Справа № 2а-12628/08/0470
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
м. Київ К/800/49467/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2013

у справі № 2а-12628/08/0470

за позовом Лівобережної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська

до Суб'єкта господарської діяльності
фізичної особи - ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
рахунок активів боржника

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2008 року Лівобережна
міжрайонна державна податкова
інспекція м.
Дніпропетровська звернулась до суду з
позовом про звернення стягнення на
активи Суб'єкта господарської
діяльності фізичної особи - ОСОБА_2 на
користь держави у сумі 43 741,69 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.02.2011 позов задоволено; звернуто
стягнення на активи Суб'єкта
господарської діяльності фізичної
особи - ОСОБА_2 на суму 43 741,69 грн. на
користь державного бюджету.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2013 скасовано рішення суду
першої інстанції та прийнято нове, яким
в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, як таке, що
прийняте з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної перевірки дотримання вимог
законодавства про оподаткування
приватного підприємця ОСОБА_2, складено
акт № 00020491 від 31.05.2005.

На підставі результатів перевірки
податковим органом були прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № /0 про визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в загальному розмірі 40
327,50 грн.;

- № / про визначено суми
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в загальному
розмірі 464,76 грн.

Вказані податкові
повідомлення-рішення були вручені
відповідачу поштовим відправленням
02.06.2005.

Першу податкову вимогу № 1/362 від 11.08.2005
було отримано відповідачем 22.08.2005,
другу податкову вимогу № 2/483 від 19.10.2005
було отримано відповідачем 31.10.2005.

Сума податкових зобов'язань у розмірі 2
688 грн., визначена податковим
повідомленням-рішенням від 03.08.2007 №
1/0 за затримку граничних строків
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1
ст. 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Матеріалами справи встановлено, що
позивач, заявляючи позовні вимоги щодо
стягнення вказаної суми посилався на
неможливість вручення вказаного
податкового повідомлення-рішення у
зв'язку з не проживанням останнього за
адресою зазначеною на поштовому
конверті.

Згідно довідки ремонтно-будівельного
та експлуатаційного управління «Наш
дім» ДП ДДБК від 12.02.2009 відповідач
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 з
05.05.1988 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
суми визначені в зазначених податкових
повідомленнях-рішеннях підлягають
стягненню, оскільки вказані податкові
повідомлення-рішення оскаржені
відповідачем не були, а зазначена в них
сума, яка є узгодженою набула статусу
податкового боргу та платником
податків не сплачена.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
мотивував своє рішення тим, що
податковим органом пропущено строки на
звернення до суду з позовом про
стягнення податкового боргу; податкове
зобов'язання в розмірі 2 688 грн.,
визначене податковим
повідомленням-рішенням від 03.08.2007 №
1/0 є неузгодженим.

Суд касаційної інстанції погоджується
з таким висновком суду апеляційної
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкове зобов'язання - зобов'язання
платника податків сплатити до бюджетів
або державних цільових фондів
відповідну суму коштів у порядку та у
строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Згідно з приписами ст. 5 цього Закону
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації; податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту.

Відповідно до пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Згідно з пп. пп. 15.1.1, 15.2.1 п. 15.1 ст. 15
зазначеного Закону за винятком
випадків, визначених підпунктом 15.1.2
цього пункту, податковий орган має
право самостійно визначити суму
податкових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Законом, не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
а у разі, коли така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
податковий орган не визначає суму
податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає
розгляду в адміністративному або
судовому порядку. У разі коли податкове
зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
15.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні податкового
зобов'язання, може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
від дня узгодження податкового
зобов'язання. Якщо платіж стягується за
рішенням суду, строки стягнення
встановлюються до повного погашення
такого платежу або до визнання боргу
безнадійним.

Отже, строки звернення до суду з
позовом про стягнення податкового
зобов'язання, яке було нараховане
податковим органом обмежені 1095
календарними днями, тому висновок суду
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення суми 40 729,26 грн. з підстав
порушення строків є правомірним

Щодо стягнення податкового
зобов'язання у розмірі 2 688,50 грн.
визначеного податковим
повідомленням-рішенням від 03.08.2007 №
1/0 за затримку граничних строків
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання з врахуванням пп. 17.1.7 п.17.1
ст.17 Закону «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», то суд апеляційної інстанції
правомірно відмовив в стягненні
зазначеної суми з підстав не
доведеності факту направлення
позивачем за місцем проживання
відповідача відповідного податкового
повідомлення-рішенням, в результаті
чого визначена ним сума податкового
зобов'язання є неузгодженою.

За вказаних обставин, відсутності
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок суду
апеляційної інстанцій про відмову в
задоволенні позовних вимог є вірним, а
касаційна скарга позивача -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний