Справа № К/9991/51975/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/51975/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Шепетівської міської ради про
стягнення допомоги на дитину, за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Шепетівської
міської ради на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У червні 2009 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Шепетівської
міської ради про зобов'язання
виплатити їй допомогу при народженні
дитини та допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірах, передбачених статтями
12, 15 Закону України від 21 листопада 1992
року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (далі Закон № 2811-ХІІ) та
статтею 43 Закону України від 18 січня 2001
року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» (далі Закон № 2240-ІІІ), за
період з 6 листопада 2007 року по 31 грудня
2008 року.

Посилаючись на те, що вищевказані
виплати у спірний період здійснювались
відповідачем у розмірі, меншому ніж
передбачено Законами № 2811-ХІІ та №
2240-ІІІ просила про задоволення позову.

Постановою Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 13 липня 2009 року, позов
задоволено частково, зобов'язано
відповідача здійснити позивачу
виплату допомоги при народженні дитини
та допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірах, передбачених статтями 12, 15
Закону № 2811-ХІІ.

Оскаржуваною постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2011 року, постанову суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нову постанову, якою позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
та зобов'язано відповідача нарахувати
та виплатити позивачу допомогу при
народженні дитини починаючи з 5
червня по 30 вересня 2008 року у розмірі,
передбаченому статтею 12 Закону №
2811-ХІІ, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, в частині
задоволених позовних вимог, просить
ухвалене ним рішення, в цій частині,
скасувати та відмовити у позові
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позов, апеляційний суд виходив з того,
що відповідач, з 5 червня по 30
вересня 2008 року, протиправно
здійснював виплату допомоги при
народженні дитини у розмірі, меншому
ніж передбачено статтею 12 Закону №
2811-ХІІ.

Проте до такого висновку суд дійшов без
з'ясування дійсних прав та обов'язків
сторін, в порушення норм матеріального
і процесуального права з таких підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_4 перебувала на обліку у
відповідача, як особа, застрахована в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
тому на спірні правовідносини
поширюється дія спеціального закону,
яким є Закон № 2240-ІІІ.

У вересні 2007 року позивачу призначено
допомогу при народженні дитини в
розмірі 3400 грн. одноразово, та з жовтня
2007 року по серпень 2008 року по 425 грн.
щомісячно згідно з вимогами статті 56
Закону України від 19 грудня 2006 року №
489-V «Про Державний бюджет України на
2007 рік» (далі Закон № 489-V).

Відповідно до статті 41 Закону № 2240-III (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) допомога при
народженні дитини надається у сумі,
кратній 22,6 розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого на день народження
дитини. Виплата допомоги здійснюється
одноразово у дев'ятикратному розмірі
прожиткового мінімуму при народженні
дитини, решта - протягом наступних 12
місяців у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 статті 71 Закону № 489-V дію
статті 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» зупинено на 2007 рік.

Згідно з положеннями абзаців 1 та 2
частини 2 статті 56 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»
допомога при народженні дитини
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги
здійснюється одноразово при
народженні дитини в сумі 3400 гривень,
решта - протягом наступних 12 місяців
рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007
визнано таким, що не відповідає
Конституції України, зокрема, пункт 7
статті 71 «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» щодо зупинення дії статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на 2007 рік, проте положення
абзацу другого частини другої статті 56
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якою встановлено
розміри виплат при народженні дитини,
неконституційними не визнавались.

Враховуючи викладене, відповідач
правомірно нарахував позивачу
допомогу при народженні дитини в
розмірі, встановленому абзацом
2 частини 2 статті 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

За таких обставин, правових підстав для
здійснення цієї виплати у 2008 році в
іншому розмірі не було, а висновок
апеляційного суду про задоволення
позову, в цій частині, не ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Виходячи з того, що апеляційний суд
правильно встановив обставини справи,
але при цьому порушив норми
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, його слід скасувати з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові в повному обсязі.

За приписами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Шепетівської
міської ради задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 липня 2011
року скасувати, прийняти нову
постанову, якою у позові ОСОБА_4
відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало