Справа № 810/5497/14
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2014 року Справа № 810/5497/14
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Харченко С.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справуза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фора"доДержавної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
областіпровизнання протиправними та
скасування податкових
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фора" звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, якими Товариству
з обмеженою відповідальністю "Фора"
донараховано податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у
загальному розмірі 15687208,00 грн. та з
податку на прибуток підприємств у сумі
14199377,00 грн., а також застосовано до
нього штрафні (фінансові) санкції у
загальному розмірі 14943293,00 грн., на думку
позивача, прийняті відповідачем з
порушенням норм матеріального права та
не відповідають вимогам закону,
висновки податкового органу відносно
факту вчинення підприємством
правопорушення є помилковими, а тому
оскаржувані рішення є протиправними та
підлягають скасуванню.
Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що посадові особи Державної
податкової інспекції в
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області діяли на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем правомірно, у
зв'язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.
У судове засідання, призначене на
26.09.2014, з'явився представник позивача.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, був своєчасно та
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
розписка (т. 1 зворотній бік а.с. 20).
Частиною четвертою статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.
Відповідно до приписів частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Беручи до уваги ту обставину, що про
дату, час та місце судового розгляду
справи представник відповідача
повідомлений належним чином, однак у
судове засідання не з'явився,
враховуючи, що для розгляду і вирішення
даної справи відсутня потреба у
заслуховуванні свідків чи експертів,
судом прийнято рішення про розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фора"
(ідентифікаційний код 32294897,
Києво-Святошинський район, м. Вишневе,
якості юридичної особи 02.12.2002,
перебуває на податковому обліку в
Державній податковій інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області та здійснює господарську
діяльність пов'язану, зокрема, з
роздрібною торгівлею в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами (копія витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб-підприємців (т.1 а.с.12-16).
У період з 27.05.2014 по 02.06.2014 посадовою
особою Державної податкової інспекції
у Києво-Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області на підставі
підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20,
підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75,
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку з питань дотримання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" за січень 2014
За результатами перевірки складено акт
від 06.06.2014 № 267/10-13-22-03/32294897 (далі - акт
перевірки № 1), в якому зафіксовано
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" вимог пункту
185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188,
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту
200.3 статті 200, пунктів 201.1, 201.6 статті 201
Податкового кодексу України під час
декларування показників податкового
кредиту у січні 2014 року за результатами
господарської операції з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торенія",
що призвело до завищення цього
показника на суму 740496,00 грн.
У день закінчення наведеного вище
контролюючого заходу відповідач,
керуючись приписами підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, розпочав документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
повноти нарахування та своєчасності
сплати позивачем податку на додану
вартість та податку на прибуток
підприємств по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" за період з
01.01.2013 по 30.05.2014.
За результатами перевірки складено акт
№ 293/10-13-22-01-121/32294897 (далі - акт
перевірки № 2), в якому зафіксовано, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" під час
визначення об'єкту оподаткування
податком на прибуток підприємств та
податком на додану вартість за
господарськими операціями з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" не
дотримано вимог пункту 138.1, підпункту
138.5.1 пункту 138.5 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.3, 198.6
статті 198, підпунктів 201.6, 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств за 2013 рік на суму 74733562,00
грн. та до завищення податкового
кредиту за січень-грудень 2013 року на
суму 14946712,00 грн.
При перевірці правильності
декларування позивачем власних
податкових зобов'язань за наведені
вище звітні періоди контролюючим
органом прийнято до уваги відомості
про господарську діяльність
контрагента позивача - ТОВ "Торенія", що
наведені Державною податковою
інспекцією у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві в довідці від 31.03.2014 №
162/26-56-22-01-03/38091691 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Торенія" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.01.2014 по 28.02.2014".
Зокрема, відповідач зважав на
викладені у вказаній довідці про
неможливість проведення звірки
висновки посадової особи Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві стосовно
відсутності фактів реального
здійснення ТОВ "Торенія" господарських
операцій з огляду на:
- відсутність ТОВ "Торенія" та його
контрагента - постачальника ТОВ "Юрай"
за податковою адресою;
- наявність показань громадянина
ОСОБА_1 (який у перевіряємому періоді
був засновником та директором ТОВ
"Торенія") стосовно непричетності до
ведення фінансово-господарської
діяльності підприємства;
- проведення досудового
розслідування, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
сплати податків в особливо великих
розмірах та фіктивного підприємництва,
за ознаками кримінальних
правопорушень, передбачених частиною
третьою статті 212 та частиною другою
статті 205 Кримінального
кодексу України, в рамках якого
встановлено, що службовими особами ТОВ
"Юрай" надавались послуги по
незаконному формуванню податкового
кредиту через використання
банківських рахунків яких та за участю
"Брокбізнесбанк", ПАТ "Реал Банк" та ПАТ
"Банк "Ринкові технології" проводилось
незаконне обготівкування грошових
Крім того, під час проведення
контролюючого заходу, результати якого
оформлено актом перевірки № 2,
відповідачем також взято до уваги те,
що в рамках досудового розслідування
наведених вище банківських установах
відкритих рахунків ТОВ "Торенія", у
зв'язку з чим органом досудового
розслідування вилучено первинні
фінансово - господарські документи ТОВ
"Торенія", підписані від імені
директора ОСОБА_1 Згідно висновку
експерта від 09.04.2014 № 107,
підписи від імені ОСОБА_1 у документах
ТОВ "Торенія", пов'язаних з отриманням
сертифікату відкритого ключа в
банківській установі, виконані не
ОСОБА_1, а іншими особами.
Враховуючи наведені вище відомості,
які на думку відповідача, свідчать про
те, що ТОВ "Торенія" є юридичною особою з
ознаками фіктивності, а також зважаючи
на неподання позивачем у ході
контролюючих заходів належних
документальних свідоцтв на
підтвердження оплати за отримані від
ТОВ "Торенія" товари, роботи і послуги
та пояснень з приводу формування
витрат за результатами проведення
господарських операцій, відповідач
дійшов висновку про те, що правочини
ТОВ "Торенія" з позивачем не спричинили
жодних правових наслідків.
За таких обставин, відповідач вважає,
що договори, за якими ТОВ "Торенія"
зобов'язалось передати
товарно-матеріальні цінності, виконати
роботи та надати послуги,
фінансово-господарські документи та
податкову звітність складено
сторонами правочинів без фактичного
здійснення господарських операцій, а
лише з метою незаконного одержання
податкової вигоди у вигляді формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
Відносно обставин, встановлених під
час проведення перевірки, позивачем
були подані до відповідача заперечення
від 13.06.2014 № 280 (до акта перевірки № 1) та
від 27.06.2014 № 296 (до акта
перевірки № 2). Разом з запереченням від
27.06.2014 № 296 Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" подано до
контролюючого органу копії платіжних
доручень, що підтверджують
перерахування грошових коштів на
рахунки ТОВ "Торенія" за
період з 01.01.2013 по 30.04.2014.
Вказані заперечення не були прийняті
податковим органом до уваги.
На підставі акта перевірки № 1
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення від
приписів підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 та пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальному розмірі 1110744,00
грн., з яких: 740496,00 грн. - за основним
платежем, 370248,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.
На підставі акта перевірки № 2
контролюючим органом прийнято
податкові повідомлення-рішення від
відповідно до приписів підпункту 54.3.2
пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.1 статті
123 Податкового кодексу України
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежами: податок на
прибуток підприємств у загальному
розмірі 21299066,00 грн., з яких: 14199377,00 грн. -
за основним платежем, 7099689,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;
податок на додану вартість у
загальному розмірі 22420068,00 грн., з яких:
14946712,00 грн. - за основним платежем, 7473356,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
Не погоджуючись із рішеннями,
прийнятими Державною податковою
інспекцією у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області,
позивач оскаржив їх до суду.
Позивач зазначає, що твердження
податкового органу стосовно вчинення
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" податкового
правопорушення є помилковими, оскільки
нарахування податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств та
визначення ним сум податкового кредиту
здійснено у відповідності до вимог
податкового законодавства,
господарські операції з ТОВ "Торенія"
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності.
Оскільки висновки податкового органу
про відсутність у позивача права на
формування податкового кредиту та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств, за наслідками
вчинення господарських операцій з ТОВ
"Торенія" ґрунтуються на твердженнях
про безтоварність господарських
операцій позивача та його контрагента
та про відсутність наміру учасників
правочинів досягти реальних правових
наслідків, позивачем, з метою
спростування таких доводів, подано
суду відомості стосовно формування
витрат та податкового кредиту за
звітні періоди, що підлягали перевірці,
первинні фінансово-господарські
документи, що підтверджують виконання
правочинів та зв'язок між фактом
придбання позивачем товарів, робіт та
послуг із його господарською
Досліджуючи інформацію, що викладена в
акті перевірки, та документи, подані
позивачем, судом встановлено наступне.
Господарські правовідносини позивача
з ТОВ "Торенія", за результатами яких
позивачем сформовано податковий
кредит за січень - березень, травень -
жовтень 2013 року та задекларовано
витрати за 2013 рік, виникли у процесі
виконання укладених ними договорів від
01.10.2012 № 4759-КТ, 03.12.2012 № 1807-12, 02.01.2013 №
товарів та договору від 02.09.2013 № 8094-09
поставки товарів за переліком
(номенклатурою), кількістю і ціною, що
визначені та погоджені сторонами
правочинів у додатках (специфікаціях),
що є невід'ємними частинами цих
Згідно з даними додатку № 2 до договору
від 01.10.2012 № 4759-КТ, сторонами правочину
02.01.2013 узгоджено, що вартість
замовлених позивачем канцелярських
виробів (паперу, зошитів, щоденників,
блокнотів, файлів, маркерів, ножів
канцелярських, степлерів, скоб, точилок
тощо) за визначеною цим додатком
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарської
одиниці позивача, розташованої в м.
Стальського, буд. 23, становить 238543,76
За даними підписаних сторонами
правочину 03.01.2013, 01.02.2013, 01.03.2013, 08.05.2013,
03.06.2013 додатків № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6 до
договору від 03.12.2012 № 1807-12,
погоджена вартість замовленої
позивачем тари та тарних матеріалів
(ящики, лотки, піддони, короби, коробки
тощо) за визначеною цими додатками
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в м.
Києві, м. Вишневе, м. Ірпінь, м. Українка,
м. Кагарлик, м. Буча, м. Бориспіль, м.
Бровари, м. Боярка, м. Фастів, м. Біла
Церква, смт. Бородянка, смт. Борова, смт.
Калинівка, смт. Рокитне, смт.
Димер, смт. Чабани, смт. Гостомель, смт.
Коцюбинське, смт. Глеваха, с. Новосілки,
с. Софіївська Борщагівка
Київської області та в м. Ніжин, смт.
Козелець Чернігівської області,
складає 10741807,07 грн., у тому числі ПДВ -
Згідно з даними додатків до договору
від 02.01.2013 № 2248/1 (додатки № 1
від 03.01.2013, № 2 від 01.02.2013, № 3 від 01.03.2013,
№ 4 від 03.06.2013, № 5 від 17.07.2013, № 6 від
01.08.2013, № 7 від 03.09.2013, № 8 від 02.10.2013),
сторонами правочину узгоджено, що
вартість замовлених позивачем партій
товарно - матеріальних цінностей
(пакетів, гриль - пакетів,
вкладишів, кришок, термолент касових,
боксів, стретч-плівок тощо) за
визначеною цими додатками
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в м.
Києві, м. Вишневе, м. Ірпінь,
м. Українка, м. Кагарлик, м. Буча, м.
Бориспіль, м. Бровари, м. Боярка, м.
Фастів, м. Біла Церква,
смт. Бородянка, смт. Борова, смт.
Калинівка, смт. Немішаєве, смт. Рокитне,
смт. Димер, смт. Чабани, смт. Гостомель,
смт. Коцюбинське, смт. Глеваха, с.
Новосілки, с. Софіївська
Борщагівка, с. Петрівське Київської
області та в м. Ніжин, смт. Козелець
Чернігівської області, становить
40437298,38 грн., у тому числі ПДВ - 6739549,73 грн.
03.01.2013, 01.02.2013, 01.03.2013, 07.05.2013, 03.06.2013 шляхом
підписання додатків № 1 - № 5 до
правочину погоджено вартість
поліграфічних матеріалів (етикеток і
цінників) за визначеною цими додатками
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в м.
Києві, м. Вишневе, м. Ірпінь, м. Українка,
м. Кагарлик, м. Буча, м.
Бориспіль, м. Бровари, м. Боярка, м.
Фастів, м. Березань, м. Біла Церква, смт.
Бородянка, м. Миронівка, м. Узин, смт.
Борова, смт. Калинівка, смт. Рокитне,
смт. Димер, смт. Чабани, смт. Гостомель,
смт. Коцюбинське, смт. Глеваха, с.
Новосілки, с. Софіївська Борщагівка
Київської області, в м. Ніжин, м. Бахмач,
м. Борзна, смт. Козелець Чернігівської
області, в м. Бердичів, м.
Коростень, м. Новоград-Волинський
Житомирської області, м. Конотоп
Сумської області, м. Пирятин
Полтавської області та м. Умань
Черкаської області, складає 6418727,82 грн.,
у тому числі ПДВ - 1069787,97 грн.
За даними специфікацій від 11.09.2013 № 1 та
09.10.2013 № 2 до договору від
02.09.2013 № 8094-09, сторонами правочину
узгоджено, що вартість замовлених
позивачем партій товару (чаю, кави,
кавового напою, какао, какао-порошку) за
визначеною цими додатками
номенклатурою та кількістю, що
поставляються до господарських
одиниць позивача, розташованих в м.
Києві, м. Вишневе, м. Ірпінь, м. Українка,
м. Кагарлик, м. Буча, м.
Бориспіль, м. Бровари, м. Боярка, м.
Фастів, м. Біла Церква, смт. Бородянка,
смт. Борова, смт. Калинівка, смт.
Рокитне, смт. Димер, смт. Чабани, смт.
Гостомель, смт. Коцюбинське, смт.
Глеваха, с. Новосілки, с. Софіївська
Борщагівка, с. Петрівське Київської
області та м. Ніжин, смт. Козелець
Чернігівської області, становить
18093123,96 грн., у тому числі ПДВ -
Прийняття позивачем товарів у його
контрагента проводилось у період з
02.01.2013 по 30.10.2013 шляхом підписання
видаткових накладних, копії яких
наявні в матеріалах справи, на загальну
суму 75929500,95 грн., у тому числі ПДВ -
За результатами виконання власних
господарських зобов'язань перед
позивачем його контрагентом у цей же
період виписано податкові накладні, а
саме: за договором від
01.10.2012 № 4759-КТ - податкові накладні на
загальну суму 238543,76 грн., у тому числі
1807-12 - податкові накладні на загальну
суму 10741807,07 грн., у тому числі ПДВ - 1790301,18
грн.; за договором від
02.01.2013 № 2248/1 - податкові накладні на
загальну суму 40437298,38 грн., у тому числі
ПДВ - 6739549,73 грн.; за договором від 02.01.2013
суму 6418727,82 грн., у тому числі ПДВ - 1069787,97
грн.; за договором від
02.09.2013 № 8094-09 - податкові накладні на
загальну суму 18093123,96 грн., у тому числі
ПДВ - 3015520,66 грн.
Судом також встановлено, у квітні та
червні 2013 року позивачем укладено з ТОВ
"Торенія" договори від 01.04.2013 № 70/13 та
03.06.2013 № 030613/У, відповідно до умов яких
контрагент позивача прийняв на себе
зобов'язання виконати
вантажно-розвантажувальні роботи
та надати послуги з фасування товарів у
магазинах позивача, а позивач
зобов'язався прийняти вказані роботи і
послуги та оплатити їх вартість.
Вказані роботи (послуги) проводились
(надавались) суб'єктом господарювання
на території торгівельної мережі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фора", а саме: у
магазинах позивача, розташованих на
території України в містах Київ,
Кагарлик, Ірпінь, Гайсин, Вишневе, Буча,
Бровари, Боярка, Бориспіль, Борзна,
Богуслав, Біла Церква, Березань,
Бердичів, Бахмач, Фастів, Умань,
Українка, Узин, Тетіїв, Сміла,
Новоград-Волинський, Ніжин,
Миронівка, Коростень, Конотоп, Носівка,
селищах міського типу Чабани, Козелець,
Калинівка, Рокитне, Немішаєве, Димер,
Гостомель, Глеваха, Борова, селах
Новосілки та Бородянка та ін.
Так, згідно додатків від 30.04.2013 № 1,
30.11.2013 № 2, 31.12.2013 № 3 та 31.01.2014 № 4 до
договору від 01.04.2013 № 70/13 про виконання
вантажно-розвантажувальних робіт,
підписаних позивачем та його
контрагентом, сторони правочину
домовились, що вантажно -
розвантажувальні роботи будуть
проводитись ТОВ "Торенія" у квітні 2013
року на 69 об'єктах за ціною 25,20 грн. (з
ПДВ) за 1 т вантажу позивача, у
листопаді, грудні та січні 2013 року - на
175 та 176 об'єктах за ціною 24,00 грн. (з ПДВ)
за 1 т вантажу позивача.
У свою чергу, шляхом підписання 23.06.2013
додатка № 1 до договору від 03.06.2013 №
030613/У сторонами погоджено, що послуги з
фасування товарів позивача
проводяться ТОВ "Торенія" у період з
23.06.2013 по 30.06.2013 на 152 об'єктах, а також
визначено денну вартість послуги у
сумі 132,00 грн. за 1 касову зону та
кількість касових зон на території
Наведеними вище додатками до договорів
від 01.04.2013 № 70/13 та 03.06.2013 № 030613/У
сторони правочину визначили також
перелік господарських одиниць
позивача, в яких мають виконуватись
вантажно-розвантажувальні роботи та
надаватись послуги з фасування товарів
Протягом квітня, червня, листопада,
грудня 2013 року та січня 2014 року між
ТОВ "Торенія" та позивачем підписано
акти приймання-передачі виконаних
робіт (наданих послуг), відповідно до
яких позивач прийняв виконані ТОВ
вантажно-розвантажувальні роботи та
послуги по фасуванню
товарно-матеріальних цінностей на
території торгівельної мережі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фора" на загальну
суму 18193750,80 грн., у тому числі ПДВ - 3032291,80
За результатами виконання власних
господарських зобов'язань перед
позивачем ТОВ "Торенія" виписано
податкові накладні, а саме: за
договором від 01.04.2013 № 70/13 податкові
накладні на загальну суму 17453494,80 грн., у
тому числі ПДВ - 2908915,80 грн.; за договором
від 03.06.2013 № 030613/У - податкові накладні
на загальну суму 740256,00 грн.,
у тому числі ПДВ - 123376,00 грн.
У період з 14.02.2013 по 19.12.2013 позивачем
здійснено у повному обсязі оплату за
поставлені ТОВ "Торенія"
товарно-матеріальні цінності за
договорами від 01.10.2012 № 4759-КТ,
та виконані послуги з фасування
товарів за договором від 03.06.2013 № 030613/У
шляхом перерахування коштів на рахунки
його контрагента, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
банківських виписок. Часткову оплату
за виконані ТОВ "Торенія"
вантажно-розвантажувальні роботи за
договором від 01.04.2013 № 70/13 та за
поставлені товари за договором від
02.09.2013 № 8094-09 проведено позивачем у
безготівковій формі у період з 12.06.2013 по
У свою чергу, заборгованість по оплаті
за надані Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія"
вантажно-розвантажувальні роботи у
сумі 13326264,00 грн. та за поставлені товари
у сумі 1233487,52 грн. перераховано на
рахунки ТОВ "Велбум Нова Груп", яке на
підставі укладених договорів від 31.03.2014
№ 28/14-8, № 29/14-9, № 30/14-10 та №
31/14-11 про відступлення права вимоги
зайняло місце первісного кредитора у
господарських зобов'язаннях з
позивачем за договорами від 01.04.2013 № 70/13
та 02.09.2013 № 8094-09.
За поясненнями представника позивача,
наведені вище товарно-матеріальні
цінності, роботи та послуги
замовлялось підприємством з метою
виконання власних господарських
зобов'язань при здійсненні його
статутної діяльності, пов'язаної з
роздрібною торгівлею в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами.
З метою доведеності суду обставин, що
свідчать про отримання позивачем
товарів, робіт та послуг та наявність
зв'язку між фактом їх придбання із його
господарською діяльністю,
представником позивача подано суду
копії договорів оренди нежитлових
приміщень, укладених ним з іншими
суб'єктами господарювання, що свідчать
про наявність у позивача на праві
користування нерухомого майна
(нежитлових приміщень) за адресами
розташування магазинів позивача;
оборотно-сальдові відомості, що
підтверджують відображення
придбаних у контрагента позивача
товарів, робіт і послуг у
бухгалтерському обліку підприємства;
копії накладних на внутрішнє
переміщення товарів, актів списання
товарно-матеріальних цінностей,
товарно-транспортних накладних,
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, які свідчать про
використання наведених матеріальних
активів під час здійснення
підприємством роздрібної торгівлі у
власних торгівельних мережах, відпуск
матеріалів на сторону та
транспортування (перевезення,
переміщення) власним транспортом
позивача товарів між господарськими
одиницями та зі складу підприємства.
У свою чергу товар (чай, кава, кавові
напої, какао, какао-порошок), який було
поставлено позивачу його контрагентом
за договором від 02.09.2013 № 8094-09, придбано
підприємством з метою його реалізації
через магазини підприємства кінцевим
споживачам. На підтвердження
зазначених обставин представником
позивача долучено до матеріалів справи
копії фіскальних чеків.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів з 1 січня
2011 року регулюються Податковим
Так, Податковий кодекс України
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні,
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього
Кодексу, податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податку відповідно до цього Кодексу.
В силу приписів підпунктів 9.1.1, 9.1.3
пункту 9.1 статті 9 та підпунктів 14.1.165,
14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України, податок на прибуток
підприємств та податок на додану
вартість належать до
загальнодержавних податків, які
нараховуються та сплачуються
відповідно до норм розділів ІІІ та V
Згідно з приписами підпункту 133.1.1
пункту 133.1 статті 133 розділу ІІІ
Податкового кодексу України,
платниками податку на прибуток
підприємств з числа резидентів є
суб'єкти господарювання - юридичні
особи, які провадять господарську
діяльність як на території України, так
Об'єктом оподаткування цим податком є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу (підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті
134 Податкового кодексу України).
При цьому, витратами в силу приписів
підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
вважається сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами
138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом
138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
У свою чергу, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (підпункт 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
Таким чином, понесені підприємством
витрати, у разі їх відображення у
належним чином оформлених первинних
(розрахункових, платіжних та інших)
документах, можуть бути віднесені до
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств для зменшення
Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1
статті 180 розділу V Податкового кодексу
України, для цілей оподаткування
податком на додану вартість платником
податку є будь-яка особа, що
провадить господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього
Кодексу встановлено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту
14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України, податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з приписами пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна складається на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 цього
Кодексу визначено, що при здійсненні
операцій з постачання товарів/послуг
платник податку - продавець
товарів/послуг зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану
вартість - продавцями в Єдиному
реєстрі податкових накладних
запроваджується з 1 січня 2012 року для
платників цього податку, у яких сума
податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить більше
10 тисяч гривень (пункт 11 підрозділу 2
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України).

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
(абзац 9 пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України).

Слід також зазначити, що в силу
приписів пункту 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 № 1379, податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж вказаною у
пункті 1 даного Порядку.

Цим же пунктом передбачено, що
податкову накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість,
тобто, у даному
випадку - юридична особа, що отримала
свідоцтво про реєстрацію платником
податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
1) наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); 2) фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; 3) наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності; 4)
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
зазвичай супроводжують операції
певного виду та підтверджують їх
фактичне виконання; 5) наявності у
покупця належним чином оформленої
податкової накладної.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як встановлено судом під час судового
розгляду справи, факт постачання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торенія" на користь
позивача товарів, виконання робіт,
надання послуг підтверджується
документально, господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності;
складені сторонами правочинів
первинні документи містять повну
інформацію про поставлені товарно -
матеріальні цінності, виконані роботи
та надані послуги, їх кількісне та
вартісне вираження; право на
формування податкового кредиту
підтверджується податковими
накладними; обмежень, визначених
статтею 139 та пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, що не
дають позивачу права на формування
витрат для зменшення його доходу в
цілях оподаткування податком на
прибуток підприємств та включення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, контролюючим
органом не наведено.

У період виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торенія"
господарських зобов'язань перед
позивачем вказана юридична особа була
зареєстрована у встановленому законом
порядку платником податку на додану
вартість, тобто не була позбавлена
права на складання податкових
накладних за результатами здійснення
господарських операцій з постачання
товарів (робіт, послуг).

У свою чергу, з урахуванням видів
діяльності позивача за КВЕД (роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами), досліджені судом первинні
документи фінансового та податкового
обліку позивача у сукупності свідчать
про використання позивачем отриманих
від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торенія"
матеріальних активів, робіт та послуг у
власній господарській діяльності, що у
свою чергу підтверджує реальність
виконання наведених вище операцій.

Суд вважає за необхідне звернути увагу
на те, що наявність у податкового
органу під час перевірки платника
податків певної інформації про
господарську діяльність його
контрагентів, одержаної від інших
контролюючих органів чи з
інформаційних систем органів доходів і
зборів, що не оформлена рішенням
суб'єкта владних повноважень і не є
юридичним фактом, утворює лише привід і
підстави для перевірки такої
інформації, може породжувати певні
сумніви щодо законності господарських
операцій платника податків, однак не
слугує беззаперечним доказом
невиконання сторонами правочину
власних господарських зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг).

Водночас, з досліджених судом актів
перевірок вбачається, що відповідачем
в дійсності факт отримання позивачем
від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торенія"
товарно-матеріальних цінностей, робіт
і послуг та обставини їх використання у
господарській діяльності не
перевірялись, безпосередньо аналіз
поданих
фінансово-господарських документів не
здійснювався, а в актах лише відтворено
отриману від інших контролюючих
органів податкову інформацію стосовно
господарської діяльності Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торенія"
та його контрагента - постачальника, що
ґрунтується на суб'єктивних думках та
припущеннях посадових осіб
контролюючого органу.

Суд також звертає увагу на положення
пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу
України, яким передбачено право
платника податків протягом п'яти
робочих днів з дня отримання акта
перевірки надати до контролюючого
органу, що призначив перевірку,
документи, які підтверджують
показники, відображені таким платником
податків у податковій звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення (пункт 44.6 статті 44 Податкового
кодексу України).

За таких обставин, доводи податкового
органу стосовно того, що неподання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фора" під час
проведення контролюючого заходу
документів про оплату за поставлені
товари (роботи, послуги) є
беззаперечним доказом відсутності
реального виконання господарських
операцій позивачем і його
контрагентом, не приймаються судом до
уваги, оскільки копії таких документів
- платіжних доручень були подані
позивачем разом із запереченнями, які є
невід'ємною частиною акта перевірки,
та в силу приписів пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу України повинні
враховуватись податковим органом під
час прийняття рішення про визначення
грошових зобов'язань.

Крім того, за правилами пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: 1) або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; 2) або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Посилання відповідача як на підставу
для зменшення позивачу суми витрат та
податкового кредиту на обставини, що
досліджувались в рамках досудового
розслідування № 0000036, судом до
уваги не приймаються, оскільки
будь-яких обґрунтованих та логічних
пояснень з приводу взаємозв'язку
господарських операцій підприємств,
щодо яких здійснюється досудове
розслідування, та операцій, які було
досліджено у ході перевірки позивача,
впливу факту відкритих у ПАТ "Реал
Банк", АТ "Брокбізнесбанк" та ПАТ "Банк
"Ринкові Технології'' рахунків на
товарність досліджуваних угод,
контролюючим органом не наведено.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

В силу приписів статті 62 Конституції
України вина особи у вчиненні злочину
повинна бути підтверджена
обвинувальним вироком суду.

На момент розгляду справи
обвинувальний вирок, який би
зафіксував вину посадових осіб ТОВ
"Торенія" у здійсненні фіктивного
підприємництва, відсутній.

Слід також зазначити, що в силу
приписів статті 84 Кримінального
процесуального кодексу України
висновок експерта є лише одним із
засобів доказування та аналізується
поряд з іншими доказами у кримінальній
справі, проте не є належним доказом на
підтвердження нікчемності укладених
між позивачем та його контрагентом
правочинів.

Суд також звертає увагу на те, що
обов'язок сплачувати податки і збори та
відповідальність за порушення чинного
законодавства є персоніфікованими. Це
означає, що на особу не може
покладатися відповідальність за
правопорушення, вчинені іншими
особами.

Так, позивач, в силу покладеного на
нього обов'язку сплачувати податки та
збори у строки та в розмірах, визначені
податковим законодавством, вступає у
відповідні податкові правовідносини з
державою та не наділений
повноваженнями податкового контролю
для виконання функцій, покладених на
податкові органи, а отже не володіє
інформацією відносно виконання
контрагентом власних податкових
зобов'язань перед бюджетом, та, як
наслідок, не може зазнавати негативних
наслідків у зв'язку з протиправними
діяннями інших осіб, що перебувають
поза межами його впливу.

Частиною першою статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що твердження податкового
органу про відсутність факту
постачання товарно-матеріальних
цінностей, виконання робіт та надання
послуг позивачу його контрагентом були
спростовані, зважаючи на те, що
первинні документи, складені позивачем
та його контрагентом у ході
господарських операцій, відповідають
вимогами чинного законодавства,
необхідним для надання їм юридичної
сили та доказовості, а отже і
підтверджують суму задекларованих
позивачем витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств, та
податкового кредиту, суд дійшов
висновку, що податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 26.06.2014 № ,
10.07.2014 № та 10.07.2014 № є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на викладене, витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору у сумі 487 грн. 20 коп., підлягають
відшкодуванню позивачу з Державного
бюджету України.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області від
26.06.2014 № , 10.07.2014 № та 10.07.2014
№ , -
визнати протиправними та скасувати.

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фора" витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору у
розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.