Справа № 817/3015/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3015/14

15 жовтня 2014 року 17год. 23хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Комшелюк Т.О. за участю секретаря
судового засідання Лукащик Ю.Ю. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідачів: представники ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

кандидата в народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі №152
ОСОБА_4,доРівненського тижневика
"Льонокомбінат", кандидата в народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі №152 ОСОБА_5, про
визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до відповідачів про визнання
дій незаконними та встановлення факту
порушення Закону України Про вибори
народних депутатів України». На
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 10 жовтня 2014р. Рівненський
тижневик «Льонокомбінат», на
замовлення кандидата у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі №152 ОСОБА_6, на
сторінці №2 розмістив статтю під
назвою «Хто переможе на виборах у
Рівному». Вказана стаття містить
інформацію про те, що обидва кандидати
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розділили між собою
голоси переважної кількості рівнян, а
саме «обидва кандидати балансують на
позначці близько 20%». Крім того, у
статті зазначається, що інші кандидати
- ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не дотягують
бодай до «10% симпатій виборців». На
думку позивача, Рівненський тижневик
«Льонокомбінат», оприлюднивши у статті
«Хто переможе на виборах у Рівному»
дані опитування громадської думки, не
зазначив вимоги, передбачені ч.10 ст.71
Закону України «Про вибори народних
депутатів України», чим порушив вимоги
вказаного Закону. Також позивач вказує,
що головним редактором газети, яка
незаконно оприлюднила інформацію, є
ОСОБА_3, яка одночасно є довіреною
особою ОСОБА_5 як кандидата у народні
депутати України. Крім того, в даній
статті наведені недостовірні
відомості, про підтримку кандидата в
народні депутати ОСОБА_5, політичною
партією «Блок Петра Порошенка» -
наведення даного твердження є завідомо
неправдивим та ніщо інше як обман
виборців, що в свою чергу є порушенням
ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про вибори народних
депутатів України». З врахуванням
викладеного, позивач просить визнати
незаконними дії друкованого засобу
масової інформації Рівненський
тижневик «Льонокомбінат», кандидата у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 152
ОСОБА_5 щодо публікації 10 жовтня 2014 року
на сторінці 2 статті під назвою «Хто
переможе на виборах у Рівному?» з
поширенням результатів опитування
громадської думки без зазначення
замовника опитування; повної назви
організації, що проводила опитування;
часу його проведення; території, яку
охоплювало опитування; розміру та
способу формування соціологічної
вибірки опитаних; методу опитування;
точного формулювання питань; можливої
статистичної похибки; встановити факт
порушення друкованим засобом масової
інформації Рівненським тижневиком
«Льонокомбінат», кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 152 ОСОБА_5 Закону
України «Пров вибори народних
депутатів України»; зобов'язати
Рівненський тижневик «Льонокомбінат»
спростувати поширену недостовірну
інформацію, шляхом опублікування
опротестування в найближчому номері
тижневика, на такій же площі і сторінці
видання.

До початку розгляду справи по
суті, судом постановлено ухвалу без
виходу до нарадчої кімнати, якою на
підставі ст.12, 133, 160, 165 КАС України
допущено працівника телеканалу «Сфера
ТВ» до проведення відео-, звукозапису
судового засідання із застосуванням
стаціонарної апаратури.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та надав пояснення,
аналогічні поясненням, викладеним у
позовній заяві.

Представник відповідача 1
(кандидат в народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 152
ОСОБА_13, далі по тексту постанови
відповідач 1) в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та зазначив,
що позивачем не конкретизовано, в чому
полягає незаконність дій його
довірителя, які норми виборчого
законодавства були порушені
відповідачем 1. Також вказав, що його
довіритель не є власником газети
«Рівненський тижневик «Льонокомбінат»
та не є засновником цього видання.
Зазначив, що оскаржуваної статті його
довіритель не замовляв, звертав увагу
на те, що опитування громадської думки
та соціологічне дослідження не є
тотожними поняттями. Просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представник відповідача 2
(Рівненський тижневик «Льонокомбінат»
далі по тексту постанови відповідач 2)
позовні вимоги позивача не визнав та
пояснив, що надрукована стаття не є
передвиборною агітацією в розумінні
Закону України «Про вибори народних
депутатів України». Вказану статтю
було надруковано безоплатно ОСОБА_14,
який є стажером та працює у відповідача
2, і замовника у цієї статті немає.
Одночасно представник відповідача 2
зазначив, що інформація, викладена у
статті є оцінкою соціолога ОСОБА_15.
Такі дані були отримані автором статті
під час телефонної розмови із вказаним
соціологом. Також представник
відповідача 2 зазначив, що ним жодних
недостовірних відомостей у статті не
наведено, а посилання у статті на
відомості про підтримку відповідача 1
політичною партією «Блок Петра
Порошенка» є також оцінкою соціолога
ОСОБА_15. Просив у задоволенні позовних
вимог відмовити.

