Справа № 826/16246/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від "26" листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві у якому просив
визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
28.03.2013 року № /1305, № /1304.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
"26" листопада 2013 року позов було
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 26.11.2013 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.
Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від "26" листопада 2013 року -
залишити без змін, виходячи із
наступного.
Відповідно до ст. 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.
Згідно ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Як було встановлено судом першої
інстанції, в період з 30.02.2013 року по
12.02.2013 року, термін проведення якої
продовжено на 5 днів з 13.02.2013 року по
19.02.2013 року, посадовими особами
відповідача проведено документальну
планову виїзну перевірку СГФ - фізичної
особи ОСОБА_2 за період з 01.04.2010 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
складено акт перевірки від 26.02.2013 року
№ 894/17/2/НОМЕР_1.
Як висновок проведеної
перевірки встановлено наступні
порушення: - п. 177.2,
п. 177.4, п.п. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177, а саме:
позивач завищив валові витрати за 2011
рік на суму 595352,17 грн., за 2012 рік - на суму
926671,93 грн. Відповідно до вимог
Податкового кодексу України за
відповідне порушення штрафних санкцій
не передбачено; - п. 176.1 ст. 176
Податкового кодексу України - позивач
не вів книгу обліку доходів та витрат.
Відповідно до вимог Податкового
кодексу України за відповідне
порушення штрафних санкцій не
передбачено;
- в
порушення вимог п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п. 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України завищив податковий
кредит з ПДВ на суму 325158,24 грн., що
призвело до заниження позитивної
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
ПДВ на загальну суму 216259,79 грн. та
завищення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
періоду наступного звітного
(податкового) періоду. Відповідно до
вимог Податкового кодексу України за
відповідне порушення штрафних санкцій
не передбачено;
- п. 7.1 ст. 7, п. 9.9 ст. 9 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
в результаті чого занижено податок на
прибуток на суму 961,85 грн., п. 160.1, п. 160.2
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на суму 109,46 грн. За
результатами перевірки донараховано
податку з доходів фізичних осіб - 254646,05
грн., ПДВ - 120322,79 грн.

На підставі Акту перевірки та за
результатами розглянутих заперечень
позивача, податковим органом прийняті
наступні податкові
повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення -
рішення від 28.03.2013 року № /1305, яким
позивачу в порушення вимог п. 176.1 ст. 176,
п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування на загальну суму
142537,70, у тому числі за основним платежем
- 115456,96 грн. та за штрафними санкціями -
27080,74 грн.; - податкове
повідомлення - рішення від 28.03.2013 року №
/1304, яким позивачу в порушення п.
198.4 ст. 198 Податкового кодексу України
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 307,00 грн., у тому
числі за основним платежем - 306,00 грн. та
за штрафними санкціями - 1,00 грн.

Не погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з
даним висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Для здійснення власної
господарської діяльності позивачем
було укладено наступні договори:

- від 30.03.2011 року
№ ДГ-0000149 на відпуск паливно-мастильних
матеріалів (ПММ), відповідно до умов
якого ТОВ «Бел Оіл» (Постачальник) в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, зобов'язується
організовувати та забезпечувати
заправку павливно-мастильними
матеріалами автотранспорту позивача
(Покупця), а Покупець зобов'язується
приймати та оплачувати відпущені
паливно-мастильні матеріали (ПММ).
Відпуск ПММ здійснюється в мережі
автозаправних станцій Постачальника
(мережа АЗС). Асортимент, кількість
(обсяг), ціна за відповідну одиницю
виміру ПММ визначаються у
рахунку-фактурі;
- від 26.07.2011 року № К0475, укладений
між позивачем (Замовник) та ТОВ «Дубль
В» укладено договір, відповідно до
якого Продавець зобов'язаний надати та
встановити скло, а Покупець оплатити
вартість скла лобового, розхідних
матеріалів та роботи по встановленню
на автомобілях покупця. Кількість
найменувань, ціна, умови поставки
товару визначаються в накладних або
рахунках-фактурах, які є невід'ємною
частиною Договору. Ціни на товари, які
постачаються за даним договором,
визначаються в накладних, або
рахунках-фактурах, які є невід'ємною
частиною даного договору;
- від
23.08.2011 року № С-163/08 та від 16.01.2012 року №
С-43/01 на проведення перевірки колісних
транспортних засобів, укладений між
позивачем (Замовник) та ПАТ
«Автотранспортне підприємство-2240»
(Виконавець), відповідно до умов якого
Виконавець за дорученням Замовника
бере на себе зобов'язання виконати за
заявкою Замовника, яка є невід'ємною
частиною цього Договору,
науково-технічні роботи з: проведення
випробовувань для визначення
відповідності конструкції і
технічного стану автопоїздів, що
використовуються для міжнародних
перевезень, вимогам чинних резолюцій
Європейської конференції Міністрів
транспорту (ЄКМТ) до «особливо зелених
і безпечних» та «ЄВРО-3, ЄВРО-4, ЄВРО-5
безпечних» вантажних автомобілів, а
Замовник зобов'язується прийняти
виконані роботи і оплатити їх згідно
рахунку; - від 08.06.2012 року № 226,
від 22.06.2012 року № 245, від 27.06.2012 року № 250,
укладені між позивачем (Замовник) та
Київською міською дезінфекційною
станцією (Виконавець), відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується виконати
дезінфекцію автотранспорту позивача з
профілактичною метою, що здійснює
перевезення продуктів харчування.

Надані позивачу
послуги за вказаними договорами
необхідні для проведення ремонту,
профілактики транспорту, яким позивач
здійснює вантажні перевезення, що і є
основним видом його діяльності.

Крім того, для здійснення
власної господарської діяльності
позивачем придбано автомобіль
вантажний Renault Master 2004 згідно договору
купівлі-продажу від 05.10.2012 року № 58,
укладеного між позивачем (Покупець) та
ТОВ «Укр.Автоінвест». На підтвердження
реальності здійснення обумовленої
договором господарської операції
позивачем долучено до матеріалів
справи акт прийому - передачі до
Договору від 05.10.2012 року № 58, митну
декларацію та рахунки. Доказом
реальності здійснення купівлі
автомобіля є наявні в матеріалах
справи накладна, рахунок-фактура на
оплату товару, акт прийому-передачі. За
результатами здійсненої операції
позивачу виписано податкову накладну.

Оплата згідно перелічених договорів
здійснювалась в порядку
безготівкового рахунку, про що
свідчать наявні в матеріалах справи
журнал-ордер по рахунках 361, 63, 6852, копія
платіжного доручення.

Також позивачем на підставі
договору купівлі - продажу № 2011/0301/26/12,
укладеного з фірмою Шмитс Каргобулл АГ
придбано у останнього трехосный
седельный рефрижераторный прицеп типу
SKO 24/L-13/4 FP 54 Cool. В матеріалах справи
міститься технічний опис вказаного
товару. Оплата за вказаний товар
здійснювалась шляхом переказу коштів,
про що свідчить відмітка банку на
договорі.
Відповідно до
п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України
платники податку зобов'язані: а)
вести облік доходів і витрат в обсягах,
необхідних для визначення суми
загального річного оподатковуваного
доходу, у разі якщо такий платник
податку зобов'язаний відповідно до
цього розділу подавати декларацію або
має право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
у тому числі при застосуванні права на
податкову знижку. Форми такого обліку
та порядок його ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику;
б) отримувати та
зберігати протягом строку давності,
встановленого цим Кодексом, документи
первинного обліку, в тому числі на
підставі яких визначаються витрати при
розрахунку інвестиційного прибутку та
формується податкова знижка платника
податку; в) подавати
податкову декларацію за встановленою
формою у визначені строки у випадках,
коли згідно з нормами цього розділу
таке подання є обов'язковим. На вимогу
контролюючого органу та в межах його
повноважень, визначених
законодавством, платники податку
зобов'язані пред'являти документи і
відомості, пов'язані з виникненням
доходу або права на отримання
податкової знижки, обчисленням і
сплатою податку, та підтверджувати
необхідними документами достовірність
відомостей, зазначених у податковій
декларації з цього податку;
г) подавати особам, які згідно з цим
Кодексом визначені відповідальними за
утримання (нарахування) та сплату
податку до бюджету, документи на
підтвердження права платника податку,
який отримує такі доходи, на
застосування соціальних податкових
пільг; ґ) у
порядку, визначеному законом,
допускати посадових (службових) осіб
контролюючого органу на територію або
до приміщень, що використовуються
платником податку для отримання
доходів від провадження господарської
діяльності;
д) здійснювати заходи,
передбачені цим Кодексом, у разі зміни
підстав для отримання податкової
соціальної пільги;
е)
своєчасно сплачувати узгоджену суму
податкових зобов'язань, а також суму
штрафних (фінансових) санкцій,
нарахованих контролюючим органом, та
пені, за винятком суми, що оскаржується
в адміністративному або судовому
порядку;
є) подавати податкову декларацію за
результатами податкового (звітного)
року у строки, передбачені цим Кодексом
для платників податку на доходи
фізичних осіб, якщо протягом такого
податкового (звітного) року
оподатковувані доходи нараховувалися
(виплачувалися, надавалися) у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, платнику податку у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами двома
або більше податковими агентами і при
цьому загальна річна сума таких
оподатковуваних доходів перевищує сто
двадцять розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року.
Інші
оподатковувані доходи, що були
нараховані (виплачені, надані)
платникам податку, ніж зазначені в
абзаці першому цього підпункту, не
включаються до складу загального
річного оподатковуваного доходу, що
декларується згідно з цим підпунктом.
Нормами ст. 177
Податкового кодексу визначено, що
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.
До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Позивачем в спростування висновків,
викладених в акті перевірки,
запереченнях та рішеннях, прийнятих
відповідачем, долучено до матеріалів
справи докази на підтвердження
включення витрат (договори, податкову
накладну, акти, рахунки-фактури,
видаткову накладну), що пов'язані зі
здійсненням господарської діяльності,
до складу валових витрат, а також копії
податкових декларацій з відображенням
відповідних сум у складі валових
витрат. Всі витрати,
віднесені позивачем до складу валових
витрат є документально підтвердженими
та пов'язаними зі здійсненням власної
господарської діяльності, а саме -
здійсненням вантажних перевезень.

Подання платником до контролюючого
органу усіх належним чином оформлених
первинних документів, передбачених
податковим законодавством, з ціллю
отримання податкової вигоди є
підставою для її отримання, якщо
податковий орган не доведе
неправдивість, недостовірність або
суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.
Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що податкове
повідомлення - рішення від 28.03.2013 року №
/1305, яким позивачу в порушення
вимог п. 176.1 ст. 176, п. 177.2, 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування на загальну суму
142537,70, у тому числі за основним платежем
- 115456,96 грн. та за штрафними санкціями -
27080,74 грн. є протиправним та підлягає
скасуванню.
Вирішуючи
справу в частині визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення від 28.03.2013 року №
/1304, яким позивачу в порушення п.
198.4 ст. 198 Податкового кодексу України
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 307,00
грн., у тому числі за основним платежем -
306,00 грн. та за штрафними санкціями - 1,00
грн., суд зазначає наступне.
В
акті перевірки зроблено висновок про
те, що позивачем завищено податковий
кредит з ПДВ на суму 121294,09 грн., що
призвело до заниження позитивної
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
ПДВ у лютому 2011 року на суму 306,00 грн. в
порушення вимог п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», п. 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України не задекларував
податкові зобов'язання з ПДВ за лютий
2011 року на суму 306,00 грн. та відповідно
до п. 7 розділу ХХ Податкового кодексу
України застосовано штрафні санкції у
розмірі 1,00 грн. Позивачем неправомірно
віднесено до складу податкового
кредиту в 2 та 4 кварталах 2010 року суму
392,60 грн. по витратах на технічне
обслуговування, що призвело до
заниження позитивної різниці між сумою
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з ПДВ на загальну
суму 306,00 грн. за лютий 2011 року.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.4.4 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Матеріали справи
свідчать, що витрати на технічне
обслуговування придбавались позивачем
безпосередньо для здійснення власної
господарської діяльності, оскільки
останній займається вантажними
перевезеннями.

З огляду на викладене, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 26
листопада 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
було вірно встановлено фактичні
обставини справи, надано належну
оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від "26" листопада 2013 року -
без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "26" листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.