Справа № 826/9392/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9392/14
інстанції:Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенко Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 липня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова скасуванню,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, що між ТОВ «Т.Б.М. -Україна»
(покупець) та фірмою «Exline Logistic Limited»
(Гонконг Китай) (продавець) було
укладено зовнішньоекономічний договір
№ 17/2012 від 03.12.2012 (далі - Контракт),
згідно з яким продавець продавав, а
покупець купував (асортимент та
найменування згідно специфікацій)
крепіжний матеріал для метало
пластикових вікон, замки та доводчики
для дверей.

Відповідно до п.п. 1.1 договору,
Продавець зобов'язаний поставити товар
у відповідності з специфікаціями.
Сторони при визначенні умов поставки
використовують прийняті умови
ІНКОТЕРМС 2000 Міжнародної торгової
палати та поставка здійснюється на
підставі CIF/CIP - порт Одеса.

П.2.2. Ціна розуміється CIF/CIP - порт Одеса
та встановлюється у доларах США.

За змістом п. 4.1. умови оплати за
контрактом здійснюються шляхом 100%
сплати вартості партії товару на
підставі специфікації (оригіналу) на
протязі 3-х діб після надання копії
коносамента.

ТОВ «Т.Б.М.-Україна» до митного поста
«Столичний» Київської Регіональної
Митниці подано митну декларацію від
30.01.2014 року №100270001/2014/200545 та документи з
метою здійснення митного контролю та
митного оформлення товару «крепіжний
матеріал для пластикових вікон в
асортименті».

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів прийнято рішення від 30.01.2014
року №100270001/2014/300027/2 про коригування
митної вартості товарів, яким митна
вартість імпортованих товарів
скоригована за другорядним методом, та
визначено митну вартість товару на
рівні: товар 1/1 вироби з чорних металів
з різьбою під торговою маркою «Firmax» - 2,66
долар за кг; товар 2/1 вироби з чорних
металів під торговою маркою «Firmax»
(дюбелі та анкера) - 2,70 долар за кг; товар
3/1 замки циліндровані для дверей
будівель, виготовлені з недорогоційних
металів, що замикаються ключем під
торговою маркою «Elementis» - 6,00 долар за кг;
товар 5/1 автоматичні пристрої для
зачинення будівель під торговою маркою
«Elementis» 6,01 долар за кг.

Вважаючи таке рішення протиправним та
таким, що суперечить вимогам чинного
законодавства, позивач звернувся до
суду із адміністративним позовом, в
якому просив суд скасувати рішення
митного органу щодо коригування митної
вартості товару.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірність прийнятого рішення про
коригування митної вартості товарів за
шостим (резервним) методом, оскільки
відповідачем надано достатньо
належних документів які підтверджують
заявлену в митній декларації ціну
товару.

Колегія суддів не може погодитись із
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Так, засади організації та здійснення
митної справи в Україні, регулює
економічні, організаційні, правові,
кадрові та соціальні аспекти
діяльності митної служби України
визначаються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 259 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Приписи ст. 260 МК України визначають, що
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок та методи визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та умови
їх застосування встановлюються цим
Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 261 МК відомості про митну
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
використовуються для нарахування
податків і зборів (обов'язкових
платежів), ведення митної статистики, а
також у відповідних випадках для
розрахунків у разі застосування
штрафів, інших санкцій та стягнень,
встановлених законами України.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості. Порядок на
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 264 МК України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 266 МК України визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: 1) за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) за ціною договору
щодо ідентичних товарів; 3) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; 4) на основі віднімання
вартості; 5) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); 6)
резервного.

При цьому, основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)(ч. 2 ст.
266 МК України).

Однак, у разі неможливості визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, відповідно до
вимог ст.ст. 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог ст.. 271, або
обчислена відповідно до вимог ст.. 272
цього Кодексу вартість товарів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, установлених ст. 273 цього Кодексу
(ч.ч. 4-7 ст. 266 МК України).

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
після здійснення співставлення митної
вартості подібних за якісними
характеристиками товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, та
аналізу наданих документів у посадової
особи виникли сумніви стосовно
заявленої декларантом митної вартості,
оскільки було встановлено, що рівень
заявленої митної вартості значно
менший від рівня цін на подібні товари,
митне оформлення яких вже здійснено, та
документи, подані до митного
оформлення для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
містять розбіжності.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Кодексу декларанту
запропоновано надати додаткові
документи, для підтвердження заявленої
митної вартості, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, договір
(угоду, контракт) із третіми особами
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, копію
митної декларації країни відправлення,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій пор вартість
товару або сировини.

Однак, декларант відмовився від
подання додаткових документів для
підтвердження митної вартості, про що
зазначено в листі до митниці.

Враховуючи те, що вимоги ст.. 53 Митного
кодексу України декларантом виконано
не в повному обсязі, а саме не надано
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини для його
виробництва, орган доходів і зборів
відмовив у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом митною
вартістю та прийняв рішення про
коригування митної вартості товарів

Пунктом 2 (а) статті VII Генеральної угоди
з тарифів і торгівлі 1994 року (далі ГАТТ)
встановлено, що оцінка ввезеного
товару для митних цілей повинна
ґрунтуватися на дійсній вартості
ввезеного товару, який обкладається
митом, або аналогічного товару. Згідно
з пунктом 2 (b) статті під «дійсною
вартістю» повинна розумітися ціна, за
якою такий або аналогічний товар
продається або пропонується для
продажу при нормальній ході торгівлі в
умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути
визначена відповідно до пункту (b),
оцінка для митних цілей повинна
ґрунтуватися на найближчому
еквіваленті, який може бути
встановлений.

Таким чином, митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товару
повинен впевнитися, що заявлена
декларантом митна вартість товару
ґрунтується на дійсній вартості.

Згідно із ст. 17 Угоди про застосування
статті VII ГАТТ ніщо не повинно
тлумачитися так, що обмежує або ставить
під сумнів право митних адміністрацій
упевнитися в істинності або точності
будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей митного
оцінювання.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що
визначення митної вартості
здійснювалося відповідно до вимог ст.
266 Митного кодексу України шляхом
послідовного використання методів
визначення митної вартості 2-6 (ст.ст.
268-273 Митного кодексу України).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо
ідентичних товарів застосовується в
разі ввезення товарів у відповідний
період з однаковими ознаками, а саме:
фізичні характеристики; якість та
репутація на ринку; країна походження; -
виробник.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів застосовується в
разі ввезення товарів у відповідний
період враховуючи такі ознаки: якість,
наявність торгової марки, їх репутація
на ринку.

Відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України, під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Так, митну вартість товару що
імпортується, скориговано із
застосуванням методу (b) щодо подібних
(аналогічних товарів, відповідно до ст..
60 Митного Кодексу України).

Визначена митна вартість товару
ґрунтується на митній вартості товару,
подібного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого уже здійснене за МД від 03.09.2013
року №100270001/2013/176196, від 27.11.2013 року
№100250000/2013/36708, від 22.01.2014 року
№100270004/2014/339035 та від 02.10.2013 року
№100270000/2013/179519.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з твердженнями
відповідача про застосування у спірних
правовідносинах другого (другорядного
№2 b) методу визначення митної вартості
товару, оскільки позивачем не було
надано достатньо документів, які були
визначені митним органом у ході митних
консультацій, а тому визнає, що
відповідачем обґрунтовано, саме за
наведених обставин, застосовано другий
метод визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні спірного
судового рішення було неповно
з'ясовано фактичні обставини справи та
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справ та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 липня 2014 року -
скасувати, та постановити нову, якою в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя

Шурко О.І.

Судді:

Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.