Справа № 805/3159/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/48683/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.А.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Донецького
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03.07.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПСБ" до
Донецького обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «ПСБ» звернулось до суду першої
інстанції з позовом до Донецького
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання протиправним та скасування
рішення № 117 від 26.12.2012 року, яким до
позивача застосовано штрафні санкції у
розмірі 65000 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03.07.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2013 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення № 117 від 26.12.2012 року.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, Донецьке обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу, у якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
розгляду заяви громадянина про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, органом АМКУ
винесено рішення, яким визнано ТОВ "ПСБ"
таким, що займало монопольне
(домінуюче) становище на ринку надання
послуг з перевезення пасажирів на
міжобласному маршруті загального
користування «Димитров - Бердянськ» у
межах схеми руху цього маршруту із
часткою 100%. Визнано, що ТОВ "ПСБ", при
визначенні вартості квитка на проїзд
від м. Димитров до м. Бердянськ,
застосувало завищений розмір тарифу
0,265 грн. за 1 км., шляхом запровадження
автостанційного збору при відсутності
у місті атестованої автостанції та
комісійного збору, що призвело до
завищення вартості проїзду за
міжобласним автобусним маршрутом
загального користування, вчинило
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції. За
вищезазначені порушення на ТОВ "ПСБ"
накладено штраф у розмірі 65000,00 грн.

Зазначене рішення прийняте
відповідачем на підставі частини 2
статті 12, пункту 2 статті 50 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції».

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» монопольним (домінуючим)
вважається становище суб'єкта
господарювання, частка якого на ринку
товару перевищує 35 відсотків, якщо він
не доведе, що зазнає значної
конкуренції.

Згідно з пункту 2 статті 50 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» порушеннями
законодавства про захист економічної
конкуренції є зловживання монопольним
(домінуючим) становищем.

Відповідальність за порушення пункту 2
статті 50 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» встановлена
абз. 2 частини 2 статті 52 цього закону, а
саме передбачено накладення штрафів у
розмірі до п'яти відсотків доходу
(виручки) суб'єкта господарювання від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за останній звітний рік, що
передував року, в якому накладається
штраф.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про
захист економічної конкуренції», на
яку послався відповідач в оскарженому
рішенні, зазначено, що монопольним
(домінуючим) вважається становище
суб'єкта господарювання, частка якого
на ринку товару перевищує 35 відсотків,
якщо він не доведе, що зазнає значної
конкуренції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
економічна конкуренція (конкуренція) -
змагання між суб'єктами господарювання
з метою здобуття завдяки власним
досягненням переваг над іншими
суб'єктами господарювання, внаслідок
чого споживачі, суб'єкти
господарювання мають можливість
вибирати між кількома продавцями,
покупцями, а окремий суб'єкт
господарювання не може визначати умови
обороту товарів на ринку.

Розпорядженням АМКУ № 49-р від 05.03.2002 р.,
зареєстрованим в Мінюсті України 01.04.2002
р. за № 317/6605, затверджена Методика
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання на
ринку (далі - Методика).

Згідно п. 1.2 Методики вона встановлює
порядок визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання на ринку і призначена
для аналізу діяльності суб'єктів
господарювання, груп суб'єктів
господарювання та споживачів з
виробництва, реалізації, придбання
товарів, надання послуг, виконання
робіт на загальнодержавних та
регіональних ринках.

Пункт 2.1 Методики передбачено, що
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання
може включати в себе такі дії:

2.1.1. Встановлення об'єктів аналізу щодо
визначення монопольного (домінуючого)
становища, а саме суб'єкта
господарювання (групи суб'єктів
господарювання), конкретного товару
(продукції, роботи, послуги), який
випускається, постачається,
продається, придбавається
(споживається, використовується) цим
(цими) суб'єктом (суб'єктами)
господарювання.

2.1.2. Складання переліку товарів (робіт,
послуг), щодо яких має визначатися
монопольне (домінуюче) становище
суб'єкта господарювання і які мають
ознаки одного товару, товарної групи.

2.1.3. Складання переліку основних
продавців (постачальників, виробників),
покупців (споживачів) товарів (товарних
груп).

2.1.4. Визначення товарних меж ринку.

2.1.5. Визначення територіальних
(географічних) меж ринку.

2.1.6. Встановлення проміжку часу,
стосовно якого має визначатися
становище суб'єктів господарювання на
ринку - визначення часових меж ринку.

2.1.7. Визначення обсягів товару, який
обертається на ринку.

2.1.8. Розрахунок часток суб'єктів
господарювання на ринку.

2.1.9. Складання переліку продавців
(постачальників, виробників), покупців
(споживачів) товару (товарної групи) -
потенційних конкурентів, покупців, які
можуть продавати (постачати,
виробляти), придбавати (споживати,
використовувати) той самий або/та
аналогічний товар (товарну групу) на
ринку.

2.1.10. Визначення бар'єрів вступу на
ринок та виходу з ринку для суб'єктів
господарювання, які продають
(постачають, виробляють), придбавають
(споживають, використовують) або можуть
продавати (постачати, виробляти),
придбавати (споживати,
використовувати) той самий або/та
аналогічний товар (товарну групу) на
ринку.

2.1.11. Встановлення монопольного
(домінуючого) становища суб'єкта
(суб'єктів) господарювання на ринку.

Обставини, які були встановлені судами
попередніх інстанцій, свідчать про те,
що відповідачем порушено положення
Пункт 2.1 Методики та не враховано ряд
фактичних обставин, зокрема, щодо
встановлення групи суб'єктів
господарювання та складання переліку
основних продавців.

Відповідач дійшов висновку, що на
маршруті Димитров - Бердянськ рейси, що
повністю або частково повторюють схему
руху вищевказаного маршруту іншими
перевізниками не виконуються.

Згідно ст. 43 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначення
автомобільного перевізника на
автобусному маршруті загального
користування здійснюється виключно на
конкурсних засадах. Згідно п. 2.1.
Порядку, Дозвіл на перевезення
пасажирів на міжобласних маршрутах
загального користування (далі - Дозвіл
на перевезення) видається
автомобільному перевізнику, який в
даному випадку є переможцем.

Дозвіл виданий позивачу на перевезення
пасажирів за маршрутом Димитров -
Бердянськ, як переможцю конкурсу. Іншим
перевізникам, які програли конкурс,
відповідно, не може бути виданий Дозвіл
на перевезення пасажирів за вказаним
маршрутом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
враховуючи вимоги Порядку, згідно
пункту 5 Методики, відповідач був
повинен дослідити можливість
перевезення пасажирів не за маршрутом
позивача (де він є переможцем і є єдиним
отримувачем Дозволу), а в межах схеми
руху.

Проте, відповідачем помилково не було
враховано, зокрема, що на період з 20.06.2010
року по 19.06.2015 року, тобто на період дії
дозволу позивача, іншому підприємству -
ТОВ «Добропільське АТП» було надано
дозвіл на міжміському маршруті
Красноармійськ - Бердянськ, який
частково повторює схему руху за
маршрутом позивача.

Отже, відповідачем не досліджено
належним чином участь інших суб'єктів
господарювання в межах схеми маршруту
на міжміському маршруті від м. Димитров
до м. Бердянськ згідно схеми маршруту.

Крім того, відповідачем в порушення
вимоги пункту 11 Методики, де вказані
джерела інформації для визначення
монопольного (домінуючого) становища,
була використана інформація з
Інтернету. Використана для прийняття
спірного Рішення інформація з
Інтернету не є статистичною
інформацією або адміністративними
даними, тобто дослідження проведенні
відповідачем, є необ'єктивними,
проведені з використанням неналежної
(недопустимої), непідтвердженої
інформації, не відповідають вимогам
законодавства і не можуть вважатися
законними та обґрунтованими.

Таким чином, висновок відповідача про
те, що ТОВ «ПСБ» є єдиним суб'єктом
господарювання, що здійснює
перевезення пасажирів на міжобласному
автобусному маршруті загального
користування «Димитров - Бердянськ» у
межах схеми руху цього маршруту, є
безпідставним і необґрунтованим,
базується на припущеннях, суперечить
вимогам Методики.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Донецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
відхилити, постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
03.07.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: