Справа № 809/3006/14
Суддя: Мигалюк Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"08" жовтня 2014 р.
Справа № 809/3006/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мигалюка Ю.В.

секретаря Щербяк В.С.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Капусняка
М.М., Бойчук Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Івано-Франківську в
приміщенні суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Держземагенства в
Івано-Франківській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання до вчинення дій -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства в
Івано-Франківській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання до вчинення дій.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали, суду
пояснили, що позивач звернувся до
Головного управління Держземагенства
в Івано-Франківській області із заявою
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства: площею 31,4340
га в оренду, яка знаходяться за межами
населеного пункту с. Тростянець
Долинського району Івано-Франкіської
області. За результатами розгляду
даної заяви, відповідач листом від
18.06.2014 року відмовив у наданні дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення вказаної вище
земельної ділянки. Свою відмову
мотивував тим, що заява не відповідає
вимогам ст. 7 Закону України «Про
фермерське господарство», позивачем не
додано документів, що підтверджують
наявність освіти в аграрному закладі,
оскільки Кабінетом Міністрів України
не визначено переліку документів, що
підтверджують досвід роботи в
сільському господарстві. Зазначили
суду, що такі дії відповідача є
протиправними, незрозумілими, оскільки
позивачем до заяви було долучено копію
трудової книжки, в якій міститься запис
щодо наявності досвіду роботи у
сільському господарстві (позивач з 1998
року працює головою фермерського
господарства «Нива»), тобто напротязі 17
років безпосередньо працює у галузі
сільського господарства. З урахуванням
уточнених позовних вимог, просили суд
позов задовольнити, визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства:
площею 31,4340 га в оренду, яка знаходиться
за межами населеного пункту с.
Тростянець Долинського району,
зобов'язати відповідача розглянути
дане питання згідно раніше поданої
заяви та зобов'язати відповідача
видати наказ про надання позивачу
такого дозволу.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечили, суду пояснили, що дії
відповідача повністю відповідають
вимогам чинного законодавства, порядок
надання у користування земельних
ділянок регулюється нормами
Земельного кодексу України та Законом
України «Про фермерське господарство»,
а перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві ще не затверджено
Кабінетом Міністрів України, тому
відповідач немає повноважень, щоб
визнати позивача таким, що має досвід
роботи у галузі сільського
господарства.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши і оцінивши докази, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до Головного управління
Держземагенства в Івано-Франківській
області із заявою про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства:
площею 31,4340 га в оренду, яка знаходиться
за межами населеного пункту с.
Тростянець Долинського району. До
заяви долучив копію паспорта, довідки
про присвоєння ідентифікаційного
номера, викопіювання із документації
землеустрою, викопіювання з
кадастрової карти, копію трудової
книжки (а.с.9-16).

За результатами розгляду даної заяви,
відповідач листом від 18.06.2014 року
відмовив у наданні дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення вказаної вище земельної
ділянки, яку мотивував тим, що заява не
відповідає вимогам ст. 7 Закону України
«Про фермерське господарство»,
позивачем не додано документів, що
підтверджують наявність освіти в
аграрному закладі, оскільки Кабінетом
Міністрів України не визначено
переліку документів, що підтверджують
досвід роботи в сільському
господарстві.

Перевіряючи такі дії відповідача -
суб"єкта владних повноважень вимогам
закону, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно положень частини 2 статті 123
Земельного кодексу України, особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Поряд з цим, особливості надання
земельних ділянок для ведення
фермерського господарства визначені
законом України "Про фермерське
господарство" (надалі - Закон).

Зазначений Закон має спеціальний
порівняно із Земельним кодексом
України статус, тобто, під час розгляду
компетентними органами питання про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства повинен мати пріоритетне
значення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
та статтею 118 Земельного кодексу
України визначено, що для отримання
(придбання) у власність або в оренду
земельної ділянки державної власності
з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
відповідної районної державної
адміністрації. Для отримання у
власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що
підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві,
затверджується Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Проте, на сьогоднішній день Перелік
документів, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві,
Кабінетом Міністрів України не
визначено.

Таким чином, редакція статті 7
Закону України „Про фермерське
господарство" та статті 118 Земельного
кодексу України в частині
підтвердження досвіду роботи у
сільському господарстві містить
приховану корупціогенну норму та
створює умови для здійснення районними
або міськими державними
адміністраціями або органами
місцевого самоврядування корупційних
правопорушень.

За загальноприйнятим визначенням,
досвід роботи - це сукупність знань,
уміння, які здобуваються в житті, на
практиці. Статтею 48 Кодексу законів про
працю України визначено, що основним
документом про трудову діяльність
працівника є трудова книжка, яка фіксує
трудовий стаж. Трудовий стаж - це рід
діяльності особи. Запис у ній може бути
використано як підтвердження наявного
досвіду роботи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем подано копію трудової
книжки, згідно якої міститься запис №1 -
« 17.03.1998 року прийнятий на роботу
головою правління» у Спілку селян ім.
Грушевського, яку згодом
реорганізовано на фермерське
господарство «Нива», тобто позивач має
досвід роботи у галузі сільського
господарства більше 10 років (а.с.15)

Також в матеріалах справи
міститься інформація Управління
агропромислового розвитку Долинської
районної державної адміністрації про
трудові і виробничі досягнення голови
фермерського господарства «Нива» -
ОСОБА_1, котра характеризує його як
працівника, з позитивної сторони у
галузі вирощування
сільськогосподарської продукції (а.с.
16).

При цьому суд зазначає, в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Відповідно до ст.3 Конституції
України людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно із ст.13 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону.

Згідно із ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що оскільки
сільськогосподарське виробництво має
сезонний характер, то досвід роботи
позивача у сільському господарстві
більше 10 років є періодом часу,
достатнім для здобуття необхідних
знань та вмінь з технологій
використання земельних ресурсів і
вирощування рослинницької та
тваринницької сільськогосподарської
продукції.

А тому, дії відповідача щодо
відмови позивачу у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства:
площею 31,4340 га в оренду, яка знаходиться
за межами населеного пункту с.
Тростянець Долинського району з
підстав, наведених у відмові від 18.06.2014
року є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача видати наказ про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства, суд вважає, що в даному
випадку йде мова про дискреційні
повноваження суб'єкта владних
повноважень - відповідача, оскільки
прийняття рішення про надання
земельної ділянки громадянам у
власність чи користування є виключною
компетенцією уповноваженого органу.

Під дискреційним повноваженням суд
розуміє повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин
(Рекомендація Комітету Міністрів Ради
Європи № R (80)2 стосовно здійснення
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень, прийнята
Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року
на 316-й нараді заступників міністрів).

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя. Тому
завданням адміністративного суду є
контроль за легітимністю прийняття
рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить висновку, що позовна вимога
щодо зобов'язання відповідача видати
наказ про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою
задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 124
Конституції України, ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163,
ст. 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Головного управління Держземагенства
в Івано-Франківській області щодо
відмови у наданні дозволу щодо
відведення земельної ділянки площею
31,4340 га для ведення фермерського
сільського господарства на території
Тростянецької сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області.

Зобов"язати Головне управління
Держземагенства в Івано-Франківській
області розглянути питання щодо
надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 31,4340 га для
ведення фермерського селянського
господарства на території
Тростянецької сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області згідно поданої заяви та
прийняти рішення.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі
13.10.2014 року.

Суддя (підпис)
Мигалюк Ю.В.