Справа № 2а/0370/1826/11
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/53695/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач) Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року

у справі № 2а/0370/1826/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цунамі»

до Заступника начальника Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області Гупало
Оксани Сергіївни,

Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області

про визнання дій неправомірними та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цунамі» звернулось
до суду з адміністративним позовом до
заступника начальника Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області Гупало
Оксани Сергіївни, Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання дій
неправомірними та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2013 року, позов задоволено
частково. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 22.06.2011 року № в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 340, 00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати в частині задоволення
позову, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
планової виїзної перевірки ТОВ
«Цунамі» з питань дотримання вимог
податкового законодавства,
відповідачем складено акт від 15.06.2011
року №4718/23-2/31572226, яким встановлено
порушення статті 9 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю», в результаті чого позивачем
надано недостовірну інформацію або
перекручено дані, що відображаються у
відповідній декларації або довідці,
станом на 01.04.2010 року, 01.10.2010 року, 01.04.2011
року.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.06.2011 року
№, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) у розмірі 1020, 00 грн.

Підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення став висновок
податкового органу про порушення
позивачем порядку декларування
валютних цінностей за вказаний період.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про часткове задоволення позову,
зважаючи на таке.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю» валютні цінності та інше
майно резидентів, яке перебуває за
межами України, підлягає обов'язковому
декларуванню у Національному банку
України.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо повернення в
Україну валютних цінностей, що
незаконно знаходяться за межами
України» встановлено обов'язок
суб'єктів господарювання щоквартально
декларувати належні їм валюті
цінності, які знаходяться за межами
України.

Згідно із п. 2.7 Положення про валютний
контроль, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 08.02.2000 року № 49, невиконання
резидентами вимог щодо порядку
декларування валютних цінностей та
іншого майна тягне за собою
відповідальність у вигляді накладення
штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у спростування
встановлених під час перевірки
порушень позивачем не надано суду
жодного доказу та пояснень на
підтвердження дотримання порядку
декларування валютних цінностей
станом на 01.04.2010 року, 01.10.2010 року.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги про скасування оскарженого
податкового повідомлення-рішення в
частині штрафних санкцій у розмірі 340, 00
грн. за порушення станом на 01.04.2011 року,
суди попередніх інстанцій
обґрунтовано виходили з того, що даний
період не охоплювався перевіркою.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового
кодексу України 86.8. податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень, а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Встановлено, що податкове
повідомлення-рішення від 22.06.2011 року
№ прийнято на підставі акта
перевірки від 15.06.2011 року, тобто в межах
строків, встановлених п. 86.8 ст. 86
Податкового кодексу України.
Заперечення на акт перевірки позивачем
подані 23.06.2011 року, що підтверджується
відбитком штампу вхідної
кореспонденції, тобто після винесення
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення здійснено у межах
повноважень відповідної посадової
особи податкового органу, у зв'язку з
чим у задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними дій заступника
начальника Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області відмовлено
обґрунтовано.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено законні і обґрунтовані
рішення, які постановлені з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
відхилити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19.07.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року
у справі № 2а/0370/1826/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, та на неї може
бути подана заява про перегляд судових
рішень Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук