Справа № 826/16566/13-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Смолій І.В.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Земляна
Г.В.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
до Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості, -

В С Т А Н
О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" (далі - ТОВ
"Фоззі-Фуд") звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправними та
скасування рішення від 18.01.2013 р.
№100250000/2013/500015/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
квітня 2014 року позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України від 18.01.2013 р. №100250000/2013/500015/2.

На вказану постанову Київська
міжрегіональна митниця Міністерства
доходів і зборів України подала
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
на виконання умов
зовнішньоекономічного контракту
№053-11S/2012 від 15.06.2012 р., укладеного між
позивачем та компанією SHENZHEN YIJUN CERAMICS CO.
LTD (Китай), до Міністерства доходів і
зборів України декларантом позивача
подано митну декларацію №100250000/2013/023369
та документи з метою здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів.

Митна вартість товарів була
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Відповідно до графи 44 митної
декларації для підтвердження
заявлених відомостей було подано також
наступні документи:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу; картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами; міжнародні автомобільні
накладні № 008423 від 16.01.2013 р.; № 008425 від
16.01.2013 р.; коносамент; документ, що
підтверджує вартість перевезення № б/н
від 16.01.2013 р.; рахунок-фактура (інвойс)
від 27.11.2012 р.; пакувальний лист № б/н від
27.11.2012 р.; довідку про проведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна, що належать резиденту
України і знаходяться за її межами;
сертифікат відповідності; інформацію
про позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару;
сертифікат про походження товару;
сертифікат якості; копію митної
декларації країни відправлення №167013987
від 27.11.2012 р.

За результатами розгляду поданих
до митного оформлення документів
відповідач дійшов висновку про те, що
вони не містили всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості, а також містили розбіжності.

У зв'язку з цим, відповідачем було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 18.01.2013 р.
№100250000/2013/500015/2, яким визначено митну
вартість товарів за резервним методом,
в результаті чого збільшено митні
платежі.

Відповідно до ст. 248 Митного
кодексу України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати).

Статтями 49, 50 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним.

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Частиною 3 статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи перелік яких
встановлено цією статтею.

Митний орган має право відійти
від наведених вище законодавчих
обмежень, що пов'язують з перевіркою
основного переліку документів, які
підтверджують митну вартість, та
витребувати від декларанта додаткові
документи лише, якщо надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, адже такі вади не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

При цьому, виявлення розбіжностей
чи неповноти у даних, які не стосуються
ціни товару та/або не впливають на неї,
не можуть бути покладені в
обґрунтування невизнання
задекларованої митної вартості товару.

В графі 33 «Обставини прийняття
рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості»
оскаржуваного рішення зазанчено, що
митна вартість за першим методом не
може бути визнана в результаті
неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість. Однак, не вказано, яких
саме документів не вистачає для
застосування основного методу
визначення митної вартості.

Разом з тим, митним органом не
обґрунтовано наявності розбіжностей,
які впливають на числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Митним органом не визначено, які
саме відомості відсутні та які саме
значення вони повинні були
підтверджувати, яка конкретно
інформація є наявною у митного органу,
що у свою чергу призвела до виникнення
обґрунтованих сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом. Оскаржуване рішення не
містить обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
митним органом не доведено
обґрунтованості рівня визначеної ним у
спірному рішенні ціни товару,
скоригованої митним органом.

Відповідач не надав суду жодних
належних доказів на підтвердження
того, що позивач в деклараціях митної
вартості зазначив не всі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів.

Отже, відповідачем не
обґрунтовано існування яких-небудь
обмежень для визначення митної
вартості задекларованих позивачем
товарів за ціною договору.

Таким чином, митний орган неправомірно
відмовив позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, визначив
митну вартість за резервним методом, а
тому рішення від 18.01.2013 р. №100250000/2013/500015/2
є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позову, а тому апеляційну
скаргу Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України необхідно залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
квітня 2014 року - без змін, оскільки вона
ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки передбачені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 07.10.2014
р.

.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Земляна Г.В.

Горбань Н.І.