Справа № 1570/1799/12
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/76333/12

К/9991/76937/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши в
порядку письмового
провадженнякасаційну скаргуГоловного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській областіта
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової службина
постановуОдеського окружного
адміністративного суду від 01.06.2012та
ухвалуОдеського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012у
справі № 1570/1799/2012за
позовомПублічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в
особі філії «Відділення ПАТ
Промінвестбанк в м. Одеса» до1.
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби 2.
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській областіпровизнання
бездіяльності органу ДПІ протиправною
та стягнення з бюджету надміру
сплачених податків ,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в особі
філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м. Одеса» звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби та
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про визнання
протиправною бездіяльності органу ДПІ
та стягнення з бюджету на користь
позивача надміру сплаченого податку на
прибуток.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 01.06.2012,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2012, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням судів
попередніх інстанції, Державна
податкова інспекція у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби подала
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову,
оскільки вважає, що постанову суду
першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права.

Не погоджуючись з рішенням судів
попередніх інстанції, Головне
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області
подало касаційну скаргу, в якій просить
їх скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову,
оскільки вважає, що постанову суду
першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права.

Позивачем подані заперечення на
касаційні скарги, у відповідності до
яких він, посилаючись на
безпідставність та необґрунтованість
касаційних скарг Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби та Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області,
просить їх залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення залишити
без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про наявність підстав
для часткового задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно розрахунків
податкових зобов'язань по сплаті
консолідованого податку на прибуток
підприємства філією «Відділення ПАТ
Промінвестбанк в м. Одеса» було
перераховано в бюджет за звітні
періоди 2008 року податок на прибуток на
суму 1 938 852 грн. (з яких: за 1 квартал 2008
року у розмірі 659 762 грн. (платіжне
доручення від 06.03.2008 №1/29, №29/4 від 10.04.2008,
№29/1 від 14.05.2008, №29/5 від 14.05.2008); за 2
квартал 2008 року у розмірі 679 248 грн.
(платіжне доручення від 23.06.2008 №29/3, №29/1
від 07.08.2008, №29/3 від 12.08.2008); за 3 квартал
2008 року у розмірі 564 284 грн. (платіжне
доручення від 16.09.2008 №2/10, №29/7 від
25.11.2008); за жовтень-листопад 2008 року у
розмірі 35 558 грн. (платіжне доручення
від 25.12.2008 №29/1)

Згідно річного розрахунку податкових
зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку на прибуток за
2008 рік від 29.01.2009 податкове зобов'язання
з податку на прибуток за останній
календарний квартал звітного періоду
рахується з від'ємним значенням на суму
1 230 687 грн.

31.12.2009 СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі та
філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в
м. Одеса» проведено звірення
розрахунків платника з бюджетом за
період з 01.01.2009 по 31.12.2009, про що
складений відповідний акт. За даними
СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі по філії
«Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.
Одесі» рахується від'ємне сальдо з
податку на прибуток банківських
установ на суму 1 230 687 грн. станом на
31.12.2009.

Позивач звернувся до відповідача-1 із
заявою №07-02-04/54 від 26.05.2011 про
повернення надміру сплаченої суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 1 230 687 грн.

У наданих позивачу відповідях
контролюючий орган зазначив, що згідно
наказу ДПС України «Про розрахункову
базу за липень-листопад 2011 року»,
враховуючи напруженість планових
завдань зі збору платежів загального
фонду державного бюджету, заборонено
повернення надмірно сплачених сум,
податкових зобов'язань за податками.
Крім того, також зазначено, що ДПІ у
Приморському районі м. Одеси було
направлено лист на узгодження ДПА в
Одеській області щодо повернення
надміру сплачених сум податкових
зобов'язань та подальший розгляд заяви
щодо повернення коштів буде після
надходження відповіді з ДПА в Одеській
області.

Судами першої та апеляційної інстанцій
також встановлено, що відповідач-1 не
заперечує як проти факту наявності у
позивача переплати з податку на
прибуток за 2008 рік на суму 1 230 687 грн.,
так і проти того, що ця переплата
залишилась неповернутою.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач виконав всі покладені на
нього Податковим кодексом України
обов'язки по поверненню з бюджету
надміру сплачених грошових зобов'язань
з податку на прибуток за 2008 рік на суму 1
230 687 грн., натомість, неотримання
позивачем цієї суми з бюджету пов'язано
із протиправною бездіяльністю
податкового органу щодо невиконання
вимог ст.43 Податкового кодексу України.

Суд касаційної інстанції вважає
висновки суду першої та апеляційної
інстанцій передчасними, як такими, що
зроблені без всебічного та
об'єктивного дослідження усіх обставин
справи. При цьому, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до пп.17.1.10 п.17.1 ст.17
Податкового кодексу України платник
податків має право на залік чи
повернення надміру сплачених, а також
надміру стягнутих сум податків та
зборів, пені, штрафів у порядку,
встановленому цим Кодексом

Умови повернення помилково та/або
надміру сплачених грошових зобов'язань
врегульовано статтею 43 Податкового
кодексу України, згідно п.43.1 якої
помилково та/або надміру сплачені суми
грошового зобов'язання підлягають
поверненню платнику відповідно до цієї
статті, крім випадків наявності у
такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми (п.43.3 ст.43
ПК України).

Згідно п.102.5 ст.102 Податкового кодексу
України заяви про повернення надміру
сплачених грошових зобов'язань або про
їх відшкодування у випадках,
передбачених цим Кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, що настає за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

За змістом пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України надміру сплачені
грошові зобов'язання - суми коштів, які
на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Таким чином, передплата податку
виникає з моменту фактичної сплати
суми коштів до відповідного бюджету.

Отже, платник податків має право на
повернення надміру сплачених грошових
коштів у випадку подання ним заяви про
таке повернення з урахуванням
дотримання строків давності,
встановлених п.102.5 ст.102 Податкового
кодексу України, які слід
відраховувати з моменту фактичної
сплати платником податків суми коштів,
які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань.

Проте, суди першої та апеляційної
інстанцій вищезазначене залишили поза
увагою та не встановили, чи має позивач
право на повернення всієї заявленої
суми коштів, з урахуванням строків
давності, встановлених п.102.5 ст.102
Податкового кодексу України.

При цьому, судам необхідно встановити,
в якому податковому періоді у позивача
виникло завищення податкових
зобов'язань з податку на прибуток, що
слугувало передумовою настання факту
переплати (помилковій сплаті грошових
зобов'язань), момент настання якого
також підлягає встановленню.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що, в даному випадку, строки
давності потрібно відраховувати з
моменту виникнення факту сплати
надмірної суми коштів до відповідного
бюджету до моменту подання платником
податку заяви про повернення надміру
сплаченої суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток.

Вищевказані обставини та фактичні дані
залишилися поза межами дослідження
судами першої та апеляційної
інстанцій, що, з урахуванням
повноважень касаційного суду (які не
дають касаційній інстанції права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні),
виключає можливість перевірити Вищим
адміністративним судом України
правильність висновків судів
попередніх інстанцій в цілому по суті
спору.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що судами
попередніх інстанцій на підставі
належних та допустимих доказів не було
з'ясовано належним чином обставини
справи, в той час як їх встановлення
впливає на правильність вирішення
спору, ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи судам
слід взяти до уваги вищевикладене,
встановити повно і правильно фактичні
обставини відповідно до заявлених
позовних вимог та предмету доказування
у справі та, в залежності від
встановленого й у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційні скарги Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області та
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01.06.2012 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012 у
даній справі скасувати та справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний