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Загальні положення здійснення митного
контролю передбачені положеннями
статей 246, 248, 257, 318 Митного кодексу
України.

Ст. 49, ст. 50, ч.4 та ч.5 ст.58 Митного кодексу
України надають визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту.

З матеріалів справи вбачається, що між
ПАТ "Новий Стиль" та компанією HANGZHOU ZHONGTAI
INDUSTRIAL GROUP CO., LTD була укладена угода №
130513 від 13.05.13 р. Ввезення товару
здійснювалось на підставі наступних
документів: специфікації № 8 від 13.11.13 р.
до контракту № 130513 від 13.05.13 р., інвойсу
№ NY13014 від 13.11.2013 р.

Керуючись умовами укладеного
Контракту продавець поставив
підприємству позивача за
специфікацією № 8 від 13.11.13 р. та інвойсу
№ NY13014 від 13.11.2013 р. товар на загальну
суму 41184,00 доларів США, що за курсом
валюти 7,993 складало 329 183,71 грн. Витрати
на транспортування склали 35 955,74 грн.

Отже, для митного оформлення товару
позивач 21.01.2014 р. надав Відповідачу
митну декларацію ІМ № 807100000/2014/001645 і
вказав митну вартість: 329 183,71 грн. + 35 955,74
грн. = 365 139,45 грн.

На підтвердження митної вартості
товару позивачем відповідно ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України було надано до
Харківської митниці обов'язкові
документи: декларації митної вартості
ІМ № 807100000/2014/001645 від 21.01.2014 р.; контракт
з фірмою HANGZHOU ZHONGTAI INDUSTRIAL GROUP CO., LTD № 130513
від 13.05.13 р.; інвойс № NY13014 від 13.11.2013 р.;
документи щодо транспортування
(перевезення) товару: договір на
здійснення
транспортно-експедиторських послуг з
міжнародного перевезення вантажів у
змішаному сполученні № 122826 від 20.12.2012
р., рахунок - фактуру про надання
транспортно-експедиторських послуг
від виконавця договору 3420-4071-311.019 від
27.12.2013 р., міжнародну
товарно-транспортну накладну СМR № 392108
від 15.01.2014 р., коносамент 4351-0177-311.015 від
17.11.2013 р., книжка МДП SX.76167545 від 15.01.2014 р.

Також, на підставі ч. 6 ст. 53 Митного
кодексу України позивачем надано до
митниці додаткові документи:
сертифікат походження товару №
13С3301М7043/00271 від 25.11.2013 р.; пакувальний
лист б/н від 13.11.2013 р.; звіт про оцінку
майна № 26/09/2013/01 (1) від 26.09.2013 р.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 52 Митного
кодексу України заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом. При цьому, декларант
зобов'язаний: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Положення ч.1-3 ст. 57 Митного кодексу
України передбачають, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому судовим розглядом
встановлено, що позивач надав митному
органу пояснення щодо поставки товару
та попросив здійснити митне оформлення
за першим методом, тобто за ціною
контракту, оскільки на думку позивача,
декларантом були надані усі документи,
які передбачені законодавством, були
запитані митним органом та які мали
відношення до поставки товару.

Разом з тим, відповідачем було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000052/2 від
22.01.14 р. за 6 методом, з розрахунків 4,70
доларів США за кілограм товару.
Збільшення митної вартості товару
призвело до збільшення розміру ПДВ,
який повинен був сплачувати позивач.

Крім того, на підставі рішення про
визначення митної вартості товарів
відповідачем видана картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2014/00049
від 22.01.14 р. З метою уникнення простою
транспорту та виробничою необхідністю
позивач вимушений був оформити товар
за ціною, визначеною митним органом (МД
№ 40 807100000/2014/001888 від 22.01.2014 р.) за
другорядним 6 методом.

Слід зазначити, що згідно з ч.1, п.1-5 ч.2
ст. 53 Митного кодексу України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
зокрема, є: декларація митної вартості
та документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

При цьому, враховуючи положення ч.5 ст.53
Митного кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Але, якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини (ч.3 ст. 53 Митного
кодексу України).

Проаналізувавши вищевказані правові
норми, колегія суддів дійшла висновку,
що митний орган з метою забезпечення
здійснення митного контролю має право,
у разі виявлення розбіжностей у
поданих декларантом документах,
витребувати додаткові документи.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 54 Митного
кодексу України митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості. Згідно ч. 2 вказаної норми
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

В ч.3 ст. 54 Митного кодексу України
зазначено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України митним органом було розпочато
проведення процедури консультації та
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів.
Дані пропозиції направлені декларанту
в електронному вигляді, що не
заперечувалося позивачем.

Однак, при здійсненні митного
оформлення позивачем були надані всі,
передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України, обов'язкові документи,
необхідні для митного оформлення
товару за ціною договору.

Так, матеріали справи свідчать про те,
що на підтвердження митної вартості
товару позивач надав до Харківської
митниці обов'язкові документи, саме:
декларація митної вартості ІМ №
807100000/2014/001645 від 21.01.2014 р.; контракт з
фірмою HANGZHOU ZHONGTAI INDUSTRIAL GROUP CO., LTD № 130513
від 13.05.13 р.; інвойс № NY13014 від 13.11.2013 р.;
документи щодо транспортування
(перевезення) товару: договір на
здійснення
транспортно-експедиторських послуг з
міжнародного перевезення вантажів у
змішаному сполученні № 122826 від 20.12.2012
р., рахунок-фактуру про надання
транспортно- експедиторських послуг
від виконавця договору 3420-4071-311.019 від
27.12.2013 р., міжнародну
товарно-транспортну накладну СМR № 392108
від 15.01.2014 р., коносамент 4351-0177-311.015 від
17.11.2013 р., книжка МДП SX.76167545 від 15.01.2014 р.
Крім того, на підставі ч. 6 ст. 53 Митного
кодексу України позивач надав до
митниці додаткові документи:
сертифікат походження товару №
13С3301М7043/00271 від 25.11.2013 р.; пакувальний
лист б/н від 13.11.2013 р.; звіт про оцінку
майна № 26/09/2013/01 (1) від 26.09.2013 р.; лист про
відсутність взаємозалежності між
позивачем та постачальником; лист про
не проведення страхування; прайс-лист
(прейскурант) виробника товарів від
04.10.13 р.

Разом з тим, митним органом прийнято
рішення про коригування митної
вартості з посиланням на
невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у гл. 9 Митного
кодексу України.

Судовим розглядом також встановлено,
що відповідач зазначав, що причиною
запиту додаткових документів було саме
невідповідність ціни, яка була
зазначена позивачем, митній вартості
ідентичних та подібних товарів
відповідно до інформації Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України.

Але при цьому відповідачем не доведено,
що декларант у декларації митної
вартості зазначив не усі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок,
записав до декларації недостовірні або
неточні відомості.

Таким чином, відповідач прийняв
рішення про коригування митної
вартості товарів та оформив картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення з порушенням статей глави 8
та 9 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень ч. 10 цієї статті; 4)
покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Стосовно посилань відповідача на те, що
згідно інформації спеціалізованої
бази даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України найменша митна вартість товару
на ідентичний товар значно перевищує
заявлену декларантом, слід зазначити,
що митний орган при здійсненні митного
контролю має діяти у спосіб, визначений
Митним кодексом України, а відомості,
які містяться в автоматизованій
системі мають лише допоміжний
інформаційний характер при прийнятті
митним органом відповідних рішень.
Митним кодексом України передбачено
проводити митний контроль із
застосуванням єдиної з митними
органами
інформаційно-телекомунікаційної
системи (ч. 4 ст. 319 Митного кодексу
України), проте правовий статус ЦБД
ЄАІС ДМСУ МД (РКМВ), порядок її
формування, ведення, отримання
інформації, а також порядок
використання її даних суб'єктами
господарських відносин при здійсненні
ними зовнішньоекономічної діяльності
Митним кодексом України не
передбачено. Також у ЦБД ЄАІС ДМСУ МД
(РКМВ) відсутня інформації про
коригування заявленої митної вартості
товарів, а також інформація щодо
характеристики товарів та методів її
визначення.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яку було взято за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів; умов поставки, комерційних
умов, тощо.

Отже, коригування відповідачем митної
вартості товару виключно на підставі
даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи (ЄАІС) Державної
митної служби не відповідає нормам
діючого законодавства.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що ПАТ "Новий стиль"
до митного органу були подані всі
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, належними
документами, наявними в матеріалах
справи, підтверджено ціну товару, який
був імпортований позивачем на митну
територію України на підставі
контракту від 13.05.13 р., а відповідач не
надав таких доказів та не довів, що
митна вартість товару, заявлена
позивачем, була нижче вартості товару
та вартості ідентичних та подібних
товарів, оформлених іншими митницями
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що дії Харківської митниці
Міндоходів щодо коригування митної
вартості товарів ПАТ "Новий Стиль" є
неправомірними, а тому рішення
Харківської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів
№807000003/2014/000052/2 від 22.01.2014 року та картка
відмови Харківської обласної митниці в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807100000/2014/00049
від 22.01.2014 року підлягають скасуванню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.08.2014р. по
справі № 820/13663/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В. Повний текст
ухвали виготовлений 13.10.2014 р.