Справа № 826/6350/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6350/14
інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Росшина» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішень про корегування
митної вартості та карток відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Росшина» (далі -
позивач, ТОВ «Росшина») звернулося до
суду з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
(далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування рішень
відповідача про коригування митної
вартості від 18.04.2014 року №100260000/2014/200071/2,
№100260000/2014/200070/2 та карток відмови від
18.04.2014 року №100260001/2014/00110, №100260001/2014/00111.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
червня 2014 року адміністративний позов
було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог, вважаючи,
що судом неповно з'ясовано обставини
справи та неправильно застосовано
норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Росшина» та фірмою Zhangzhou Yongyulong Precise
Hardware Co. Ltd (Китай) укладено
зовнішньоекономічний контракт від
28.10.2013 року №ZHCH-1, відповідно до умов
якого суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності здійснює на користь
позивача поставку стальних дисків
колес.

18.04.2014 року для розмитнення товару, який
ввозився на територію України на
підставі вказаного контракту,
позивачем було надано відповідачу
декларації митної вартості від 14.04.2014
року №100260001/2014/136916, №100260001/2014/136912. Митна
вартість товару у зазначених
деклараціях була визначена ТОВ
«Росшина» за основним методом (за ціною
договору) у розмірах 349388,81 грн. та 365753,00
грн. відповідно.

Для підтвердження митної вартості
товару, заявленої товариством у
вказаних деклараціях, позивачем
контролюючому митному органу надано:
контракт від 28.10.2013 року №ZHCH-1 з
додатками №1 та №2, специфікацію від
17.02.2014 року №2, комерційний інвойс від
17.02.2014 року №YL0824-B, довідку перевізника
про транспортні витрати від 25.03.2014 року
№1897, коносамент від 17.02.2014 року
№ХМРС377894, меморіальні ордери від 01.04.2014
року №203190267 та від 17.12.2013 року №185026986.

Під час проведення відповідачем
консультації з позивачем стосовно
визначеної ним митної вартості товару
товариством до митних органів
додатково були надані: виписка з
бухгалтерської документації
(рахунки-фактури, видаткові накладні),
лист підприємства «Росшина» від 16.04.2014
року №1604/01 щодо ліцензійних чи
авторських договорів, прайс-лист
виробника товару, інформація з мережі
Інтернет щодо вартості сировини,
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару (SWIFT),
рахунок від 25.03.2014 року №UAM0252064 щодо
вартості транспортних витрат,
експертний висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 17.04.2014
року №1495.

18.04.2014 року за результатами розгляду
вказаних документів, поданих до
митного оформлення товару,
відповідачем було складено картки
відмови в митному оформленні (випуску)
товарів №100260001/2014/00110, №100260001/2014/00111 у
зв'язку з недоведеністю заявленою
митної вартості за першим методом та
прийнято рішення про корегування
митної вартості товарів від 18.04.2014 року
№100260000/2014/200071/2, №100260000/2014/200070/2,
відповідно до яких митну вартість
товару змінено за шостим (резервним)
методом шляхом збільшення з 27797,39 до
73209,78 дол. США та з 29099,33 до 80597,58 дол. США
відповідно.

Задовольняючи даний адміністративний
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що основні та додаткові
документи, які були надані позивачем
контролюючому митному органу під
здійснення митного оформлення товару,
підтверджують заявлену ним митну
вартість товару та містять всю
необхідну інформацію, включаючи
реквізити, необхідні для ідентифікації
товару.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України та нормами
Митного кодексу України (далі - МК
України).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Дослідження вимог митного
законодавства, а саме положень статей
49, 51, 53, 57, 58 МК України, надає підстави
стверджувати про те, що митна вартість
товарів, які ввозяться на митну
територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що у ч.2 ст.53 МК України
визначено перелік документів, які
декларант повинен подавати для
підтвердження митної вартості товару,
заявленої у декларації, і методу,
обраного для її обчислення. До таких
документів належать: декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності, рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України передбачено, що в
разі якщо документи, зазначені у
частині 2 цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, з наведених законодавчих норм
вбачається, що єдиною правовою
підставою для прийняття митними
органами рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товару та винесення картки відмови у
митному оформленні товару є наявність
сукупності наступних умов: 1) подання
суб'єктом господарювання до митного
оформлення не повного пакету
документів, перелік яких закріплено у
статті 53 МК України; 2) ненадання на
вимогу контролюючого органу
додаткової уточнюючої документації; 3)
виявлення митним органом розбіжностей
у поданій документації, які
унеможливлюють визначення митної
вартості товару за основним методом (за
ціною договору).

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що як було правильно встановлено
судом першої інстанції, позивачем на
виконання вимог ст.53 МК України для
здійснення митного оформлення вантажу
до контролюючого митного органу було
подано повний пакет документів,
підтверджуючих митну вартість товару,
заявлену ним у відповідних
деклараціях, а також надано уточнюючу
додаткову документацію.

Посилання апелянта на те, що у
документації, поданої товариством для
підтвердження митної вартості товару
за першим методом, а саме: в інвойсах,
специфікації та меморіальних ордерах,
наявні розбіжності, колегія суддів
вважає не обґрунтованими і
безпідставними, оскільки розрахунок 80%
від суми комерційного інвойсу виглядає
наступним чином: загальна сума по
специфікації №2 становить 53127,20 дол.
США, з яких 53127,20 - 10518,4 (сума, що була вже
сплачена позивачем 17.12.2013 р.) = 42608,8 дол.
США (залишок несплаченої суми), 42608,8 -
3612,37 (сума штрафу, що стягується з
постачальника на користь покупця,
згідно додаткової угоди) = 38996,43 дол. США.
Таким чином, залишок суми, що мав бути
сплаченим за товар, з урахуванням
штрафної санкції, становить 38996,43 дол.
США. Саме ця сума (38996,43 дол. США) була
сплачена позивачем на користь
постачальника, що підтверджується
меморіальним ордером від 01.04.2014 року
№203190267.

При цьому, не зазначення в графі 70 «Details
of Payment» банківських платіжних
документів (SWIFT), що стосуються
оцінюваного товару, номеру та дати
проформи-інвойсу та комерційного
інвойсу, на підставі яких
здійснювалась попередня оплата за
товар, не може впливати на митну
вартість товару, оскільки
проформа-інвойс не є документом, що
підтверджує митну вартість товару.

Доводи апелянта стосовно того, що в
прайс-листі, наданому позивачем
контролюючому митному органу для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, наведено не весь
асортимент продукції, що реалізується
фірмою Zhangzhou Yongyulong Precise Hardware Co. Ltd, а лише
вказано позиції товарів, які ввозилися
ТОВ «Росшина» на територію України на
підставі спірного
зовнішньоекономічного контракту,
судова колегія вважає такими, що не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції та викладену
аргументацію.

Таким чином, апелянт, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи у порушення
приписів ч.2 ст.71 КАС України, не довів
правомірності оскаржуваних рішень про
корегування митної вартості та карток
відмови і не переконав судову колегію у
своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності
достатніх та необхідних правових
підстав для задоволення даного
адміністративного позову та приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому судова колегія залишає його без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 08.10.2014
року.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.