Справа № 2а-14623/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/9866/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Вербицької О.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.11.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011

у справі № 2а-14623/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Побутелектротехніка»

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова

про скасування рішень про невизнання
декларацій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.11.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011,
позов задоволено повністю. Скасовано
рішення ДПІ у Київському районі м.
Харкова від 21.10.2010 № 22878/10/28-317 та від
05.11.2010 № 24042/10/28-317 про невизнання
податкової декларації з податку на
додану вартість за вересень 2010 року та
податкової декларації з податку на
прибуток за 9 місяців 2010 року
податковими звітностями.

ДПІ у Київському районі м. Харкова
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права: п.п. 3.3 п. 3 Порядку заповнення і
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 № 166, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 09.07.1997
за N 250/2054, п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

ТОВ «Побутелекторотехніка» 20.10.2010
надіслало засобами поштового зв'язку
до контролюючого органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за вересень 2010 року, яку
відповідач не визнав податковою
звітністю з причин непроставлення
прочерків у значеннях показників, що не
заповнюються через відсутність
інформації, про що позивача було
повідомлено листом від 21.10.2010 та
запропоновано надати нову податкову
декларацію за вересень 2010 року.

ТОВ «Побутелекторотехніка» 05.11.2010
надіслало засобами поштового зв'язку
до контролюючого органу декларацію з
податку на прибуток за 9 місяців 2010
року, яку відповідач не визнав
податковою звітністю з причин
непроставлення прочерків у значеннях
показників, що не заповнюються через
відсутність інформації, а також у
зв'язку з наданням додатку К1/1 на
двосторонньому аркуші, про що позивача
було повідомлено листом від 05.11.2010 та
запропоновано надати нову податкову
декларацію за з податку на прибуток за 9
місяців 2010 року.

Позиція податкового органу полягає в
тому, що відсутність прочерків у
значеннях показників декларації, що не
заповнюються через відсутність
інформації, всупереч п. 3.3 Порядку
заповнення і подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 № 166, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України від
09.07.1997 за N 250/2054 (далі - Поряок), має
наслідком невизнання її податковою
звітністю у відповідності до п.п. 4.1.2 п.
4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ
(далі - Закон № 2181-ІІІ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що направлені відповідачу податкові
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2010 року та з
податку на прибуток за 9 місяців 2010 року
позивачем заповнені належним чином, а
тому підстав, передбачених у п.п. 4.1.2 п.
4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, для невизнання
зазначених декларацій як податкових
звітностей у контролюючого органу не
було.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права та вважає, що
суди повно встановили обставини, що
мають значення для вирішення справи, та
надали їм правову оцінку.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4
Закону № 2181-ІІІ прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Абзац 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 вказаного
Закону визначає вичерпний перелік
підстав, за яких контролюючий орган має
право не визнавати надану платником
податків звітність податковою
звітністю. Такою підставою є
заповнення податкової декларації
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
зокрема, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Таким чином, наведеними положеннями
закону встановлено обов'язковість
прийняття контролюючим органом
податкової декларації без попередньої
перевірки зазначених у ній показників
та передбачено вичерпний перелік
підстав для невизнання податкової
звітності платника податків, серед
яких відсутні такі підстави як
незазначення в декларації
необов'язкових реквізитів, серед яких є
«прочерки в показниках, які не
заповнюються», проставлення яких
передбачено п. 3.3. Порядку. До того ж
відсутність прочерків у рядках
декларацій, що не заповнюються через
відсутність інформації, не впливають
на їхні показники та не призводить до
неможливості або ускладнення
перевірки податковим органом
зазначених у них даних.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що подані позивачем
податкова декларація з податку на
додану вартість за вересень 2010 року та
податкова декларація з податку на
прибуток за 9 місяців 2010 року місять всі
обов'язкові реквізити, підписані
посадовою особою - керівником та
скріплені печаткою платника податків,
що виключає наявність підстав для
невизнання їх податковими звітностями.

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильних висновків
про протиправність дій відповідача
щодо невизнання податкової декларації
з податку на додану вартість за
вересень 2010 року та податкової
декларації з податку на прибуток за 9
місяців 2010 року як податкових
звітностей.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
О.В. Вербицька

Ю.І. Цвіркун