Справа № 2а/679/7/14
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/31110/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
місті Нетішині Хмельницької області на
постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 14 січня 2014
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Нетішині Хмельницької області, третя
особа ПрАТ «Укренергохімізоляція» про
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання відмови
управління Пенсійного фонду України в
місті Нетішині Хмельницької області у
призначенні пенсії № 5473/04 від 11 липня
2013 року нечиною та зобов'язання
зарахувати період роботи позивача у
ЗАТ «Укренергохімізоляція» до
пільгового стажу роботи за Списком №2.
крім того, просив зобов'язати
відповідача зарахувати період роботи в
районах Крайньої Півночі, з
урахуванням кратності 1 рік за 1 рік 6
місяців пільгового стажу. Зобов'язати
призначити йому пенсію з моменту
звернення із заявою - 04 липня 2013 року.

Постановою Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 14 січня
2014 року позов задоволено. Визнано
відмову управління Пенсійного фонду
України в місті Нетішині Хмельницької
області у призначенні пенсії № 5473/04
від 11 липня 2013 року у зарахуванні
періодів роботи до пільгового стажу
протиправною та зобов'язано зарахувати
ОСОБА_2 період роботи з 01 листопада 2008
року по 02 листопада 2012 року у ЗАТ
«Укренергохімізоляція» до пільгового
стажу за Списком №2. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
місті Нетішині Хмельницької області
зарахувати періоди роботи в районах
Крайньої Півночі з 28 квітня 1978 року по 15
лютого 1980 року, з 29 лютого 1980 року по 27
грудня 1980 року, з 11 січня 1982 року по 01
серпня 1982 року, з 03 серпня 1982 року по 26
лютого 1983 року, з 06 травня 1988 року по 04
червня 1990 року з урахуванням кратності
1 рік за - 1 рік 6 місяців.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Нетішині Хмельницької області
залишено без задоволення, а постанову
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 14 січня 2014
року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення та
постановити нове, яким повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки вважає, що судами
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звернувся із
заявою до управління Пенсійного фонду
України в місті Нетішині Хмельницької
області про призначення пенсії за
віком на пільгових умовах. Однак,
листом за вих. №5473/04 від 11 липня
2013 року йому відмовлено у задоволені
заяви, у зв'язку з неможливістю
зарахування до пільгового стажу
періоду роботи з 01 листопада 2008 року по
02 листопада 2012 року через непроведення
атестації робочого місця ОСОБА_2

Крім того, відповідачем не зараховано
періоди роботи в районах Крайньої
Півночі з 28 квітня 1978 року по 15 лютого
1980 року, з 29 лютого 1980 року по 27 грудня
1980 року, з 11 січня 1982 року по 01 серпня 1982,
з 03 серпня 1982 року по 26 лютого 1983 року, з
06 травня 1988 року по 04 червня 1990 року з
урахуванням кратності 1 рік за 1 рік 6
місяців пільгового стажу.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився суд апеляційної інстанції,
зробив висновок про необхідність
зарахування спірного періоду до
пільгового стажу позивача та наявність
у нього права на призначення пенсії
відповідно до пункту «б» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Колегія суддів погоджується
частково з даним висновком.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць
чоловіки після досягнення 55 років і при
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Трудовою книжкою позивача
підтверджується, що у період з 16 січня
2006 року по 02 листопада 2012 року позивач
працював на посаді ізолювальника з
термоізоляції 4 розряду та по суміжній
професії ізолювальника-плівочника 4
розряду в ЗАТ «Укренергохімізоляція».
Наявність у позивача пільгового стажу
в період з 16 січня 2006 року по 02
листопада 2012 року підтверджено також
довідкою, виданою ЗАТ
«Укренергохімізоляція» №35 від 12
лютого 2013 року.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про Порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці» від 01
серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок)
встановлено, що відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пенсії за віком на
пільгових умовах за списками N 1 і 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, а також пенсії, що можуть
встановлюватися підприємствами й
організаціями за рахунок власних
коштів працівникам інших виробництв,
професій та посад залежно від умов
праці, призначаються за результатами
атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно
до Порядку та Методичних
рекомендацій передбачає:
установлення факторів і причин
виникнення несприятливих умов праці;
санітарно-гігієнічне дослідження
факторів виробничого середовища,
важкості й напруженості трудового
процесу на робочому місці; комплексну
оцінку факторів виробничого
середовища і характеру праці на
відповідність їхніх характеристик
стандартам безпеки праці, будівельним
та санітарним нормам і правилам;
установлення ступеня шкідливості й
небезпечності праці та її характеру за
гігієнічною класифікацією;
обґрунтування віднесення робочого
місця до категорії зі шкідливими
(особливо шкідливими), важкими
(особливо важкими) умовами праці;
визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Проаналізувавши норми Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та Порядку
колегія дійшла висновку, що
необхідними умовами для виникнення у
особи права на пенсійне забезпечення
на пільгових умовах відповідно до
пункту «б» статті 13 України «Про
пенсійне забезпечення» є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у списку № 1, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.

Судами встановлено, що наказом ЗАТ
«Укренергохімізоляція» №123 від 31
серпня 2004 року «Про затвердження
результатів атестації робочих місць за
умовами праці» встановлено шкідливі
умови праці на посаді ізолювальник з
термоізоляції та
ізолювальник-плівочник згідно зі
Списком №2. Атестація робочого місця
позивача у 2009 році не проводилася.

Задовольняючи позовні вимоги, в
частині зарахування пільгового стажу
роботи позивача за період з 01 січня 2008
року по 02 листопада 2012 року, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
суд апеляційної інстанції, зробив
помилковий висновок про те, що
відсутність атестації робочого місця
не позбавляє права на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, даючи оцінку правомірності
рішенню відповідача про відмову у
призначенні пенсії ОСОБА_2 судами слід
перевірити наявність документів, які
підтверджують результати атестації
робочого місця за умовами праці
позивача, а саме: карта умов праці,
наказ по підприємству про затвердження
переліку робочих місць, виробництв,
професій і посад з пільговим пенсійним
забезпеченням працівників; трудова
книжка із записом про витяг із
зазначеного наказу або з додатком
такого витягу.

Приймаючи до уваги те, що судами
порушено норми процесуального права,
які істотно вплинули на повноту
з'ясування фактичних обставин справи,
рішення підлягають скасуванню з
поверненням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості досліджувати докази,
встановлювати та визначати доведеними
обставини, які не були встановлені
судовими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Нетішині Хмельницької області
задовольнити частково.

Постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 14 січня 2014
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2014 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Нетішині Хмельницької області про
перерахунок пенсії направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Я.Л. Іваненко