Справа № 2а-1340/11,464/8920/13а,6а-464/93/13
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
Справа № 876/15128/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова на ухвалу
Сихівського районного суду міста
Львова від 24.09.2013р. про зміну способу
виконання судового рішення по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
дії,-

встановив:

10.09.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду із заявою про зміну способу та
порядку виконання судового рішення, а
саме - постанови Сихівського районного
суду міста Львова від 01.08.2011р. по справі
№ 2а-1340/11.

Позивач свою заяву обґрунтовує тим, що
постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 01.08.2011р. по справі №
2а-1340/11 задоволено позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання здійснити перерахунок
пенсії.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.05.2013р.
апеляційну скаргу УПФУ в Галицькому
районі м.Львова залишено без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м.Львова від 01.08.2011р. без
змін.

Постанова набрала законної сили, а на
її основі Сихівським районним судом
м.Львова було видано виконавчий лист та
відкрито виконавче провадження. На
даний час постанову Сихівського
районного суду м.Львова від 01.08.2011р.
виконано частково - боржником
здійснено перерахунок (нарахування)
пенсії, проте кошти на даний час не
виплачені по причині їх відсутності у
боржника, які мають бути зараховані з
Державного бюджету України на рахунок
боржника.

Позивач із цим твердженням не згідний,
керуючись ч. 1 ст. 263 КАС України вважає,
що для примусового виконання постанови
Сихівського районного суду м.Львова
від 01.08.2011р. слід змінити спосіб і
порядок її виконання шляхом зміни
зобов`язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат, у зв`язку із чим
подав відповідну заяву до суду першої
інстанції.

Ухвалою Сихівського районного суду
міста Львова від 24.09.2013р. заяву ОСОБА_1
про зміну способу виконання рішення -
задоволено.

Змінено спосіб виконання постанови
Сихівського районного суду міста
Львова від 01.08.2011р. по справі № 2а-1340/11 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про визнання дій
неправомірними зобов`язання здійснити
перерахунок пенсії в частині
зобов'язання УПФУ в Галицькому районі
м.Львова виплатити ОСОБА_1
перерахованої (нарахованої, але не
виплаченої) додаткову пенсію
відповідно до ст. 51, ч.3 ст.67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у спосіб
стягнення з УПФУ в Галицькому районі
м.Львова на користь ОСОБА_1 719,08 грн.
перерахованої (нарахованої, але не
виплаченої) додаткову пенсію
відповідно до ст. 51, ч.3 ст.67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи заяву, суд першої
інстанції виходив із норми ч.1 ст.263 КАС
України, згідно якої за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутись
до адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що умови відсутності у
державному бюджеті коштів на виплату
недоплаченої суми пенсії у
відповідності до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», створює
ситуацію правової невизначеності
стосовно джерела коштів, з яких має
виплачуватися зазначена допомога,
однак, це не може бути підставою для
порушення права на соціальний захист, в
тому числі й на отримання пенсії у
відповідності до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка прямо
передбачена законом та постановлена до
стягнення судовим рішенням.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач - управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з помилковим застосуванням
норм матеріального права, порушенням
норм процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану ухвалу та прийняти нову,
якою в задоволенні заяви ОСОБА_1
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що приписи
норми ст. 263 КАС України, на яку
посилається суд першої інстанції у
оскаржуваній ухвалі, про можливість
сторони виконавчого провадження
звернення із заявою про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення
передбачають встановлення порядку чи
способу виконання рішення, яке було
ухвалено судом у справі, а саме
резолютивної частини постанови, яка
містить висновки суду по суті позовних
вимог. Відтак, суд, здійснюючи зміну
порядку чи способу виконання рішення,
не може змінювати змісту резолютивної
частини рішення та способу захисту
порушеного права, обраного судом при
вирішенні справи по суті.

Разом із цим, відповідач звертає увагу
на те, що позивачем ОСОБА_1 ставиться
питання про встановлення способу та
порядку виконання наведеного судового
рішення на стягнення конкретної суми,
яка не значиться в постанові суду.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід задоволити, а
оскаржувану ухвалу - скасувати, з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що постановою
Сихівського районного суду міста
Львова від 01.08.2011р. по справі № 2а-1340/11
задоволено позов ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про визнання дій
неправомірними та зобов`язання
здійснити перерахунок пенсії та
зобов'язано УПФУ в Галицькому районі
м.Львова провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 відповідно до ст. 51, ч.3
ст.67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" додаткової пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
визначеної статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" починаючи з
13.01.2011р., з врахуванням виплачених сум.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.05.2013р.
апеляційну скаргу УПФУ в Галицькому
районі м.Львова залишено без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м.Львова від 01.08.2011р. без
змін.

Вищезазначена постанова від 01.08.2011р.
набрала законної сили, на підставі чого
21.06.2013р. Сихівським районним судом
м.Львова було видано виконавчий лист
№2-1340/11, за яким державним виконавцем
Сихівського ВДВС ЛМУЮ 09.07.2013р. відкрито
виконавче провадження ВП № 38656563.

Згідно розпорядження №167720 від 02.09.2013р.,
виданого УПФУ у Галицькому районі
м.Львова, здійснено перерахунок
додаткової пенсії ОСОБА_1, а виплата
коштів буде проводитись після
надходження коштів з Державного
бюджету.

10.09.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду із заявою про зміну способу та
порядку виконання постанови
Сихівського районного суду міста
Львова від 01.08.2011р. по справі № 2а-1340/11.

Ухвалою Сихівського районного суду
міста Львова від 24.09.2013р. заяву ОСОБА_1
про зміну способу виконання рішення
задоволено, змінено спосіб виконання
постанови Сихівського районного суду
міста Львова із "зобов'язання" УПФУ
Галицькому районі м.Львова виплатити
ОСОБА_1 перераховану (нараховану, але не
виплачену) додаткову пенсію,
відповідно до ст. 51, ч.3 ст.67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" на "стягнення" із УПФУ
Галицькому районі м.Львова на користь
ОСОБА_1 719,08 грн. перерахованої
(нарахованої, але не виплаченої)
додаткової пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Як слідує із резолютивної частини
постанови Сихівського районного суду
міста Львова від від 01.08.2011р.,
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_1 просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
суду першої інстанції під час
прийняття цієї постанови.

Виходячи з положень ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю.

Проте, як вірно зазначає Вищий
адміністративний суд України у своїй
ухвалі від 12.02.2014 р. у справі № К/800/598/14,
встановивши, що відповідач у справі
порушив норми права, які регулюють
спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних позивачу сум
відповідно до закону, а не ухвалювати
рішення про стягнення чи виплату їх
конкретних розмірів.

Разом із цим, частиною першою статті 263
КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України, отже,
виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а тому
колегія суддів вважає, що відсутні
підстави для зміни способу виконання
рішення суду першої інстанції.

Крім цього, аналіз оскаржуваної ухвали
свідчить про те, що суд першої
інстанції, змінюючи спосіб виконання
постанови суду, фактично змінив її
суть, що належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції,
відповідно до норм ст.ст. 198, 223 КАС
України.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова задовольнити, а ухвалу
Сихівського районного суду міста
Львова від 24.09.2013р. про зміну способу
виконання судового рішення по справі №
464/8920/13-а, 6а-464/93/13 - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну
способу та порядку виконання постанови
Сихівського районного суду міста
Львова від 01.08.2011 року по справі №
2а-1340/11 за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про визнання дій
неправомірними - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

О.М. Довгополов