Справа № 805/11151/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/63732/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.А.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2013 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Донецькій області про визнання
незаконною та скасування постанови та
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання незаконними та скасування
постанови від 15.07.2013 року № 93р про
накладання штрафу в розмірі 25500 грн.,
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 11.07.2013 року
№ 02/70.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09.10.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20.11.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу, у якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена планова виїзна перевірка
характеристик продукції (перевірка
безпеки мийних засобів та хімічної
продукції, товар готовий до
реалізації), за результатами якої було
складено Акт від 10.07.2013 № 02/92.

В ході вищезазначеної перевірки було
виявлено продукцію (засоби для миття
посуду "Sorti-лимон", "FAIRY-апельсин та
лимонник", "FAIRY-сочний лимон", "FAIRY-зелене
яблуко"), яка розповсюджувалась
позивачем з порушенням вимог пункту 14
Технічного регламенту мийних засобів
(далі - Техничний регламент),
затвердженого Постановою КМУ від 20.08.2008
року № 717.

Порушення Технічного регламенту
полягали у тому, що маркування
пакування рідких мийних засобів
містили графічне зображення продуктів
харчування, зокрема фруктів, які можуть
ввести споживача в оману стосовно його
застосування.

Також виявлено порушення пункту 8
Технічного регламенту, а саме:
розповсюдження продукції засобу для
миття посуду "Sоrti-лимон", яка не містила
інформації стосовно найменування,
місцезнаходження та номеру телефону
уповноваженого представника виробника
в Україні.

10.07.2013 року відповідачем складено
протокол №02/86П про виявлене порушення
вимог пункту 1 частини 2 статті 44 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції", яким
встановлено введення ФОП ОСОБА_3 в обіг
продукції, що становить серйозний
ризик.

Висновок про те, що вказана в акті
перевірки продукція становить
серйозний ризик зроблений на підставі
сценарних планів, складених відповідно
до Методики вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, затверджених
Постановою КМУ від 26.12.2011 року № 1407. Акт
перевірки та протокол підписано
позивачем без зауважень та пояснень.

11.07.2013 року за результатами перевірки
характеристик продукції - мийних
засобів, які реалізовувались ФО-П
ОСОБА_3, прийнято рішення № 02/70 про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів відповідно до статей 22, 28, 29, 30,
31, 32 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» та статті 12 Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції», у вигляді вилучення
продукції з обігу, приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами та тимчасової
заборони надання продукції на ринку.

15.07.2013 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області
прийнято постанову № 93р про накладення
штрафних санкцій на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 за введення в
обіг продукції, що становить серйозний
ризик, у розмірі 1500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у сумі 25500
грн.

Позивач звернувся з позовом про
скасування рішення №02/70 від 11.07.2013 року
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та постанови
№93р від 15.07.2013 року про накладення
штрафних санкцій.

Позивач вважає неправомірним рішення
відповідача від 11.07.2013 року № 02/70 щодо
вилучення продукції з обігу,
приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами та
тимчасової заборони надання продукції
на ринку, посилаючись на Закон України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», відповідно до якого
допускається застосування таких
обмежувальних заходів виключно на
підставі постанови адміністративного
суду.

Так, відповідно до пункту 5 частини 4
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (у редакції,
чинній на час спірних правовідносин)
повне або часткове зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування.

Водночас, відповідно до статті 22
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» заходами ринкового нагляду,
зокрема, є обмежувальні (корегувальні)
заходи, що включають, у тому числі,
обмеження надання продукції на ринку.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» цей
Закон встановлює правові та
організаційні засади здійснення
державного ринкового нагляду і
контролю нехарчової продукції.

Натомість, преамбулою Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» визначено, що цей Закон
визначає правові та організаційні
засади, основні принципи і порядок
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності, повноваження органів
державного нагляду (контролю), їх
посадових осіб і права, обов'язки та
відповідальність суб'єктів
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю).

Отже, положення Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» є спеціальними у
спірних правовідносинах по відношенню
до положень Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», який є загальним.

Оскільки до спеціальних
нормативно-правових актів в сфері
ринкового нагляду - Законів України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» та «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» не було внесено відповідних
змін, до моменту внесення таких змін у
сфері ринкового нагляду, такі рішення
правомірно приймаються керівниками
органів ринкового нагляду
безпосередньо без звернення до суду.

Отже, рішення від 11.07.2013 року № 02/70
винесено уповноваженою особою
відповідача в межах законодавства.

Окрім того, як встановлено судами
попередніх інстанцій, позивач
добровільно виконав зазначене рішення
шляхом надання до газети «Алло»
повідомлення про те, що виявлена під
час перевірки продукція, вилучена з
продажу з причини порушення вимог п. 14
Технічного регламенту мийних засобів,
затвердженого Постановою КМУ від
20.08.2008р. № 717, яким передбачено ,що
маркування паковання рідкого мийного
засобу не повинне містити графічне
зображення продуктів харчування,
зокрема фруктів, які можуть ввести
споживача в оману стосовно його
застосування.

Відповідно до пункту 8 Технічного
регламенту мийний засіб підлягає
маркуванню шляхом нанесення на
зовнішню поверхню паковання, етикетку
напису чіткими літерами, що не
змиваються протягом строку
придатності такого засобу, із
зазначенням: найменування та
інформації про призначення мийного
засобу; торговельної марки,
найменування, місцезнаходження та
номера телефону виробника мийного
засобу або уповноваженого
представника; інформації про склад
мийного засобу; адреси, зокрема
електронної (за наявності), та номера
телефону, за якими можна отримати
технічний опис речовин, що входять до
складу мийного засобу;правил та умов
використання і спеціальних
застережних заходів у разі
потреби;інформації про підтвердження
відповідності;маси нетто;дати
виготовлення;строку
придатності;нормативного документа,
згідно з яким виробляється мийний
засіб; штрихового коду Асоціації
товарної нумерації України (ЄАН -
Україна).

Інформація, зазначена в абзацах
другому, третьому і п'ятому цього
пункту, повинна міститися також у
супровідних документах у разі, коли
мийний засіб постачається оптом.

Отже, згідно наведеної норми мийний
засіб підлягає маркуванню із
зазначенням, зокрема, торговельної
марки, найменування, місцезнаходження
та номера телефону виробника мийного
засобу або уповноваженого
представника.

Позивач вважає, що ним дотримано
положення вказаної норми, оскільки на
мийному засобі наявна інформація щодо
виробника мийного засобу - «засіб для
миття посуду "Sorti-лимон", 1, уп/1000 гр.,
виробник ОАО «Нефіс Косметікс», Росія,
м. Казань, вул. Г.Тукая, 152», а тому
інформація щодо уповноваженого
представника не є обов'язковою.

Проте, п. 8 Технічного регламенту
вимагає зазначення повного переліку
інформації щодо виробника мийного
засобу або уповноваженого
представника.

Вказана позивачем інформація щодо
виробника є неповною, а саме не
зазначено номера телефону виробника,
при цьому інформація про
уповноваженого представника відсутня
взагалі, тому є підстави для висновку
про порушення позивачем п. 8 Технічного
регламенту.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, під час проведення
перевірки позивач відмовився надати
посадовим особам документи, що містять
інформацію про походження продукції
(договори, товаро-супровідну
документацію, накладні або інші
документи, що постачальника продукції
до його магазину).

У відповідності до ч. 3 ст. 24 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» під
час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених підпунктом "б" пункту 2
частини першої цієї статті, об'єктом
перевірки є документи, що містять
інформацію про походження продукції,
яка є небезпечною, становить ризик
та/або не відповідає встановленим
вимогам, та її подальший обіг (договори,
товарно-супровідна документація тощо).
Якщо розповсюджувач протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку не надав йому зазначені
документи, такий розповсюджувач
вважається особою, що ввела цю
продукцію в обіг.

Отже, враховуючи, що під час проведення
перевірки позивач відмовився надати
посадовим особам документи, що містять
інформацію про походження продукції,
відповідач обґрунтовано вважав
позивача особою, що ввела продукцію в
обіг.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
44 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" до особи, яка ввела
продукцію в обіг або відповідно до
цього Закону вважається такою, що ввела
продукцію в обіг, застосовуються
штрафні санкції у разі введення в обіг
продукції, що становить серйозний
ризик, - у розмірі від тисячі п'ятисот до
трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а за
повторне протягом трьох років вчинення
такого самого порушення, за яке на
особу вже було накладено штраф, - у
розмірі від двох тисяч п'ятисот до п'яти
тисяч неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Колегія суддів вважає, що суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для відповідальності позивача
згідно з пункту 1 частини 2 статті 44
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції".

Касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити,
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: