Справа № 2а/0370/3910/12
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року Справа № 2а/0370/3910/12

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання
Шафранюк І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1
подану в порядку передбаченому
частиною 9 статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
про визнання протиправними дій
вчинених Управлінням Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області на виконання додаткової
постанови Волинського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з заявою в порядку
передбаченому частиною 9 статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України про визнання протиправними дій
вчинених Управлінням Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області щодо невиконання додаткової
постанови в адміністративній справі №
2а/0370/3910/12 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області про
поновлення на посаді старшого
оперуповноваженого відділу розкриття
злочинів проти особи і злочинів,
учинених іноземцями та відносно них, і
боротьби з груповою злочинністю
управління карного розшуку УМВС
України у Волинській області, з 30.09.2011
року, які виразились у недопущенні
позивача до виконання обов'язків після
поновлення на посаді; зобов'язання
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області
фактично допустити ОСОБА_1 до виконання
обов'язків на поновленій посаді. Окрім
того, позивач просить винести окрему
ухвалу та направити її начальнику
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області
(Міністру внутрішніх справ України) для
вжиття заходів щодо усунення причин та
умов, що сприяли порушенню закону;
винести окрему ухвалу про наявність
підстав для розгляду питання щодо
притягнення до відповідальності
посадових осіб Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, винних у
невиконанні рішення суду та направити
її в прокуратуру Волинської області.

Заява обґрунтована тим, що 16.07.2014 року
Волинським окружним адміністративним
судом було постановлено додаткову
постанову у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, якою ОСОБА_1 було
поновлено на посаді старшого
оперуповноваженого відділу розкриття
злочинів проти особи і злочинів,
учинених іноземцями та відносно них, і
боротьби з груповою злочинністю
управління карного розшуку УМВС
України у Волинській області, з 30.09.2011
року.

19.09.2014 року позивач отримав лист та
ознайомився з витягом з наказом УМВС
України у Волинській області від 16.09.2014
року № 286 о/с, яким було внесено зміни до
наказу від 01.08.2014 року № 227 о/с та
викладено його в частині поновлення
позивача в такій редакції: «Поновити
капітана міліції ОСОБА_1 (М 029608) на
посаді старшого оперуповноваженого
відділу розкриття злочинів, учинених
іноземцями та відносно них, і боротьби
з груповою злочинністю управління
карного розшуку УМВС, з 30 вересня 2011
року».

23.09.2014 року позивач прибув в приміщення
УМВС України у Волинській області, а
саме в приміщення карного розшуку з
метою приступити до виконання
службових обов'язків на поновленій
посаді, проте фактично до роботи
допущений не був.

Вважає, що дії відповідача, які
виразились у відмові фактично
допустити позивача до виконання
обов'язків на поновленій посаді, є
протиправними та порушують права та
законні інтереси позивача.

В судове засідання позивач та
представник відповідача не прибули
хоча були належним чином повідомленні
про дату, час та місце розгляду заяви.

Від представника відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
заяви в зв'язку з неможливістю прибути
в судове засідання.

Відповідно до приписів абзацу 7 частини
9 статті 267 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі
відповідності заяви вказаним вище
вимогам вона підлягає розгляду та
вирішенню в порядку письмового
провадження або в судовому засіданні
на розсуд суду протягом десяти днів з
дня її отримання; неприбуття в судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розгляду
такої заяви.

Відтак, судом було прийнято рішення про
розгляд заяви за відсутності позивача
та представника відповідача.

Як передбачено частиною 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що заява підлягає до
часткового задоволення, при цьому
судом враховано наступне.

Судом встановлено, що в грудні 2012 року
ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області про
нарахування та виплату за період
перебування в розпорядженні УМВС
України у Волинській області грошового
забезпечення з розрахунку посадового
окладу за останньою основною штатною
посадою старшого оперуповноваженого
відділу розкриття злочинів проти особи
і злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області, окладу за спеціальним званням,
надбавки за вислугу років та
додаткових видів грошового
забезпечення постійного характеру;
визнання незаконним та скасування
наказу УМВС України у Волинській
області № 392 о/с від 29.09.2011 року в
частині звільнення позивача за пунктом
45 «а» (при скороченні штатів) з посади
старшого оперуповноваженого відділу
розкриття злочинів проти особи і
злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області; визнання незаконним та
скасування наказу УМВС України у
Волинській області № 2128 від 31.12.2011 року
в частині звільнення позивача з
органів внутрішніх справ за пунктом 66
(за скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України;
визнання незаконним та скасування
наказу УМВС України у Волинській
області № 19 о/с від 31.01.2012 року в частині
звільнення позивача з органів МВС
України за пунктом 66 (за скоєння
вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України; поновлення
позивача на посаді старшого
оперуповноваженого відділу розкриття
злочинів проти особи і злочинів,
учинених іноземцями та відносно них, і
боротьби з груповою злочинністю
управління карного розшуку УМВС
України у Волинській області з
виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013 року
було скасовано постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
03.01.2013 року та визнано протиправним та
скасовано наказ УМВС України у
Волинській області № 2128 від 31 грудня 2011
року в частині звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ за пунктом 66
(за скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України;
визнано протиправним та скасовано
наказ УМВС України у Волинській
області № 19 о/с від 31 січня 2012 року в
частині звільнення ОСОБА_1 з органів
МВС України за пунктом 66 (за скоєння
вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України поновлено
ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх
України в УМВС України у Волинській
області, у розпорядженні якого він
перебував після звільнення його з
посади старшого оперуповноваженого
відділу розкриття злочинів проти особи
і злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області, із 31 січня 2012 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013 року,
яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.04.2014 року,
визнано незаконним та скасовано наказ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області № 392
о/с від 29.09.2011 року в частині звільнення
за пунктом 45 «а» (при скороченні штату)
капітана міліції ОСОБА_1 з посади
старшого оперуповноваженого відділу
розкриття злочинів проти особи і
злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області.

16.07.2014 року Волинським окружним
адміністративним судом у даній справі
було постановлено додаткову постанову,
якою ОСОБА_1 було поновлено на посаді
старшого оперуповноваженого відділу
розкриття злочинів проти особи і
злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області, з 30.09.2011 року.

Вказане рішення суду набрало законної
сили.

Згідно з статтею 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби та присудження
виплати заробітної плати, іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби у межах суми
стягнення за один місяць.

Крім того, згідно із частиною 2 статті 8
Кодексу адміністративного судочинства
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009
року у справі «Юрій Миколайович Іванов
проти України» (заява № 40450/04)
Європейський суд з прав людини
зазначив, що від особи, яка домоглася
винесення остаточного судового
рішення проти держави, не можна
вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання. Відповідний державний
орган, який було належним чином
поінформовано про таке судове рішення,
повинен вжити всіх необхідних заходів
для його дотримання або передати його
іншому компетентному органу для
виконання. Заявникові не можна
дорікати за неподання до державної
виконавчої служби заяви чи виконавчого
листа для відкриття виконавчого
провадження. Право на суд, захищене
статтею 6, було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним
на шкоду будь-якій зі сторін.
Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок. Відповідно
необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення Конвенції. Саме на державу
покладено обов'язок дбати про те, щоб
остаточні рішення, винесені проти її
органів, установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до зазначених вище вимог
Конвенції. Держава не може
виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою. Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем 01.08.2014 року на виконання
рішення суду від 16.07.2014 року було
винесено наказ № 227 о/с, яким було
поновлено капітана міліції ОСОБА_1 (М
029608) на посаді старшого
оперуповноваженого відділу розкриття
злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС, з 30 вересня 2011 року та до 30
січня 2012 року включно.

16.09.2014 року відповідачем видано наказ №
286 о/с, яким внесено зміни до наказу № 227
о/с від 01.08.2011 року та в частині
поновлення на посаді ОСОБА_1 викладено
його в наступній редакції: «Поновити
капітана міліції ОСОБА_1 (М 029608) на
посаді старшого оперуповноваженого
відділу розкриття злочинів, учинених
іноземцями та відносно них, і боротьби
з груповою злочинністю управління
карного розшуку УМВС, з 30 вересня 2011
року».

Таким чином, відповідачем були вчинені
юридично необхідні дії щодо виконання
рішення суду. Однак, під виконанням
рішення суду про поновлення особи на
посаді слід розуміти не лише формальні
дії з винесення відповідного наказу,
але й фактичний допуск особи до
виконання службових обов'язків
передбачених відповідною посадою.

Відтак, будь-які дії роботодавця, що
мають наслідком фактичний недопуск
особи до виконання службових
обов'язків суперечать змісту спірних
правовідносин, що свідчить про
невиконання рішення суду, яке носить
обов'язковий характер.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, про задоволення вимог
позивача про визнання протиправними
дій вчинених Управлінням Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області щодо невиконання додаткової
постанови в адміністративній справі №
2а/0370/3910/12 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області про
поновлення на посаді старшого
оперуповноваженого відділу розкриття
злочинів проти особи і злочинів,
учинених іноземцями та відносно них, і
боротьби з груповою злочинністю
управління карного розшуку УМВС
України у Волинській області, з 30.09.2011
року, які виразились у недопущенні
позивача до виконання обов'язків після
поновлення на посаді.

Окрім того, беручи до уваги характер
спірних правовідносин та з метою
ефективного захисту законних прав та
інтересів позивача, суд вважає за
необхідне зобов'язати Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області фактично
допустити ОСОБА_1 до виконання
обов'язків передбачених посадою
старшого оперуповноваженого відділу
розкриття злочинів проти особи і
злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області, на якій його поновлено наказом
від 01.08.2014 року №227 о/с з врахуванням
змін внесених наказом від 16.09.2014 року №
286 о/с.

Водночас, вимоги позивача щодо
винесення окремих ухвал для вжиття
заходів щодо усунення причин та умов,
що сприяли порушенню закону та про
наявність підстав для розгляду питання
щодо притягнення до відповідальності
посадових осіб Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, до задоволення не
підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до частини 10 статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України, а відсутності обставин
протиправності відповідних рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - відповідача та порушення
ним прав, свобод, інтересів
особи-позивача, суд залишає заяву без
задоволення; у разі наявності підстав
для задоволення заяви суд ухвалює одну
із постанов, що передбачені частиною 2
статті 162 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою визначено повноваження
суду при винесені постанови,
передбачено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: 1) визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання
відповідача вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача коштів; 5) тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 6)
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 7) примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Ці приписі кореспондуються з
положеннями частини 4 статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою визначено позовні вимоги
які можуть міститися в
адміністративному позові.

Вказаними нормами, по-суті, визначено
перелік належних до застосування
способів захисту охоронюваних законом
прав та інтересів особи в сфері
публічно-правових відносин.

Водночас, окрема ухвала суду - це
ухвала, якою суд реагує на виявлені під
час розгляду справи порушення закону і
причини та умови, що сприяли вчиненню
порушення. Окрема ухвала є формою
профілактичного впливу судів на
правопорушення. Підставою для окремої
ухвали є виявлення порушення закону і
встановлення причин та умов, що сприяли
вчиненню порушення. Відтак, окрема
ухвала може бути постановлена лише у
разі, якщо під час судового розгляду
встановлено склад правопорушення.
Юридична кваліфікація правопорушення
судом не здійснюється. Водночас, суд
може в окремій ухвалі зазначити,
елементи якого складу правопорушення
слід перевірити. Якщо суд не встановив
такого порушення, підстав для окремої
ухвали немає.

Таким чином, винесення окремої ухвали
не є належним способом захисту
порушених прав та інтересів особи, а
тому не може розглядатись судом, як
окрема позовна вимога.

В даному випадку суд не вбачає
достатніх підстав для вжиття такого
засобу реагування, як окрема ухвала.

Керуючись статтями 162, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити заяву ОСОБА_1 про
визнання протиправними дій вчинених
Управлінням Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області на
виконання додаткової постанови
Волинського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Визнати протиправними дії Управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області щодо невиконання
додаткової постанови в
адміністративній справі № 2а/0370/3910/12 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про поновлення на
посаді старшого оперуповноваженого
відділу розкриття злочинів проти особи
і злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області, з 30.09.2011 року, які виразились у
недопущенні ОСОБА_1 до виконання
обов'язків після поновлення на посаді.

Зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області фактично допустити ОСОБА_1 до
виконання обов'язків передбачених
посадою старшого оперуповноваженого
відділу розкриття злочинів проти особи
і злочинів, учинених іноземцями та
відносно них, і боротьби з груповою
злочинністю управління карного
розшуку УМВС України у Волинській
області, на якій його поновлено наказом
від 01.08.2014 року № 227 о/с з врахуванням
змін внесених наказом від 16.09.2014 року №
286 о/с.

В задоволені решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
позивачем та відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ф.А.
Волдінер