Справа № 461/15091/13-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді - Романюка В.Ф.,

при секретарі - Бішко В.М.,

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
Збитковської І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_1 до Львівської
митниці Міндоходів про скасування
постанови в справі про порушення
митних правил, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить скасувати
постанову заступника начальника
Львівської митниці Міндоходів -
начальника Управління БК та МП
Прокоповича Г.В. від 26.11.2013 року по
справі про порушення митних правил
№2956/20900/13 щодо накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу на суму 8500,00 грн.

В обгрунтування позову,
покликається на те, що 12 квітня 2012 року
позивач ввіз в режимі транзиту через
пункт пропуску «Шегині» Львівської
митниці транспортний засіб особистого
користування, який зареєстрований на
території Республіки Польща -
автомобіль марки «PEUGEOT 405», 1996 року
випуску VIN НОМЕР_1, об'єм двигуна 1761
см.кб., р.н. НОМЕР_2. Однак, в травня 2012
року ввезений автомобіль вийшов з ладу
і був непридатний для експлуатації, про
що позивач неодноразово повідомляв
працівників митниці, проте останніми
цього не було вз'ято до уваги. 28.10.2013
року позивач в'їхавши в зону митного
контролю МАПП «Краковець» Львівської
митниці автомобілем марки «FORD MONDEO», де
на нього був складений протокол щодо
автомобіля, який рахується за ним. У
зв'язку з чим, 26.11.2013 року була винесена
постанова відносно позивача про
порушення митних правил №2965/20900/13 та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00
грн.

Вважає, що постанова про притягнення
його до адміністративної
відповідальності є незаконною, діями
службової особи порушено його
конституційні права, свободи та
законні інтереси, оскільки його не було
повідомлено про час, дату і місце
розгляду даної справи, тому просить
задоволити позовні вимоги в повному
обсязі.

В судовому засіданні позивач
адміністративний позов підтримав з
підстав, викладених у ньому просить
оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову подала письмові
заперечення, та пояснила, що 26.10.2013 року
позивач заїхав автомобілем марки «FORD
MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_2, в
зону митного поста «Краковець»
Львівської митниці, де згідно
електронної бази даних ЄАІС
Держмитслужби України встановлено, що
позивач 12.04.2012 року, ввіз в Україну в
режимі транзиту через пункт пропуску
«Шегині Медика», транспортний засіб
марки «PEUGEOT 405», 1996 року випуску, р.н.
НОМЕР_2. Оскільки, даний автомобіль
відноситься до рухомої речі і підпадає
під термін «товар», що зазначено в
диспозиції статті 470 МК України. Таким
чином, позивач перевищив встановлений
ст.95 МК України строк транзитних
перевезень для автомобільного
транспорту, при переміщенні автомобіля
марки «PEUGEOT 405», 1996 року випуску, р.н.
НОМЕР_2 більше ніж на десять діб. Крім
цього, ч.1 ст.192 МК України передбачено,
що у разі, якщо під час перевезення
товарів транспортний засіб внаслідок
аварії або дії обставин непереборної
сили не зміг прибути до митного органу
призначення, перевізник зобов'язаний
терміново повідомити найближчий
митний орган про обставини події, місце
знаходження товарів і транспортного
засобу. Однак, позивач ігноруючи вимоги
законодавства, до митниці з
повідомлення щодо факту поломки
транспортного засобу не звертався та
не надав жодних доказів цьому ні при
складанні протоколу, ні суду. Вважає,
твердження позивача, проте, що йому не
було відомо про час та місце розгляду
справи - безпідставним, оскільки
позивач підписував протокол ПМП, в
якому зазначено дату і місце розгляду
справи. Враховуючи вищенаведене,
просить у задоволенні позову відмовити
за безпідставністю та
необґрунтованістю позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд приходить до висновку, що у
позові слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 26.11.2013 року
заступником начальника Львівської
митниці винесено постанову в справі
про порушення митних правил №2956/20900/13,
якою позивача визнано винним у
вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч.3 ст.470 МК України та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.(а.с.4-5).

Відповідно до вимог ст.486 МК України
завданнями провадження у справах про
порушення митних правил є своєчасне,
всебічне, повне та об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її з дотримання вимог закону,
забезпечення виконання винесеної
постанови, а також виявлення причин та
умов, що сприяють вчиненню порушень
митних правил, та запобігання таким
правопорушенням.

Згідно диспозиції ч.3 ст.470 МК України
передбачено, що перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб, а так
само втрата цих товарів, транспортних
засобів, документів чи видача їх без
дозволу органу доходів і зборів.

Відповідно до ч.1 ст.318, ч.1 ст.321 МК
України, всі товари та транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщують через митний кордон
України перебувають під митним
контролем з моменту перетинання
митного контролю України і до
закінчення згідно з заявленим митним
режимом.

Згідно ст.90 МК України, транзит - це
митний режим, відповідно до якого
товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома органами доходів і зборів
України або в межах зони діяльності
одного органу доходів і зборів без
будь-якого використання цих товарів,
без сплати митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Згідно із нормами ч.2 ст.95 МК України до
строків зазначених у ч.1 даної статті,
не включається час дії обставин,
зазначених у ст.192 МК України. Разом з
тим, нормою ч.1 ст.192 МК України
передбачено, що у разі, якщо під час
перевезення товарів транспортний
засіб внаслідок аварії або дії
обставин непереборної сили не зміг
прибути до митного органу призначення,
перевізник зобов'язаний терміново
повідомити найближчий митний орган про
обставини події, місце знаходження
товарів і транспортних засобів.

Однак, на підтвердження поломки авто,
позивач не надав жодного доказу ні під
час складання протоколу про ПМП, ні до
суду. А факт користування іншою
орендованою автомашиною, що також не
підтверджено, не може бути
використаним як доказ поломки іншого,
транспортного засобу

Крім цього, посилання позивача проте,
що він не був повідомлений про час та
місце розгляду справи не знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні,
оскільки згідно ч.4 ст.526 МК України,
справа про порушення митних правил
може бути розглянута за відсутності
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності за
це правопорушення, лише у випадках,
якщо є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
перенесення розгляду справи.

Згідно ч.6 ст.494 МК України, у разі
потреби в протоколі зазначаються також
місце, дата і час розгляду справи про
порушення митних правил.

Як вбачається з протоколу про
порушення митних правил, в якому
зазначено час, дату і місце розгляду
справи та стоїть підпис позивача, що
означає, що останній був належним чином
повідомлений митним органом про час,
дату і місце розгляду справи /а.с. 2/.

Оцінюючи докази по даній справі, які
були добуті та досліджені в судовому
засіданні, в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що при розгляді
справи доведено, що позивач ОСОБА_3
вчинив порушення митних правил,
передбачених ч.3 ст.470 МК України, щодо
порушення встановленого законом
строку переміщення товару у вигляді
автомобіля особистого користування,
який перебував під митним контролем, до
митного органу призначення,
оскаржувана постанова прийнята
посадовою особою на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством, а тому в
задоволенні заявленого позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163,
171-2 КАС України, ст.ст.90, 95, 318, 321, 467, 470, 481,
486, 487, 494, 526, 531 МК України, ст.293 КУпАП,
суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк