Справа № 810/3408/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року 810/3408/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Лисенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання
Глазун Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з
позовом до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
27.05.2014 № НОМЕР_1, яким позивачу
нараховане грошове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 222426,60 грн. (177936,48 грн. - основне
зобов'язання, 44484,12 грн. - штрафні
санкції).

В основу оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення покладено
висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства в частині не сплати до
бюджету податку (15% від доходу у
відповідності до положень статті 293
Податкового кодексу) з доходу,
отриманого від зайняття діяльністю, що
не відноситься до видів діяльності,
особисто визначених позивачем у заяві
на право застосування спрощеної
системи оподаткування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вважає висновки
податкового органу безпідставними,
оскільки здавання в оренду торгового
обладнання відноситься до видів
діяльності, зазначених у свідоцтві
платника єдиного внеску позивача, а
відтак, у позивача не виникало
обов'язку сплачувати до бюджету 15% від
доходу, отриманого за здавання в оренду
вищезазначеного обладнання.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з
мотивів, викладених у письмових
запереченнях.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, будь-яких заяв
про відкладення розгляду справи до
суду не подавав.

Згідно із частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, суд ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем,
що зареєстрована Броварським
міськрайонним управлінням юстиції
Київської області 01.02.2012. На
податковому обліку в органах державної
податкової служби перебуває з 06.02.2012 за
№ 33754.

У квітні 2014 року посадовою особою
відповідача проведено документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
дотримання позивачем вимог
податкового законодавства за період з
06.02.2012 по 18.04.2014, за результатами якої
складено Акт від 07.05.2014 №
250/1703/НОМЕР_2.

Як убачається з Акта перевірки,
фактично в період з 06.02.2012 по 31.12.2013
ОСОБА_2 перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності (ІІ
група).

Відповідно до укладених між ФОП ОСОБА_2
та іншими фізичними
особам-підприємцями договорів, позивач
надавав фізичним особам-підприємцям у
тимчасове платне користування (оренду)
торгове обладнання (столи та стільці,
скляні вітрини, ролети).

Відповідно до заяви на право
застосування спрощеної системи
оподаткування, ФОП ОСОБА_2 було
самостійно вибрано наступні види
діяльності:

69.20 - Діяльність у сфері
бухгалтерського обліку ;

77.33 - Надання в оренду офісних машин і
устаткування, у тому числі комп'ютерів;
77.39 - Надання в оренду офісних машин і
устаткування та товарів н.в.і.у.;

81.22 - Інша діяльність із прибирання
будинків і промислових об'єктів;

82.99 - Надання інших допоміжних
комерційних послуг.

На думку податкового органу,
діяльність з надання в оренду
торгового обладнання не підпадає під
жоден з перелічених КВЕД, самостійно
визначених позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 293 Податкового кодексу,
відповідачем позивачу на дохід від
здавання в оренду вищенаведеного
торгового обладнання нараховано
податок (15% від отриманого доходу, у
відповідності до пункту 293.4 статті 293
Податкового кодексу).

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.05.2014 №
НОМЕР_1, яким позивачу нараховане
грошове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 222426,60
грн. (177936,48 грн. - основне зобов'язання,
44484,12 грн. - штрафні санкції).

Вважаючи вказане податкове
повідомлення-рішення протиправним,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог пункту 291.3 статті 291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа-підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

За приписами пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України до другої
групи платників єдиного податку
відносяться фізичні особи-підприємці,
які здійснюють господарську
діяльність з надання послуг, у тому
числі побутових, платникам єдиного
податку та/або населенню, виробництво
та/або продаж товарів, діяльність у
сфері ресторанного господарства, за
умови, що протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Згідно із підпунктом 296.5.5 пункту 296.5
статті 296 Податкового кодексу у разі
застосування іншого способу
розрахунків, ніж зазначений у цій
главі, здійснення видів діяльності, які
не дають права застосовувати спрощену
систему оподаткування, провадження
діяльності, не зазначеної у реєстрі
платників єдиного податку першої і
другої груп, платники єдиного податку в
податковій декларації додатково
відображають окремо доходи, отримані
від здійснення таких операцій.

Підпунктом 2 пункту 293.4 статті 293
Податкового кодексу передбачено, що
ставка єдиного податку встановлюється
для платників єдиного податку першої -
третьої і п'ятої груп у розмірі 15
відсотків, зокрема, до доходу,
отриманого від провадження діяльності,
не зазначеної у реєстрі платників
єдиного податку, віднесеного до першої
або другої групи.

Аналіз норм чинного законодавства
свідчить про те, що за умови здійснення
фізичною особою-підприємцем
діяльності, що не відноситься до видів
діяльності, особисто визначених такою
особою у заяві на право застосування
спрощеної системи оподаткування, дохід
від такої діяльності додатково
оподатковується за ставками,
визначеними Податковим кодексом.

