Справа № 824/2765/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2765/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника прокуратури - Чабана С.Ф.;

представника відповідача -
Баланецького О.Д.

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Прокурора м. Чернівці до
Чернівецької міської ради, третя особа
без самостійних вимог на стороні
відповідача - ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Чернівці (далі-Позивач або
Прокурор) звернувся з адміністративним
позовом до Чернівецької міської ради
(далі-Відповідач), третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - ОСОБА_4 про скасування
пункту 12 додатку 4 рішення 50 сесії
Чернівецької міської ради 5 скликання
від 30.03.2010 року № 1266 "Про надання
громадянам земельних ділянок в оренду
та внесення змін в раніше прийняті
рішення".

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що в ході перевірки
встановлено, що пунктом 12 додатком 4
рішення 50 сесії Чернівецької міської
ради 5 скликання від 30.03.2010 року № 1266
"Про надання громадянам земельних
ділянок в оренду та внесення змін в
раніше прийняті рішення" громадянці
ОСОБА_4 затверджено проект відведення
та надано в оренду строком на три роки
для обслуговування прибудови земельну
ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0191 га.
Оскільки вказане рішення, на його
думку, суперечить вимогам Земельного
кодексу України, то прокуратурою м.
Чернівці було винесено протест від
23.04.2010 року, що передбачено Законом
України "Про прокуратуру". У
відповідності до ст. 21 вказаного Закону
у разі відхилення протесту прокурор
може звернутися до суду з заявою про
визнання акту незаконним.

Позивач не погоджується з пунктом 12
додатку 4 рішення 50 сесії Чернівецької
міської ради 5 скликання від 30.03.2010 року
№ 1266 "Про надання громадянам земельних
ділянок в оренду та внесення змін в
раніше прийняті рішення", у зв'язку з
чим просить його скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю та
просив його задовольнити, посилаючись
на обставини зазначені в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях та поясненнях проти
позову.

Представник третьої особи в судовому
засіданні просив у задоволенні позову
відмовити та надав пояснення
аналогічні викладеним у запереченнях
проти позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
представника третьої особи,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю, з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Чернівецька міська рада на підставі
дозволу на складання проекту
відведення - рішення 30 сесії міської
ради 5 скликання від 17.07.2008 року та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 22.10.2009 року №181835
винесла рішення № 1266 від 30.03.2010 року
"Про надання громадянам земельних
ділянок в оренду та внесення змін в
раніше прийняті рішення".

Пунктом 12 додатку 4 рішення 50 сесії
Чернівецької міської ради 5 скликання
від 30.03.2010 року № 1266 "Про надання
громадянам земельних ділянок в оренду
та внесення змін в раніше прийняті
рішення" громадянці ОСОБА_4 затверджено
проект відведення та надано в оренду
строком на три роки для обслуговування
прибудови земельну ділянку по АДРЕСА_1
площею 0,0191 га.

23 квітня 2010 року прокуратурою міста
Чернівці було внесено Протест на п. 12
додатку 4 рішення 50 сесії Чернівецької
міської ради 5 скликання від 30.03.2010 року
№ 1266 "Про надання громадянам земельних
ділянок в оренду та внесення змін в
раніше прийняті рішення" громадянці
ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 площею 0,0191 га.

06 травня 2010 року Чернівецька міська
рада прийняла рішення №1334 яким
відхилила Протест прокурора м.
Чернівців від 23 квітня 2010 року.

30 вересня 2010 року Чернівецьким
окружним адміністративним судом було
винесено постанову якою в позові
прокурора міста Чернівці до
Чернівецької міської ради, третя особа
без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_4 про скасування
рішення було відмовлено.

06 грудня 2013 року Львівським
апеляційним адміністративним судом
було залишено без змін постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року.

27 серпня 2014 року Ухвалою Вищого
адміністративного суду постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2013 року було скасовано і
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
від 27.08.2014р зазначено, що під час нового
розгляду справи та прийняття рішення
по суті спору суду першої інстанції
потрібно дослідити, чи були
повідомлені мешканці будинку АДРЕСА_1
щодо вирішення питання про виділення
земельної ділянки ОСОБА_4 для забудови.
Також необхідно встановити, чи існують
належні та допустимі докази сповіщення
відповідачем мешканців вказаного
будинку про громадські слухання;
перевірити та надати відповідну
правову оцінку тому, чому затверджено
проект відведення та надано в оренду
для обслуговування прибудови земельну
ділянку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 площею 190
м.кв. хоча дозвіл на прибудову
житлового будинку надано площею 50 м.кв;
з'ясувати невідповідність розмірів
земельної ділянки по відношенню до
прибудови та встановити необхідність
саме такого розміру земельної ділянки
для прибудови площею 50 м.кв.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

У відповідності до ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад та
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 26 Закону України „Про
місцеве самоврядування" виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Спільним наказом Держкомзему,
Держкоммістобудування,
Держжитлокомунгоспу та Фонду
держмайна України від 05.05.96 р. № 31/30/53/396
затверджено Положення про порядок
встановлення та закріплення меж
прибудинкових територій існуючого
житлового фонду та надання у спільне
користування або спільну сумісну
власність земельних ділянок для
спорудження житлових будинків.

