Справа № 281/876/14-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нечуй
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"14" жовтня 2014 р.
Справа № 281/876/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шевчук С.М.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області на
постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від "05" вересня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
нарахування і виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 05.09.2014 року
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
Житомирської області з 01 січня 2014 року
по 31 березня 2014 року здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
доплату до пенсії та додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно
до ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить постанову скасувати та
відмовити у задоволенні позову.
Зокрема, апелянт зазначає, що
фінансування витрат за вказаним
законом проводиться за рахунок коштів
Державного бюджету, в межах наданих
розрахунків та виділених коштів з
Державного бюджету.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач є непрацюючим
пенсіонером та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області, має статус громадянина, який
постраждав від Чорнобильської
катастрофи, проживає в зоні
радіаційного забруднення. Позивач
отримує виплати згідно ст.ст. 39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
але у меншому розмірі, ніж визначено
Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати.

- у зоні гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата.

За змістом ст. 51 зазначеного Закону
передбачено, що додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі особам:

2 категорії - 30% мінімальної пенсії за
віком;

3 категорії - 25% мінімальної пенсії за
віком;

4 категорії - 15% мінімальної пенсії за
віком.

У відповідності до статті 22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Розрахунок додаткової пенсії та
доплату до пенсії позивачу здійснено,
виходячи із встановленого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а тому суд
обґрунтовано визнав дії Управління
Пенсійного фонду протиправними в
частині нарахування та виплати
позивачу пенсійних виплат не у
відповідності ст.ст. 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Доводи апелянта щодо правомірності дій
у зв'язку з відсутністю джерел
фінансування на вказані виплати та
необхідність їх встановлення
бюджетним законодавством є
безпідставними, оскільки реалізація
встановленого законом права не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону, не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", проте
постановою від 23 листопада 2011 року № 1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
всупереч ст.ст. 39, 51 вищезазначеного
Закону Кабінетом Міністрів України
встановлено фіксовані розміри сум, з
яких проводяться розрахунки пенсійних
виплат, при тому, що ці суми не
відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком та мінімальної
заробітної плати, а тому судом першої
інстанції обґрунтовано задоволено
вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку пенсійних виплат є
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно зі статтею 28 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, колегія суддів
приходить до висновку, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею, наведеною вище,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком. Адже чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком. Тому посилання в апеляційній
скарзі з приводу помилкового
застосування норм вказаного закону до
спірних правовідносин є
безпідставними.

Щодо періоду, за який має бути
нараховано та виплачено додаткову
пенсію, то суд правильно визначив його
відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - у
межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Лугинського районного суду
Житомирської області від "05" вересня 2014
р. - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
С.М. Шевчук

судді:
Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області вул.К.Маркса,
2-а,смт.Лугини,Лугинський район,
Житомирська область,11301

4-третій особі: - ,