Як убачається з Акта перевірки від
07.05.2014 № 250/1703/НОМЕР_2, відповідач
стверджує, що фактична діяльність
позивача, виявлена у ході перевірки, а
саме: надання в тимчасове платне
користування (оренду) торгового
обладнання (столів та стільців, скляних
вітрин, ролетів), не відноситься до
зазначених у Свідоцтві платника
єдиного податку позивача видів
діяльності.

Суд не погоджується з таким твердження
відповідача з огляду на наступне.

Класифікація видів економічної
діяльності (далі - КВЕД) ДК 009:2010
затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 11.10.2010
№ 457, який набрав чинності 01.01.2012 року.

Зазначена класифікація установлює
основи для підготовлення та поширення
статистичної інформації за видами
економічної діяльності. Основний
принцип КВЕД полягає в об'єднанні
підприємств, що виробляють подібні
товари чи послуги або використовують
подібні процеси для створення товарів
чи послуг (тобто сировину, виробничий
процес, методи або технології), у групи.

Наказом Держкомстату України від 23.12.2011
№ 396 затверджено Методологічні основи
та пояснення до позицій КВЕД.

У Методологічних основах надається
роз'яснення, що в КВЕД скрізь, де це
можливо, групи або класи типу "інше"
та/або "н. в. і. у." (не віднесені до інших
угруповань) позначаються цифрою 9.
Зазначене стосується також класу 77.39 -
надання в оренду інших машин,
устаткування та товарів, н. в. і. у., який
згідно цих Методологічних основ
включає надання в оренду й операційний
лізинг інших машин і устаткування без
оператора, що їх використовують у
виробничій діяльності зазвичай як
основні засоби: двигунів і турбін,
верстатів, добувного та нафтового
устаткування, професійного
радіоустатковання, телевізійного та
телекомунікаційного устаткування,
устаткування для виробництва
кінофільмів, контрольного та
вимірювального устаткування,
проектування машинобудування,
промислового будівництва; надання в
оренду й операційний лізинг наземного
транспорту (крім моторних транспортних
засобів) без водіїв: мотоциклів,
фургонів, будинків-автопричепів тощо,
залізничного транспорту.

Цей клас також включає надання в
оренду: приміщень або офісних
контейнерів, тварин (наприклад, стада
або бігових тварин, тварин для
супроводу), контейнерів, піддонів.

Цей клас не включає: надання в оренду
велосипедів, надання в оренду
сільськогосподарських і
лісогосподарських машин і
устаткування, надання в оренду
будівельних машин і устаткування,
надання в оренду офісної техніки та
устаткування, у т. ч. комп'ютерів.

Виходячи із того, що у вказаному
переліку видів економічної діяльності
прямо не вказано надання в оренду
торгового обладнання: столів та
стільців, скляних вітрин, ролетів,
відповідач вважає, що така діяльність
не передбачена Свідоцтвом платника
єдиного податку позивача та підлягає
додатковому оподаткуванню.

Разом з тим, суд вважає таку позицію
податкового органу помилковою, адже
зазначена господарська діяльність
позивача не відноситься до жодних
класів діяльності в межах групи 77
групи, яка стосується оренди, прокату
та лізингу. Неможливість віднесення
такого виду діяльності до будь-якого з
інших класів цієї групи свідчить про
те, що така відноситься саме до класу
77.39, який включає в себе також
діяльність у сфері оренди, зокрема,
товарів, не віднесену до інших
угруповань. Саме про зазначене
свідчить позначка н. в. і. у. у назві
класу КВЕД.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.09.2014 у
справі 810/3407/14.

Крім того, суд звертає увагу, що при
визначенні розміру суми самостійно
визначеного контролюючим органом
платникові податку грошового
зобов'язання відповідач допустився
порушень норм матеріального права, що
полягали у безпідставному
неврахуванні приписів пункту 2
підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні
положення» Податкового кодексу
України, яким встановлено, що норми
підпункту 2 пункту 293.4 статті 293 цього
Кодексу у 2012 році не застосовуються.
Таким чином, за порушення позивачем
підпункту 2 пункту 293.4 статті 293 Кодексу
у 2012 році відповідач взагалі не мав
права нараховувати позивачу штрафні
санкції, навіть за умови встановленого
такого порушення.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновку про
безпідставність тверджень податкового
органу про порушення позивачем вимог
податкового законодавства в частині не
сплати до бюджету податку з доходу,
отриманого від зайняття діяльністю, що
не відноситься до видів діяльності,
визначених у Свідоцтві платника
єдиного податку позивача.

Це означає, що податкове
повідомлення-рішення від 27.05.2014 №
НОМЕР_1 прийняте відповідачем
безпідставно та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, таким чином,
судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області від
27.05.2014 № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 сплачений судовий збір у
розмірі 444 (чотириста сорок чотири)
гривні 84 копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 29 жовтня 2014 р.