Справа № 875/207/14
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м.
Київ справа № 875/207/14

А/800/178/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Загороднього А.Ф.,

Ємельянової В.І.,

секретаря судового засідання - Мороз
Ю.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
Васильченко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку апеляційного
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Центральної виборчої комісії
про скасування постанови від 30 вересня
2014 року №1376 в частині зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 звернувся до Київського
апеляційного адміністративного суду,
як до суду першої інстанції, з позовом
до Центральної виборчої комісії (далі -
ЦВК) про визнання протиправною та
скасування постанови ЦВК № 1376 від 30
вересня 2014 року «Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати України ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,» в
частині відмови йому в реєстрації
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 95.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною
постановою представника позивача
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
Київським апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржуване судове
рішення та постановити нове, яким позов
задовольнити.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на помилковість
висновків суду про те, що ним не надано
всіх документів, необхідних для
реєстрації його кандидатом у депутати,
оскільки заяву про самовисунення він
заповнив у відповідності до примірника
такої заяви, розміщеному на офіційному
сайті Центральної виборчої комісії.
Вважає, що надав для реєстрації всі
документи, передбачені статтею 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів».

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити.

В своїх запереченнях представник
відповідача зазначив, що постанова від
30 вересня 2014 року №1376 є законною та
обґрунтованою, оскільки відсутність в
заяві позивача про самовисування
обов'язкової інформації не дозволяє
сприймати їх як документи, обумовлені
статтею 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування Київським апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
25 вересня 2014 року позивачем подано до
ЦВК заяву про самовисування та
реєстрацію кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 95 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року з додатками, перелік
яких визначено статтею 55 Закону
України «Про вибори народних
депутатів».

30 вересня 2014 року ЦВК прийнято
постанову № 1376 про відмову в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України позивача в
одномандатному виборчому окрузі № 95 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Дана постанова ЦВК в частині відмови в
реєстрації позивача кандидатом у
народні депутати України мотивована
тим, що подана ним заява про
самовисування кандидатом у народні
депутати України є неподаною
відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини
другої статті 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
оскільки не містить зобов'язання
позивача у разі обрання його народним
депутатом України припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та законів України
несумісна з мандатом народного
депутата, або зазначення, що така
діяльність ним не здійснюється.

Позивач, не погоджуючись з таким
рішенням відповідача в частині відмови
в реєстрації його кандидатом у народні
депутати України, звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зробив
висновок, що заява ОСОБА_4 про
самовисування не містить обов'язкових
реквізитів та не відповідає вимогам,
встановлених пунктом 1 частини 2 статті
55 Закону України «Про вибори народних
депутатів», тому постанова ЦВК № 1275 від
30 вересня 2014 року є законною.

Колегія суддів погоджується із
вказаною позицією Київського
апеляційного адміністративного суду, з
огляду на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України «Про Центральну виборчу
комісію» ЦВК є постійно діючим
колегіальним державним органом, який
діє на підставі Конституції України,
цього та інших законів України і
наділений повноваженнями щодо
організації підготовки і проведення
виборів Президента України, народних
депутатів України, депутатів Верховної
Ради Автономної Республіки Крим,
депутатів місцевих рад та сільських,
селищних, міських голів,
всеукраїнського і місцевих
референдумів в порядку та в межах,
встановлених цим та іншими законами
України.

Згідно із пунктом 6 статті 19 Закону
України «Про Центральну виборчу
комісію» ЦВК реєструє кандидатів у
народні депутати України в порядку,
встановленому законом.

Згідно із частиною другою статті 76
Конституції України народним
депутатом України може бути обрано
громадянина України, який на день
виборів досяг двадцяти одного року, має
право голосу і проживає в Україні
протягом останніх п'яти років.

Відповідно частини першої статті 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України» Центральна виборча
комісія реєструє кандидата у депутати
у відповідному окрузі за умови
отримання нею визначених документів.

Відповідно до частини першої статті 60
цього Закону Центральна виборча
комісія відмовляє в реєстрації
кандидата (кандидатів) у депутати в
разі:

1) порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону;

2) відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону;

3) припинення громадянства України
кандидата у депутати;

4) вибуття особи, висунутої кандидатом у
депутати, за межі України для
проживання чи з метою отримання
політичного притулку;

5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною;

6) набрання щодо особи, висунутої
кандидатом у депутати, законної сили
обвинувальним вироком суду за вчинення
умисного злочину;

7) виявлення обставин, які позбавляють
особу, висунуту кандидатом у депутати,
права бути обраною депутатом
відповідно до статті 9 цього Закону.

Колегія суддів при прийнятті рішення
керується імперативністю вказаної
норми з огляду на вичерпність
зазначеного переліку в якості підстави
для відмови в реєстрації кандидатом у
народні депутати України та
необхідністю дотримання принципу
верховенства права, закріпленого
статею 8 КАС України.

Так, визначальним для вирішення даної
справи є встановлення судом ступеню
недоліків у документах, поданих
позивачем до Центральної виборчої
комісії, з огляду на те, що відповідач
вважає їх суттєвими настільки, що
вказані документи з точки зору їх
інформативності не можуть вважатися
поданими взагалі, натомість, позивач
вважає такі недоліки формальними і, як
наслідок, такими, що не можуть
негативно вплинути на його право бути
обраним.

Пунктами першим, другим частини другої
статті 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України»
встановлено, що Центральна виборча
комісія реєструє кандидата у депутати,
який балотується в одномандатному
окрузі в порядку самовисування, за
умови пред'явлення ним особисто одного
із документів, передбачених пунктами 1
або 2 частини третьої статті 2 цього
Закону, та отримання нею таких
документів:

1) заяви про самовисування, датованої
днем подання документів для реєстрації
його кандидатом у депутати до
Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в депутати,
на паперовому носії та в електронному
вигляді, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості;

3) декларації про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
кандидата у депутати відповідно до
статті 57 цього Закону;

4) документа про внесення грошової
застави відповідно до статті 56 цього
Закону;

5)4 фотографії кандидата розміром 4 х 6
сантиметрів на паперових носіях та в
електронному вигляді;

6) ксерокопії першої та другої сторінок
паспорта громадянина України
кандидата.

Таким чином, пункти 1, 2 частини 2 статті
55 Закону України «Про вибори народних
депутатів» передбачають обов'язкові
відомості, що повинні бути зазначені в
заяві про самовисування із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає).

Вказані норми носять ознаки
імперативності.

Відповідно до статті 78 Конституції
України народні депутати України
здійснюють свої повноваження на
постійній основі. Народні депутати
України не можуть мати іншого
представницького мандата чи бути на
державній службі. Вимоги щодо
несумісності депутатського мандата з
іншими видами діяльності
встановлюються законом.

Таким чином, зазначення в заяві про
самовисування зобов'язання припинити
несумісні зі статусом депутата
діяльність та скласти представницький
мандат є безумовним обов'язком особи.

Відсутність у особи відповідних
мандатів не звільняє заявника від
зазначеного зобов'язання. Суд вважає,
що при оформленні документів особа
повинна керуватися нормою Закону, а не
будь-якими зразками документів. Тим
більше, що позивач у заяві про
самовисування вказав про зобов'язання
передати іншій особі належні йому
корпоративні права, що свідчить про
його обізнаність з вимогами,
встановленими Законом, проте виконав
їх частково.

У даному випадку, позивач є фінансовим
директором ТОВ «ХЕЛАПЛАНТ ПЛЮС», тобто
займається діяльністю, яка відповідно
до Конституції України та Законів
України несумісна з мандатом народного
депутата України. А тому, він був
зобов'язаний у заяві про самовисування
вказати зобов'язання припинити таку
діяльність в разі його обрання
народним депутатом України.

Зважаючи на те, що депутатський мандат
є несумісним з іншими видами
діяльності, то вчинення запису про
зобов'язання у разі обрання народним
депутатом України припинити таку
діяльність, яке прямо передбачено
законом, є обов'язком кандидата на
посаду депутата. Отже висновок
відповідача про наявність підстав
вважати заяву, що не містить такого
обов'язку, неподаною в розрізі статті 78
Конституції України є законним.

Відповідно до статті 8 Конституції в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Цей принцип є
непорушним і оскаржуване рішення йому
не суперечить в розрізі забезпечення
рівності кандидатів у депутати між
собою, донесення до виборця інформації,
що може вплинути на його вибір,
закріплення на законодавчому рівні
обов'язкових вимог до написання
автобіографії і заяви про
самовисування.

Зазначений висновок суду узгоджується
з позицією Європейського Суду з прав
людини, висловленої у Рішенні від 19
липня 2007 року у справі «Краснов та
Скуратов проти Російської Федерації».

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції зробив правильний висновок
про відсутність підстав передбачених
законом, для скасування рішення ЦВК про
відмову у реєстрації кандидата у
народні депутати України.

Частиною 9 статті 172 КАС України
передбачено, що суд приймає позовну
заяву щодо рішення, дії чи
бездіяльності виборчої комісії,
комісії з референдуму або члена
відповідної комісії до розгляду
незалежно від сплати судового збору. У
разі несплати судового збору на момент
вирішення справи суд одночасно вирішує
питання про стягнення судового збору
відповідно до правил розподілу судових
витрат, встановлених цим Кодексом.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» станом на 01
січня 2014 року мінімальну заробітну
плату встановлено у сумі 1218,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 частини 2
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» за подання до адміністративного
суду апеляційної скарги на рішення
суду немайнового характеру
встановлюється 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви.

За подання даної позовної заяви
підлягало сплаті судовий збір у сумі
73,08 грн., а тому за подачу апеляційної
скарги позивач повинен сплатити
судовий збір у сумі 36,54 грн.

Оскільки при подачі даної
апеляційної скарги судовий збір не
було сплачено, його має бути стягнено з
позивача на користь Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 177, 196, 200, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Центральної виборчої комісії про
скасування постанови - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Державного бюджету України судовий
збір за подачу апеляційної скарги в
сумі 36,54 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Д.В. Ліпський

Судді: А.Ф. Загородній

В.І. Ємельянова

З оригіналом згідно

Помічник судді Р.В.
Охріменко