Справа № 2а-7817/11
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 9104/120366/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 червня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Департаменту соціальної
політики виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визнання неправомірними дій, стягнення
допомоги по допомоги, зобов'язання
вчинити дії,-

встановив:

У квітні 2011 року позивач звернулась в
суд із адміністративним позовом до
відповідача, в якому, просила: визнати
протиправною відмову відповідача у
здійсненні перерахунку належних
грошових сум на дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3;
стягнути з відповідача різницю не
отриманої позивачем допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
2007-2011 роки в сумі 24467,21 грн.; зобов'язати
відповідача у наступних роках після
січня 2011 р. здійснювати виплату
допомоги по догляду за донькою ОСОБА_3
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленому Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
10.06.2011 р. продовжено позивачу
пропущений процесуальний строк для
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Оскаржуваною постановою суду
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
відмову відповідача у здійсненні
перерахунку належних позивачу
грошових сум на дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3
за період 2007-2011 роки. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
різницю не отриманої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
2007-2011 роки в сумі 24467,21 грн.. В решті
позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач,
який в апеляційній скарзі зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою, такою,
що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить апелянт скасувати постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
та межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити
частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перебувала на обліку у відповідача, як
застрахована особа, яка здійснювала
догляд за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та отримувала
відповідну допомогу.

Встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перебувала на обліку у відповідача, як
застрахована особа, яка здійснювала
догляд за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та з квітня 2007 р.
отримувала відповідну допомогу (а.с. 13).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
одним з видів такої державної допомоги
сім'ям з дітьми, є допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ст.ст. 13, 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», право на допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом, має
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Крім цього, згідно ст.ст. 42, 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один з батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.
Така допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що до 1 січня 2008 року - дати
набрання чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»,
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ст. 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Крім цього, зупинення дії ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» передбачене п. 7 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) щодо встановлення
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
згідно з Рішенням КС України № 6-рп/2007
від 09.07.2007 р..

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Враховуючи наведене вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку щодо задоволення позовних
вимог за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з
22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.01.2011
р..

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача конкретних сум спірних
виплат задоволенню не підлягає,
оскільки захист порушеного права
позивача полягає у зобов'язанні
відповідача вчинити кореспондуючі
цьому праву дії.

Крім цього, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 2
КАС України не підлягає судовому
захисту позовна вимога щодо
зобов'язання відповідача здійснювати
подальшу виплату перерахованої пенсії,
оскільки така не стосується спірних
відносин, а носить перспективний, на
думку позивача - ймовірний
протиправний характер поведінки
відповідача у відносинах із позивачем,
у яких право останнього не є порушеним.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції від 10.06.2011 року винесена з
порушенням норм матеріального права, з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, а тому
оскаржену постанову суду слід
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задоволити
частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

постановив :

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради - задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 червня 2011 року - скасувати
та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради щодо
не нарахування та невиплати ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за періоди з 09.07.2007 р. по
31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р.
по 31.01.2011 р..

Зобов'язати Департамент соціальної
політики виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
провести нарахування та виплату ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, у
розмірі визначеному ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», за періоди з 09.07.2007 р. по
31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р.
по 31.01.2011 р., з врахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М.
Судова-Хомюк