Зазначений порядок передбачає
встановлення меж прибудинкових
територій багатоквартирних житлових
будинків на підставі проекту поділу
(розподілу) території мікрорайону
(кварталу), застосування якого
передбачено п.4 ст.42 Земельного кодексу
України та ст.16 Закону України "Про
планування і забудову територій".

У п.2.1 зазначеного порядку вказано, що
прибудинкова територія встановлюється
для будинку (будинків) і не може
виділятися лише для частини будинку
(блока, поверху, секцій, квартир тощо).

Добудова до житлового будинку
здійснюється на підставі отримання
дозволу на будівництво відповідно до
Закону України "Про планування і
забудову територій". При цьому
передбачається наявність права
власності або користування земельною
ділянкою.

Таким чином, добудова до існуючого
житлового будинку, щодо якого не
здійснено виділення прибудинкової
території та оформлення відповідним
чином прав на неї, може здійснюватись:

а) за умов попереднього виділення
прибудинкової території для усього
будинку в цілому та оформлення прав на
частку цієї території для здійснення
добудови;

б) шляхом оформлення права
користування (без набуття прав
власності) на земельну ділянку в
контурах добудови (відповідно до
погодженого проекту забудови).

В останньому випадку при подальшому
оформленні прав на прибудинкову
територію усього будинку може бути
поставлено питання про виділення
відповідної частки цієї території для
обслуговування об'єкта, розташованого
у добудованому приміщенні, відповідно
до ст.89 Земельного кодексу України.

Твердження позивача про те, що ст. 120 та
ст. 151 Земельного кодексу України при
відведенні земельної ділянки
вимагається містобудівне
обґрунтування є хибним. Так ст. 120
Земельного кодексу України
визначається перехід права на земельну
ділянку у разі набуття права на жилий
будинок, будівлю або споруду, а ст. 151
Земельний кодекс України визначає
порядок погодження питань, пов'язаних з
вилученням (викупом) земельних ділянок
для суспільних потреб або з мотивів
суспільної необхідності. В зазначених
статтях законодавець не передбачає
ніякого містобудівного обґрунтування.

Крім того, спеціальною нормою яка
визначає порядок передачі землі в
оренду, а саме статтею 124 Земельного
кодексу передбачено, що передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

В свою чергу, згідно частин 2 та 3 статті
134 Земельного кодексу, зокрема,
передбачено, що не підлягають продажу
на конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі розташування на земельних
ділянках об'єктів нерухомого майна
(будівель, споруд), що перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з статтею 123 Земельного кодексу,
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі:

- надання земельної ділянки із зміною
її цільового призначення;

- формування нової земельної ділянки
(крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки, зареєстрованої в Державному
земельному кадастрі відповідно до
Закону України "Про Державний
земельний кадастр", право власності на
яку зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, без
зміни її меж та цільового призначення
здійснюється без складення
документації із землеустрою.

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У такому разі розроблення
такої документації здійснюється на
підставі дозволу, наданого Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, крім випадків,
коли особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Земельні ділянки державної та
комунальної власності, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у державній чи комунальній
власності, передаються особам,
зазначеним у пункті "а" частини другої
статті 92 цього Кодексу, лише на праві
постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у
користування з визначенням умов її
використання і затвердженням умов
надання, у тому числі (у разі
необхідності) вимог щодо відшкодування
втрат сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

У разі надання земельних ділянок
державної власності у постійне
користування підприємствам, установам,
організаціям комунальної власності
одночасно здійснюється передача
земельних ділянок державної власності
у комунальну власність і навпаки.

На підставі рішення про передачу
будівлі, споруди, іншого об'єкта
нерухомого майна державної власності у
комунальну власність приймається
рішення про передачу у комунальну
власність земельної ділянки, на якій
розміщений об'єкт передачі.

На підставі рішення про передачу
будівлі, споруди, іншого об'єкта
нерухомого майна комунальної
власності у державну власність, також
передається у державну власність
земельна ділянка, на якій розміщений
об'єкт передачі.

Підставою відмови у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки у
користування або залишення клопотання
без розгляду можуть бути оскаржені до
суду.

З чого слідує, що спеціальна норма яка
регулює питання надання в оренду землі,
яка розташована під приватною
будівлею, не вимагає будь-яких
повідомлень інших осіб, а саме
мешканців будинку АДРЕСА_1 органами
місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, до прийняття
рішення Чернівецької міської ради 50
сесії 5 скликання від 30.03.2010 р. № 1266 "Про
надання громадянам земельних ділянок в
оренду та внесення змін в раніше
прийняті рішення" щодо надання ОСОБА_4 в
орендне користування зазначеної
земельної ділянки був розроблений та
погоджений у відповідності до вимог
чинного законодавства проект
відведення земельної ділянки.

17.07.2008 року рішенням Чернівецької
міської ради №650 ОСОБА_4 було дозволено
прибудову до власної квартири
орієнтовною площею 50,0 кв.м на АДРЕСА_1.
Підставою була заява ОСОБА_4, свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
та технічний висновок на можливість
прибудови.

В ході розроблення проекту відведення
були визначені межі та розміри
земельної ділянки. Також проект
відведення був узгоджений з
відповідними службами,і
підтверджується: висновком відділу
охорони культурної спадщини
Чернівецької міської ради від 02.03.2010
року №11; висновком Департаменту
містобудівного комплексу та земельних
відносин Чернівецької міської ради від
03.03.2010 року №04/921; висновком Управління
Держкомзему у місті Чернівці від
03.03.2010 року № 360/03; висновком
Держуправління охорони навколишнього
природного середовища у Чернівецькій
області від 02.03.2010 року №3-07-01/162 та
висновком Чернівецької міської
санепідемстанції.

В зазначеному проекті відведення
містяться копії погодженого районним
архітектором генерального плану та
плану благоустрою прибудови, на яких
визначені межі наданої земельної
ділянки.

Також, згідно ст. 13 Закон України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальна громада має право
проводити громадські слухання -
зустрічатися з депутатами відповідної
ради та посадовими особами місцевого
самоврядування, під час яких члени
територіальної громади можуть
заслуховувати їх, порушувати питання
та вносити пропозиції щодо питань
місцевого значення, що належать до
відання місцевого самоврядування.

Громадські слухання проводяться не
рідше одного разу на рік.

Пропозиції, які вносяться за
результатами громадських слухань,
підлягають обов'язковому розгляду
органами місцевого самоврядування

Порядок організації громадських
слухань визначається статутом
територіальної громади.

Главою 2.7. Статуту територіальної
громади міста Чернівців який
затверджений рішенням 7 сесії міської
ради ХХІV скликання 26.12.2002 N0115 визначено,
що громадськими слуханнями є зустрічі
членів територіальної громади з
міським головою, депутатами міської
ради, районних у місті рад, посадовими
особами виконавчих органів міської
ради, районних у місті рад під час яких:

- заслуховується інформація про
вирішення окремих питань, які
зачіпають інтереси всіх членів
територіальної громади або її окремих
частин;

- порушуються питання та вносяться
пропозиції щодо вирішення проблем
місцевого значення, що належать до
відання місцевого самоврядування;

- обговорюються та вносяться
пропозиції до проектів рішень міської,
районних у місті рад, їх виконавчих
комітетів, розпоряджень міського
голови.

У громадських слуханнях на
добровільних засадах беруть участь
члени територіальної громади.

Громадські слухання проводяться не
рідше одного разу на рік у
відповідності до Положення,
затвердженого міською радою.

Громадські слухання проводяться з
ініціативи міського голови або за
ініціативою міської ради, районних у
місті рад, їх постійних комісій,
органів самоорганізації населення та з
ініціативи жителів міста.

Громадські слухання з ініціативи
жителів міста проводяться за
наявності колективного звернення з
відповідною вимогою, яке має не менш як
п'ятсот підписів.

На громадські слухання запрошуються
посадові особи органів місцевого
самоврядування, народні депутати
України, депутати обласної ради від
міста, депутати міської, районних у
місті рад, представники органів
самоорганізації населення, міських
осередків політичних партій та
громадських організацій, в тому числі
національно-культурних товариств,
керівники підприємств, установ та
організацій, діяльність яких пов'язана
з питанням, що обговорюється.

Місце та час проведення громадських
слухань визначає орган, який їх
скликає. Виконавчий комітет міської
або районної в місті ради забезпечує
організацію громадських слухань та
доведення до членів територіальної
громади не пізніше, ніж за 10 днів
інформації про місце та час їх
проведення.

Пропозиції вважаються внесеними за
результатами громадського слухання,
якщо за них проголосувало більше
половини учасників.

Про результати громадського слухання
інформуються жителі міста, через
засоби масової інформації в
десятиденний термін.

З чого вбачається, що надання у
власність, користування земельних
ділянок громадянам не потребують
громадських слухань.

Крім того судом встановлено, що згідно
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 15.10.2009 року яке
зареєстроване в Чернівецькому КОБТІ -
ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1
загальною площею 123,80 кв.м.

За таких обставин з врахуванням
вищезазначеного суд вважає, що п. 12
додатку 4 рішення 50 сесії Чернівецької
міської ради V скликання від 30.03.2010 року
№ 1266 „Про надання громадянам
земельних ділянок в оренду та внесення
змін в раніше прийняті рішення", яким
затверджено проект відведення та
надано в оренду строком на три роки для
обслуговування прибудови земельну
ділянку площею 0,0191 га по АДРЕСА_1 був
прийнятий правомірно та з дотриманням
вимог чинного законодавства. Крім того
оскаржувальним рішенням Чернівецька
міська рада надала земельну ділянку
для обслуговування приватної будівлі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про правомірність прийнятого
відповідачем рішення 50 сесії
Чернівецької міської ради 5 скликання
від 30.03.2010 р. № 1266 "Про надання
громадянам земельних ділянок в оренду
та внесення змін в раніше прийняті
рішення" вимогам частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст.ст.2,3,6-12,17,18,71,94,157,160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 02 жовтня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 07 жовтня
2014 року.

Суддя

І.В.Маренич