В судовому засіданні, судом
постановлено ухвалу без виходу до
нарадчої кімнати, якою на підставі ст.12,
133, 160, 165 КАС України допущено
працівника телеканалу «Рівне-1» до
проведення відео-, звукозапису
судового засідання із застосуванням
стаціонарної апаратури.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, судом встановлено
наступне.

Обставини справи:

Позивач - ОСОБА_4 є кандидатом в народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 152, що
підтверджується копією посвідчення
№КД-2124 від 23.09.2014р. (а. с.5).

10.10.2014р. засобом масової інформації
«Рівненський тижневик «Льонокомбінат»
у виданні №41 на сторінці 2 розміщено
статтю під назвою «Хто переможе на
виборах у Рівному».

Вказаною статтею зазначено, зокрема, що
«…за оцінкою соціолога ОСОБА_15,
симпатії переважної більшості рівнян,
які голосуватимуть на 152-му окрузі,
розділилися між двома полярними
кандидатами: ОСОБА_7 та ОСОБА_5. Схожа
ситуація склалася і на минулих виборах,
однак, відтоді істотно змінилися і
обставини, і цифри: нині обидва
кандидати балансують на позначці
близько 20%. Це означає, що від минулих
парламентських виборів ОСОБА_8
відчутно додав у своєму рейтингу.
Натомість, рейтинг ОСОБА_7 впав у два з
половиною рази. І причина цьому, швидше
за все, та сама: втома людей від
безглуздих політичних шоу і прагнення
реальних справ та змін. Не кажучи про
те, що істотно в рейтингу втратила і
сама «Свобода», від якої висувається
ОСОБА_7. Та й сам кандидат не надто тішив
округ, який уже обрав його одного разу
до Верховної Ради, своєю увагою.

Також у першій п'ятірці кандидатів на
152-му окрузі - ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.
Однак, жоден із них не дотягує бодай до
10% симпатій виборців. Тож головна
боротьба на 152-му окрузі, поза сумнівом,
розгорнеться між двома основними
кандидатами - «свободівцем» ОСОБА_7 та
самовисуванцем ОСОБА_5, якого підтримує
Блок Петра Порошенка».

Вирішуючи даний спір та надаючи
правову оцінку встановленим
обставинам, суд виходить з такого.

Організація та проведення виборів
народних депутатів України
регулюється Конституцією України,
Законом України «Про вибори народних
депутатів України», а також прийнятими
відповідно до них іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно із ч.3 ст.63 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»
(далі по тексту Закон №4061), виборчі
комісії, засоби масової інформації та
інформаційні агентства, органи
державної влади, органи влади
Автономної Республіки Крим, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи, об'єднання громадян та інші
особи при поширенні інформації про
вибори, яка не є передвиборною
агітацією відповідно до статті 68 цього
Закону, зобов'язані дотримуватися
об'єктивності, неупередженості,
збалансованості, достовірності,
повноти і точності інформації.

Частиною 2 статті 66 вказаного закону,
інформаційні агентства та засоби
масової інформації поширюють
повідомлення про перебіг виборчого
процесу, події, пов'язані із виборами,
базуючись на засадах достовірності,
повноти і точності, об'єктивності
інформації та її неупередженого
подання.

Відповідно до чч.1, 2 ст.68 Закону,
передвиборна агітація - це здійснення
будь-якої діяльності з метою
спонукання виборців голосувати за або
не голосувати за певного кандидата у
депутати або партію - суб'єкта
виборчого процесу.

Передвиборна агітація може
здійснюватися в будь-яких формах і
будь-якими засобами, що не суперечать
Конституції України та законам
України.

Передвиборна агітація може
проводитися, зокрема, у формі
оприлюднення в друкованих та
аудіовізуальних (електронних) засобах
масової інформації політичної реклами,
виступів, інтерв'ю, нарисів,
відеофільмів, аудіо- та відеокліпів,
інших публікацій та повідомлень. Тобто,
основною метою передвиборної агітації
є формування волі виборців голосувати
за ту чи іншу партію, того чи іншого
кандидата, й відповідно, не голосувати
за інших політичну партію чи кандидата.

Частиною 6 статті 73 вказаного Закону
передбачено, що партія, кандидати у
депутати від якої зареєстровані у
загальнодержавному окрузі, кандидат у
депутати в одномандатному виборчому
окрузі мають право за рахунок коштів
свого виборчого фонду публікувати
агітаційні матеріали в друкованих
засобах масової інформації будь-яких
форм власності, що видаються в Україні.

Згідно із ч. 2 ст. 71 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
передвиборна агітація у засобах
масової інформації, у тому числі
політична реклама, повинні
здійснюватися у формах та з
дотриманням вимог та обмежень,
встановлених цією статтею та статтями
68, 70, 72-74 цього Закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 74 вказаного
Закону забороняється розповсюдження
завідомо недостовірних або
наклепницьких відомостей про партію -
суб'єкта виборчого процесу або про
кандидата у депутати, недостовірний
або наклепницький характер яких
встановлено в судовому порядку.

Як вбачається із позовної заяви,
позивач стверджує, що замовником
оскаржуваної статті є відповідач 1. В
той же час, відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1
ст. 69, ч. 71 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених ст. 72 цього
Кодексу.

В даному судовому процесі відсутні
сторони - суб'єкти владних повноважень,
отже, обов'язок доказування
покладається, зокрема, і на позивача
(його представника), який повинен
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги. Проте,
жодного доказу про те, що відповідач 1 є
замовником оскаржуваної статті ні
позивачем, ні відповідачами суду не
надано, судом також не встановлено
обставин, які б свідчили, що вказану
статтю замовлено безпосередньо
відповідачем 1. Крім того, в судовому
засіданні представник позивача
зазначив, що такі докази у нього
відсутні, а відтак, твердження позивача
щодо замовлення статті відповідачем 1 є
безпідставними та необґрунтованими.

За наведених обставин суд приходить до
висновку про відсутність протиправних
дій відповідачем 1 та порушень останнім
виборчого законодавства.

Суд погоджується із твердженнями
позивача про те, що відомості,
викладені відповідачем 2 у
оскаржуваній статті є оприлюдненням
результатів опитування громадської
думки, однак, не погоджується, що
оскаржувана стаття є передвиборною
агітацією з огляду на наступне.

Частинами 1 статті 67 ЗУ «Про вибори
народних депутатів України»
передбачено, що підприємства, заклади,
установи та організації, що проводять
опитування громадської думки, мають
право оприлюднювати результати такого
опитування, пов'язаного з виборами, з
обов'язковим зазначенням часу його
проведення, території, яку охоплювало
опитування, розміру та способу
формування соціологічної вибірки
опитаних, методу опитування, точного
формулювання питань, можливої
статистичної похибки.

Нормою ч. 2 ст. 67 Закону №4061 встановлено,
що інформаційні агентства, засоби
масової інформації у разі поширення
результатів опитування громадської
думки, пов'язаного з виборами,
зобов'язані зазначати повну назву
організації, що проводила опитування,
замовників опитування, а також інші
відомості, зазначені у частині першій
цієї статті.

В даному випадку суд зауважує, що норми
зазначених положень законодавства
відносяться до розділу VIII Інформаційне
забезпечення виборів.

В судовому засіданні з'ясовано, що
оскаржувана позивачем стаття
побудована на оцінці соціолога ОСОБА_15.
В той же час, представником відповідача
2 в судовому засіданні, на
підтвердження відсутності, на його
думку, порушень виборчого
законодавства, надано в якості доказу
соціологічне дослідження ФОП ОСОБА_16
Зі слів представника відповідача 2
соціолог ОСОБА_15 є чоловіком ОСОБА_16 і
дані, які зазначені у статті, взяті ним
із дослідження своєї дружини.

Під час дослідження в судовому
засіданні наданого доказу, судом
встановлено, що соціологічне
дослідження проводилось фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_16. Доказів про
те, що даний підприємець діяв від імені
підприємства, закладу, установи чи
організації, які проводять відповідне
опитування, суду не надано.

Разом з тим, в судовому засіданні
встановлено, що видом діяльності
ОСОБА_16 є дослідження коньюктури ринку
та виявлення громадської думки, тобто
дана особа має право проводити
опитування громадськості.

Оскільки, як зазначено вище по тексту
постанови, оскаржувана стаття
побудована на оцінці соціолога і
відповідно в даній статті приведені
дані, які відповідають даним
дослідженого в суді соціологічного
дослідження, то відповідач 2 при
публікації такої статті, був
зобов'язаний врахувати положення
виборчого законодавства, якими
встановлено вимоги до поширення
результатів опитування громадської
думки.

Посилання представника відповідача 2
на те, що він не міг зазначити всі дані
опитування оскільки вони стали відомі
йому лише на другий день, вже після
друку видання, судом до уваги не
беруться, оскільки не маючи таких даних
відповідач 2 взагалі не мав права
пускати оскаржувану статтю до друку.

Оскільки в судовому засіданні не
встановлено того факту, що вказана
стаття були замовлена відповідачем 1 та
відсутні будь-які докази щодо її
оплати, то суд приходить до висновку
про те, що вказана стаття не є
передвиборною агітацією.

Таким чином, суд приходить до висновку
наявність факту порушення
відповідачем 2 Закону України "Про
вибори народних депутатів України", а
саме: ч.2 ст.67 розділу VIII Інформаційне
забезпечення виборів.

Посилання позивача на недостовірність
відомостей про підтримку відповідача 1
політичною партією «Блок Петра
Порошенка», судом до уваги не беруться,
оскільки позивачем не надано суду
відомостей та належних доказів про
будь-які рішення суду (що набрали
законної сили), якими б було
встановлено недостовірний характер
таких відомостей.

Щодо позовної вимоги позивача про
зобов'язання відповідача 2 спростувати
поширену недостовірну інформацію
шляхом опублікування опротестування в
найближчому номері тижневика, на такі й
же площі і сторінці видання, то суд
зазначає наступне.

В силу норми ч.13 ст.74 ЗУ «Про вибори
народних депутатів України», партія -
суб'єкт виборчого процесу, кандидат у
депутати мають право звернутися до
засобу масової інформації, що
оприлюднив інформацію, яку партія або
кандидат вважають недостовірною, з
вимогою опублікувати їх відповідь.
Засіб масової інформації, що
оприлюднив відповідний матеріал, не
пізніш як через три дні після дня
звернення з вимогою про відповідь, але
не пізніш останнього дня перед днем
голосування зобов'язаний надати
партії, кандидату у депутати, щодо яких
поширено недостовірну інформацію,
можливість оприлюднити відповідь:
надати такий самий ефірний час
відповідно на телебаченні чи радіо або
опублікувати в друкованому засобі
масової інформації наданий партією чи
кандидатом матеріал, який повинен бути
набраний таким самим шрифтом і
розміщений під рубрикою "відповідь" на
тому ж місці шпальти в обсязі не
меншому, ніж обсяг повідомлення, що
спростовується. Відповідь повинна
містити посилання на відповідну
публікацію в друкованому засобі
масової інформації, передачу на
телебаченні, радіо та на інформацію, що
спростовується. Відповідь не повинна
містити прямих закликів до голосування
за або не голосування за певні партії,
кандидатів у депутати. Відповідь має
бути оприлюднена без додатків,
коментарів та скорочень і
здійснюватися за рахунок засобу
масової інформації. Відповідь на
відповідь не надається.

Отже, засіб масової інформації повинен
опублікувати відповідь про
спростування будь-якої інформації,
поширеної у передвиборній агітації
стосовно суб'єктів виборчого процесу,
яку ці особи вважають недостовірною.
Недостовірність такої інформації у
виборчих справах у порядку
адміністративного судочинства не
встановлюється. У разі ж відмови
(ухилення) засобу масової інформації,
що оприлюднив таку інформацію,
опублікувати відповідь, указані
суб'єкти виборчого процесу можуть
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою до цього засобу
масової інформації про зобов'язання
оприлюднити відповідь про
спростування опублікованих ними
неправдивих відомостей про кандидата
чи партію (блок).

Таким чином, Законом України «Про
вибори народних депутатів України»
чітко визначено порядок та спосіб
захисту суб'єктом виборчого процесу,
прав, пов'язаних із розповсюдженням
недостовірної інформації в межах
передвиборної агітації. Аналогічна
позиція викладена у Постанові Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№15 від 01.11.2013р. пп.2.1 п.2.

В судовому засіданні представник
позивача підтвердив той факт, що до
відповідача 2 із вимогою опублікувати
відповідь його довіритель не
звертався, така відповідь на
оскаржувану статтю ним не готувалась, а
відтак суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
зазначеної вище по тексту постанови
позовної вимоги.

З метою забезпечення реалізації
принципів змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин у справі,
передбачених ст. 11 КАС України, судом
для дослідження та оцінки, допущені всі
докази надані сторонами в ході
розгляду справи.

Підсумовуючи вище наведене в його
сукупності, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
належать до часткового задоволення.

Судові витрати присуджуються позивачу
у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163, 172-179 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії друкованого
засобу масової інформації Рівненський
тижневик "Льонокомбінат" щодо
публікації 10 жовтня 2014 року на сторінці
2 статті під назвою "Хто переможе на
виборах у Рівному?" з поширенням
результатів опитування громадської
думки без зазначення замовника
опитування, повної назви організації,
що проводила опитування, часу його
проведення, території, яку охоплювало
опитування, розміру та способу
формування соціологічної вибірки
опитаних, методу опитування, точного
формулювання питань, можливої
статистичної похибки.

Встановити факт порушення друкованим
засобом масової інформації
Рівненським тижневиком "Льонокомбінат"
Закону України "Про вибори народних
депутатів України", а саме: ч.2 ст.67
розділу VIII Інформаційне забезпечення
виборів.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача -
кандидата в народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі №152
ОСОБА_4 із Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції за наслідками
розгляду справ, визначених статтями
172-175 КАС України, подається протягом
двох днів з дня її проголошення.

Суддя Комшелюк
Т.О.