Справа № 804/13900/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок» до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
04 вересня 2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок» до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
У період з 31.07.2014 р. по 01.08.2014 р. Державною
податковою інспекцією у Кіровському
районі м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області проводилась документальна
позапланова виїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок», за
результатами якої складено акт від 01
серпня 2014 року №1690/04-65-22-03/32651036 «Про
проведення документальної
позапланової вїзної перевірки ТОВ «СП
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ПП «СТРОЙ-ПАК» (код
В акті перевірки від 01 серпня 2014 року
№1690/04-65-22-03/32651036 відповідачем зроблено
висновок про порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого
занижено податкок на додану вартість в
розмірі 144280,00 грн, а саме: березні 2014
року на суму ПДВ - 144280,00 грн.
На підставі висновків, викладених у
акті від 01 серпня 2014 року
№1690/04-65-22-03/32651036, ДПІ у Кіровському
районі м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
ТОВ «Спеціалізоване підприємство
«Будзв`язок» визначено податкове
зобов`язання з податку на додану
вартість у розмірі 144 280, 00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 72 140,00 грн.
Позивач висновки вищевказаного акту
перевірки вважає неправомірними та
незаконними, а тому відповідно і
повідомлення-рішення таким, що
підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2014 р. по справі було відкрито
провадження та справа призначена до
розгляду в судовому засіданні.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі за викладених у ньому
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
адміністративного позову та просила
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
заперечення від 24.09.2014 року, в яких
Згідно наданих підприємством до
перевірки документів вбачається, що
між ТОВ «СП «Будзв`язок» та ПП
Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.
Южне шоссе, буд.78) укладено додаткову
угоду від 05.03.2014 р. до договору підряду
від 03.03.2014 р. №03-03/14. На виконання умов
зазначеного договору ТОВ
«СП«Будзв`язок» отримано накладні,
акти виконаних робіт та податкові
накладні. Суми податку на додану
вартість за зазначеними податковими
накладними включені до податкового
кредиту та відображені у реєстрі
отриманих податкових накладних, які
відповідають даним додатку 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість за березень 2014 р. на
суму 144 280,08 грн.
ТОВ «СП «Будзв`язок» придбані у ПП
«СТРОЙ-ПАК» у березні 2014 р.
комплектуючі для товарно-карусельного
верстата оприходовано на рах.15. Згідно
наданої до перевірки
оборотно-сальдової відомості по
рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками»: кредиторська
заборгованість станом на 01.04.2014 р.
складала 933 879,24 грн.
Проведеним аналізом первинних
документів (податкових накладних),
наданих ТОВ «СП «Будзв`язок» до
перевірки ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська, встановлено, що ТОВ
«СП «Будзв`язок» в березні 2014 року
включило до податкового кредиту суми
ПДВ по податковим накладним виписаних
ПП «СТРОЙ-ПАК», розмір яких менше 10 000
грн., що не підлягають реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підприємством ТОВ «СП «Будзв`язок» до
перевірки не надано сертифікати якості
товару, документи, що підтверджують
транспортування товару, а саме
товаро-транспортні накладні.
Перевіряючим під час перевірки не
можливо було встановити походження
товару по ланцюгу придбання товару.
Від ДПІ у Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області отримано
висновок від 04.07.2014 р. №2555 стосовно ТОВ
«СП «Будзв`язок», згідно якого:
«Відповідно до критеріїв, визначених
Наказом ГУ Міндоходів №245/ДСК від 05.07.2014
р. підприємство віднесене до категорії
«транзитер», тобто існує вірогідність
участі платника у формуванні
фіктивного податкового кредиту.
фінансово-господарської діяльності
пдатника податків відповідно до
наявних інформаційних баз даних
вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій з надання
податкової вигоди переважно з
контрагентами, яку не виконують свої
податкові зобов`язання, зокрема у
випадках коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування витрат та податкового
кредиту, не мають реального товарного
характеру у зв`язку з відсутністю
платника за податковою адресою,
відсутністю матеріальних та трудових
ресурсів, з урахуванням віддаленості
контрагентів один від одного, тому
наведені обставини свідчать про
відсутність факту реального
здійснення господарських операцій з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з урахуванням їх виду,
обсягу, якості та розрахунків. Вказані
факти свідчать про укладення договорів
без мети настання реальних наслідків, а
тому, податкова вигода, сформована
самостійно або від сумнівних
постачальників підлягає коригуванню
по ланцюгу постачання до реальних
«вигодо- набувачів».
Отже, на підставі висновків, зроблених
ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя, а
саме акта від 10.07.2014 року №58/08-25-22-011/33610755
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП «СТРОЙ ПАК» (код
реальності здійснення господарських
відносин їх реальності та повноти
відображення в обліку за березень 2014
року» встановлено нереальність
здійснення господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, а саме встановлено
відсутність об`єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення
платником податків операцій по ланцюгу
«Постачальники -ПП «СТРОЙ-ПАК» -
покупці» за березень 2014 року та
встановлено відсутність операцій, що
підпадають під визначення статті 185
Податкового кодексу України за
березень 2014 року. Вартість отриманих
товарів (робіт, послуг) включена до
складу податкового кредиту у податкові
декларації з ПДВ за березень 2014 року у
розмірі 144 280,08 грн. Враховуючи
вищевикладене, перевіркою встановлено,
що ТОВ «СП «Будзв`язок» проводило
операції з придбання товару (робіт,
послуг), які не мали на меті отримання
доходу, а були направлені на подальшу
мінімізацію сплати ПДВ. За наведених
вище обставин, наявність у ТОВ «СП
«Будзв`язок» оформлених документів,
які відповідно до Податкового кодексу
України необхідні для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих покупцям податкових
накладних не є підставою для
формування податкового кредиту,
оскільки підприємством ТОВ «СП
«Будзв`язок» не довено об`єктивність та
поважність причин придбання товару
(робіт, послуг). Отже, відповідач вважає,
що головною метою ТОВ «СП «Будзв`язок»
було отримання доходу за рахунок
несплати відповідних сум ПДВ в бюджет.
У зв`язку з вищезазначеним, податковий
орган вважає, що операції між ПП
«СТРОЙ-ПАК» у березні 2014 р. та ТОВ «СП
«Будзв`язок» не підтверджуються
стосовно врахування реального часу
здійснення операцій, які економічно
необхідні для здійснення діяльності,
отже у ТОВ «СП «Будзв`язок» відсутнє
право на формування податкового
кредиту по операціям з придбання
товарів (робіт, послуг) від ПП
«СТРОЙ-ПАК» що призвело до заниження
податку на додану вартість в розмірі 144
280,08 грн., а саме у березні 2014 року на
суму ПДВ - 144 280,08 грн.
Зважаючи на викладене, ДПІ у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області вважає вимоги позивача
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.
З метою прийняття законного і
обґрунтованого рішення у справі, судом
були досліджені наступні письмові
докази, наявні в матеріалах справи:
копія виписки з ЄДРПОУ; копія статуту
ТОВ «СП «Будзв`язок»; копія довідки АА
№828412; копія протоколу від 04 жовтня 2003 р.
№1; копія наказу від 01 грудня 2008 р.
№12/1-К; копія акту від 01. 08.2014 р.
№1690/04-65-22-03/32651036 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «СП «Будзв`язок» (код
податкового законодавства по податку
на додану вартість по взаємовідносинам
з платником податків ПП «СТРОЙ-ПАК»
року»; копія податкового
повідомлення-рішення форми «Р» від
фінансових санкцій ТОВ «СП
на додану вартість; копія договору
підряду від 03. 03. 2014 р. від 03-03/14; копія
додатку до договору підряду від 03.03.2014
р. №03-03/14; копія додаткової згоди до
договору підряду від 03.03.2014 р. №03-03/14;
копія сертифікації від 05.03.2014 р. №1 до
додаткової згоди до договору підряду
від 03.03.2014 р. №03-03/14; копія податкової
накладної; копія податкової накладної
від 31.03.2014 р. №338; копія податкової
накладної від 31.03.2014 р. №339; копія
податкової накладної від 31.03.2014 р. №340;
копія податкової накладної від 31.03.2014 р.
№341; копія податкової накладної від
31.03.2014 р. №342; копія податкової
накладної від 31.03.2014 р. №343; копія
податкової накладної від 31.03.2014 р. №344;
копія податкової накладної від 31.03.2014 р.
№345; копія податкової накладної від
31.03.2014 р. №346; копія податкової
накладної від 31.03.2014 р. №347; копія
податкової накладної від 31.03.2014 р. №348;
копія податкової накладної від 31.03.2014 р.
№349; копія податкової накладної від
31.03.2014 р. №350; копія податкової
накладної від 31.03.2014 р. №351; копія
податкової накладної від 31.03.2014 р. №349;
копія податкової накладної від 31.03.2014 р.
№352; копія податкової накладної від
31.03.2014 р. №353; копія податкової
накладної від 31.03.2014 р. №354; копія
податкової накладної від 31.03.2014 р. №355;
копія видаткової накладної від 31.03.2014 р.
№338; копія видаткової накладної від
31.03.2014 р. №339; копія видаткової
накладної від 31.03.2014 р. №340; копія
видаткової накладної від 31.03.2014 р. №341;
копія видаткової накладної від 31.03.2014 р.
№342; копія видаткової накладної від
31.03.2014 р. №343; копія видаткової
накладної від 31.03.2014 р. №344; копія
видаткової накладної від 31.03.2014 р. №345;
копія видаткової накладної від 31.03.2014 р.
№346; копія видаткової накладної від
31.03.2014 р. №347; копія акта надання послуг
від 31.03.2014 р. №348; копія акта надання
послуг від 31.03.2014 р. №349; копія акта
надання послуг від 31.03.2014 р. №350; копія
акта надання послуг від 31.03.2014 р. №352;
копія акта надання послуг від 31.03.2014 р.
№353; копія видаткової накладної від
31.03.2014 р. №354; копія видаткової
накладної від 31.03.2014 р. №355; копія листа
від 31.07.2014 р. №31/2; копія договору від
01.07.2010 р. №01/07; копія додаткової згоди до
договору від 01.07.2010 р. № 01/07 від 02.01. 2013 р.;
інвентаризації товарів на складі від
16.09.2014 р. №14; копія платіжного доручення
від 24 квітня 2014 р. №236; копія платіжного
доручення від 14 травня 2014 р. №269; копія
платіжного доручення від 26 траня 2014 р.
№291; копія платіжного доручення від 26
травня 2014 р. №292; копія платіжного
доручення від 03 червня 2014 р. №311; копія
платіжного доручення від 11 червня 2014 р.
№323; копія платіжного доручення від 23
червня 2014 р. №360; копія платіжного
доручення від 07 квітня 2014 р. №196; копія
ліцензії Серія АВ №617248; копія додатку
до ліцензії АВ №617248 виданої
Держархбудінспекцією України 22 лютого
2012 р., наказ №1-Л; копія додатку до
ліцензії АВ №617248 виданої
Держархбудінспекцією України 22 лютого
2012 р., наказ №1-Л; копія довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрат за березень 2014 р.; копія акту
за березень 2014 р. №353 приему виконаних
будівельних робіт; копія договору
суборенди від 07 жовтня 2013 року №ДН с-97;
копія переліку приміщень переданих п
договору суборенди від 07 жовтня 2013
року; копія додатку до договору
суборенди №2 від 07 жовтня 2013 року №ДН
с-97; копія акту прийому-передачі
приміщення в суборенду за договором
суборенди від 07 жовтян 2013 року № ДН с-97;
копія свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
№200137651; копія витягу з реєстру
платників ПДВ; копія витягу з ЄДРПОУ;
копія ліцензії Серія АЕ №289458; копія
додатку до ліцензії АЕ №289458 виданої
Держархбудінспекцією України наказ
№5-Л від 14 лютого 2014 р.; копія заперечень
від 24.09.2014 р.; копія акту ДПІ у
Заводському районі м.Запоріжжя від
10.07.2014 р., №58/08-25-22-011/33610755 «Про
неможливість проведення зустрічної
щодо підтвердження реальності
здійснення господарських відносин їх
реальності та повноти відображення в
обліку за березень 2014 року»; службова
свідоцтва про реєстрацію ТЗ
про реєстрацію транспортного засобу;
копія акта від 31.03.2014 р.копія договору
оренди складського приміщення від
01.02.2014 р. №01/02-14; копія акту
приймання-передачі приміщення до
договору оренди складського
приміщення від 01.02.2014 р. №01/02-14.
Дослідивши в судовому засіданні
докази, наявні в матеріалах справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок» є юридичною
особою, що підтверджується Випискою з
ЄДРПОУ, копія якої міститься в
матеріалах справи.
Відповідно до ч.2.2 статті 2 «Мета та
предмет діяльності товариства»
Статуту ТОВ «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок», копія якого
міститься в матеріалах справи,
предметом діяльності позивача є:
будівництво будівель та споруд;
загально будівельні роботи,
будівництво всіх типів будівель та
інженерних споруд; будівництво
будівель: будівництво усіх типів
будівель: житлових, адміністративних,
промислових (цехів, заводів), торгових,
транспортних підприємств, складів,
закладів культури, освіти та будь-яких
інших будівель, крім підприємств
важкої (енергетика, гірничодобувна)
промисловості; будівництво
індивідуальних будівників «під ключ»;
роботи з реконструкції, реставрації та
ремонту будівель; будівництво мостів,
шляхових естакад, тунелів та
метрополітену: будівництво мостів,
включаючи шляхопроводи для
автомобільних доріг, віадуків, метро,
тунелів ,підземних переходів; роботи з
реконструкції, реставрації та ремонту;
будівництво магістральних
трубопроводів, ліній зв`язку та
електропостачання: будівництво
магістральних труб, у тому числі газо-,
нафто- та водопроводів; будівництво
магістральних наземних і підземних
ліній електропередач, у тому числі для
залізниць; будівництво магістральних
наземних та підземних комунікаційних
ліній; роботи з реконструкції та
ревізором-інспектором відділу
перевірок з окремих питань управління
податкового аудиту Райгородською
Ларисою Анатоліївною - працівником
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, на підстві
наказу від 12.06.2014 року №402 проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок» щодо
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ПП «СТРОЙ-ПАК» (код
за результатами якої складено акт від
01.08.2014 р. №1690/04-65-22-03/32651036.
У вищезазначеному акті податковим
органом зроблено висновок про
порушення підприємством п.198.1, п.198.2,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті
чого занижено податкок на додану
вартість в розмірі 144280,00 грн, а саме:
березні 2014 року на суму ПДВ - 144280,00 грн.
На підставі вищезазначеного акту від
01.08.2014 р. №1690/04-65-22-03/32651036 Державною
податковою інспекцією у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області було
повідомлення-рішення форми «Р» від
ТОВ «Спеціалізоване підприємство
«Будзв`язок» визначено податкове
зобов`язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 144 280,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 72
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що підставою для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали наступні
За результатами проведеної
документальної позапланової виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок» щодо
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
платником податків ПП «СТРОЙ-ПАК» (код
зроблено висновок про порушення
підприємством п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого
занижено податкок на додану вартість в
розмірі 144280,00 грн, а саме: березні 2014
року на суму ПДВ - 144280,00 грн.
В акті перевірки від 01.08.2014 р.
№1690/04-65-22-32651036 податковим органом
встановлено, що в березні 2014 року ТОВ
«Спеціалізоване підприємство
«Будзв`язок» мало господарські
відносини з ПП «СТРОЙ-ПАК», що
пітверджується договором підряду від 03
березня 2014 року №03-03/14, додатковою
угодою до договору підряду від 05
березня 2014 року, копії яких містяться в
матеріалах справи.
У вищезазначеному акті перевірки
зазначено, що при перевірці було
використано акт ДПІ у Заводському
районі м.Запоріжжя від 10.07.2014 року
№58/08-25-22-011/33610755 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП «СТРОЙ
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення в обліку за
березень 2014 року», за результатами
якого не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, а саме: встановлено
відсутність об`єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення
платником податків операцій по ланцюгу
«Постачальники -ПП «СТРОЙ-ПАК» -
Покупці» за березень 2014 року та
встановлено відсутність операцій, що
підпадають під визначення статті 185
Податкового кодексу України за
березень 2014 року. Однак не дивлячись на
висновок про неможливість проведення
зустрічної звірки, відповідачем
фактично така звірка була проведена, та
зроблений аналіз характеру правочинів,
укладених між позивачем та
контрагентами зазначеними в акті від
10.07.2014 року №58/08-25-22-011/33610755.
Однак, я вбачається з наданих позивачем
до суду документів його
взаємовідносини з ПП «СТРОЙ ПАК»
підтверджуються первинними
бухгалтерськимм документами, а саме:
договором підряду від 03.03.2014 р. №03-03/14;
додатковою угодою до договору від
05.03.2014 р.; копіями податкових накладних:
від 31.03.2014 р. №338; від 31.03.2014 р. №339; від
31.03.2014 р. №340; від 31.03.2014 р. №341; від 31.03.2014
р. №342; від 31.03.2014 р. №343; від 31.03.2014 р. №344;
від 31.03.2014 р. №345; від 31.03.2014 р. №346; від
31.03.2014 р. №347; від 31.03.2014 р. №348; від 31.03.2014
р. №349; від 31.03.2014 р. №350; від 31.03.2014 р. №351;
від 31.03.2014 р. №349; від 31.03.2014 р. №352; від
31.03.2014 р. №353; від 31.03.2014 р. №354; від 31.03.2014
р. №355; від 31.03.2014 р. №338; копіями
видаткових накладних від від 31.03.2014 р.
№339; копіями видаткових накладних: від
31.03.2014 р. №340; від 31.03.2014 р. №341; від 31.03.2014
р. №342; від 31.03.2014 р. №343; від 31.03.2014 р. №344;
від 31.03.2014 р. №345; від 31.03.2014 р. №346; від
31.03.2014 р. №347; від 31.03.2014 р. №354; від 31.03.2014
р. №355; копіями платіжних доручень: від
24 квітня 2014 р. №236; від 14 травня 2014 р. №269;
від 26 траня 2014 р. №291; від 26 травня 2014 р.
№292; від 03 червня 2014 р. №311; від 11 червня
2014 р. №323; від 23 червня 2014 р. №360; від 07
квітня 2014 р. №196, які безпосередньо
містяться в матеріалах справи.
Правовідносини сторін, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, щодо визначення вичерпного
переліку податків і зборів, що
справляються в Україні, та порядку їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх прав та обов`язків,
компетенції контролюючих органів,
повноважень і обов`язків їх посадових
осіб під час здійснення податковою
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства,
регулюються нормами Конституції
України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР,
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
кожен має право на справедливий
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення, а також кожен, чиї права
та свободи, визнані в цій Конвенції,
було порушено, має право на ефективний
засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинено особами, які
здійснювали свої офіційні
У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України,
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі
учасники адміністративного процесу є
рівними перед законом і судом, а
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих сторонами
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право: звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини; застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором. Податковий
обов'язок є безумовним і першочерговим
стосовно інших неподаткових обов'язків
платника податків, крім випадків,
передбачених законом. Виконання
податкового обов'язку може
здійснюватися платником податків
самостійно або за допомогою свого
представника чи податкового агента.
Відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.
Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу
України визначає, що підставами для
припинення податкового обов'язку, крім
його виконання, є: ліквідація юридичної
особи; смерть фізичної особи, визнання
її недієздатною або безвісно
відсутньою; втрата особою ознак
платника податку, які визначені цим
Кодексом; скасування податкового
обов'язку у передбачений
законодавством спосіб.
Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Митні декларації
прирівнюються до податкових
декларацій для цілей нарахування
та/або сплати податкових зобов'язань.
Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.
Відповідно до п.п.54.3.1 - п.п. 54.3.5 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо: платник податків
не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію; дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках;
54.3.3. згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган; рішенням суду, що
набрало законної сили, особу визнано
винною в ухиленні від сплати податків;
дані перевірок щодо утримання податків
у джерела виплати, в тому числі
податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених цим Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб таким
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства.Процедура
адміністративного оскарження рішень
органів державної податкової служби є
Контролюючими органами вищого рівня є
Державна податкова адміністрація
України - для державних податкових
адміністрацій в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, які у свою чергу є
контролюючими органами вищого рівня
для державних податкових інспекцій
(п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень
контролюючих органів визначений у ст.56
ПК України, п. 56.1 якої визначає, що
рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення - рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним контролюючим
органом.

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Способи здійснення податкового
контролю перелічені у ст.62 ПК України,
до них відноситься, зокрема, відповідно
до п.62.1.3. ПК України здійснення
податкового контролю шляхом
проведення перевірок та звірок
відповідно до вимог цього Кодексу, а
також перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі переліку,
зазначеного у пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України,
документів та даних, наданих платником
податків у визначених цим Кодексом
випадках, або отриманих в інший спосіб,
передбачений законом (п.79.1 ст.79).

Крім того, згідно з абзацами 3.4 пункту
123.1 статті 123 Податкового кодексу
України у разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України
податкове повідомлення-рішення -
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Відповідно до п. 198.1.ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3. ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

У п. 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що
при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3. ст.200 ПК
України).

У п.200.4. ст.200 ПК України визначено, що
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Здійснивши системний аналіз наведених
вище норм чинного законодавства
України та надаючи оцінку доводам
сторін, як викладених в заявленному
адміністративному позові та
запереченнях до нього, так і в
поясненнях, наданих в судовому
засіданні, суд виходить з наступного.

Суд критично ставиться до позиції
Державної подакової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, яка
викладена в акті перевірки від 01 серпня
2014 року №1690/04-65-22-03/32651036, на підставі
якого винесено податкове-повідомлення
форми «Р» від 26.08.2014 р. №, оскільки
висновки, які зазначені податковим
органом, не відповідають дійсним
обставинам справи, зроблені без
належного дослідження усіх наявних
доказів у справі, що було виявлено під
час судової стадії дослідження доказів
та безпідставність яких
підтверджується відповідними
первинними документами, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Суд зауважує, що, викладаючи зазначені
припущення у формі висновків в акті
перевірки від 01 серпня 2014 року
№1690/04-65-22-03/32651036, відповідач жодними
належними доказами в розумінні ст.70 КАС
України не довів в судовому засіданні
викладених у вказаному вище акті
перевірки обставин, що мали наслідком
виникнення зазначених припущень у
відповідача та потягли за собою
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом при розгляді зазначеної справи
були дослідженні оригінали та долучені
до матеріалів справи копії зазначених
вище первинних документів
бухгалтерського обліку, які
підтверджують дійсність та товарність
господарських операцій позивача із
зазначеними вище контрагентами.

Вимоги до змісту первинного облікового
документу встановлені ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», згідно
з якою такий документ повинен містити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції; одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
первинні документи до переліку,
зазначеного вище, долучені до
матеріалів справи, містять усі
передбачені Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» реквізити та
виходячи зі змісту акту перевірки від 01
серпня 2014 року №1690/04-65-22-03/32651036,
відповідачем не оскаржується їх
наявність та не зазначається про їх
дефектність.

Крім того, суд надаючи належну оцінку
спірним правовідносинам при розгляді
даної справи, зазначає наступне.

Посилання відповідача в тексті акту
перевірки від 01 серпня 2014 року
№1690/04-65-22-03/32651036на: акт ДПІ у
Заводському районі м.Запоріжжя від
10.07.2014 року №58/08-25-22-011/33610755 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «СТРОЙ ПАК» ()
щодо підтвердження реальності
здійснення господарських відносин їх
реальності та повноти відображення в
обліку за березень 2014 року», виходячи з
висновків яких відповідачем було
зазначено в акті від 01 серпня 2014 року
№1690/04-65-22-03/32651036., що
фінансово-господарська діяльність ТОВ
«Спеціалізоване підприємство
«Будзв`язок» у перевіряємому періоді
за межами правового поля, тобто, з
метою надання податкової вигоди для
третіх особ, на здійснення операцій,
пов`язаних з наданням податкової
вигоди, при «ймовірному» продажу
товарів, не витримують будь-якої
критики, є хибними та не відповідають
визначенню належних доказів в
розумінні ст. 70 КАС України, що дозволяє
суду прийти до висновку про
невідповідність зазначених посилань
дійсним обставинам справи, а відтак,
свідчить про протиправний характер
оскаржуваного податкового
повідомлення рішення від 26.08.2014 р. форми
«Р» №, винесеного з урахуванням
вказаних вище висновків.

У контексті викладеного вище, суд також
зазначає, що при розгляді даної справи,
враховуючи висновок відповідача в акті
перевірки від 01.08.2014 р. №1690/04-65-22-03/32651036,
яким встановлено знаження ТОВ
«Спеціалізованого підприємства
«Будзв`язок» податку на додану
вартість в розмірі 144 280 грн., у зв`язку з
нереальністю здійснення господарських
операцій ТОВ «Спеціалізованого
підприємства «Будзв`язок» з ПП
«СТРОЙ-ПАК», особлива увага була
приділена саме доказовій базі з
підтвердження реального характеру
вказаних правочинів.

При цьому суд зазначає, що позивачем на
підтвердження зазначених обставин
були надані та долучені до матеріалів
справи первинні бухгалтерські доменти,
що підтверджують реальність
здійснення господарський операцій ТОВ
«Спеціалізованого підприємства
«Будзв`язок» з ПП «СТРОЙ-ПАК».

Детальний аналіз сукупності всіх
наданих до суду документів, які наявні
в матеріалах справи ставить під сумнів
висновок податкового органу щодо
нереального характеру правочинів,
укладених між позивачем та ПП
«СТРОЙ-ПАК».

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку про незаконність
та необґрунтованість зазначених
тверджень відповідача, хибність
зайнятої ним позиції та
невідповідність її чинному
законодавству України.

Оскільки відповідачем в порядку,
передбаченому ч.2 ст.71 КАС України не
доведено позиції, викладеної в акті від
01.08.2014 р. №1690/04-65-22-03/32651036, що стала
підставою для винесення податкового
повідомленн-рішення форми «Р» від
26.08.2014 р. №, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
тверджень відповідача щодо порушення
позивачем порядку формування
податкового кредиту в перевіряємий
період.

Суд зауважує, що зазначена позиція
кореспондується позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеній в постанові Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2012р. по справі №К/9991/50772/12, в якій
зазначається наступне.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в акті перевірки
висновки є суто суб`єктивною думкою
державного податкового
ревізор-інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому законом
порядку.

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009р. було звернено увагу на
наступне.

Вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду у разі
наявності відповідної суперечки. Такий
позов може пред`являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочинів може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину недійсним не може бути його
розірвання, оскільки це взаємовиключні
вимоги. Якщо позивач посилається на
нікчемність правочину для
обгрунтування іншої заявленої вимоги,
суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача.

Відповідно до статей 215 і 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним і про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв`язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю за дотриманням податкового
законодавства і надання роз`яснень
законодавства з питань оподаткування
платниками податків. Жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Крім того, Податковий кодекс України не
надає права органам податкової
інспекції робити висновки щодо
правомірності дій платників податків
на підставі припущень, зроблених в ході
досудового слідства.

З аналізу вищенаведених норм чинного
законодавства України, вбачається, що
відповідачу відповідно до покладених
на нього функцій та повноважень не
надано право щодо встановлення
висновків в актах перевірки про
нікчемність правочинів, укладених чи
неукладених суб'єктами господарювання
при перевірці їх господарської
діяльності, що дозволяє прийти до
висновку про безпідставність доводів з
зазначеного приводу.

В судовому засіданні представник
податкового органу не надав суду
жодних пояснень з посиланням на чинне
законодавство України, які б
передбачали наявність повноважень
органів державної податкової служби
України на встановлення факту
нікчемності (фіктивності) правочинів
або визнання їх такими, що не
відповідають закону, в тому числі
вимогам ст.ст.203, 215. 228, 662, 655, 656 ЦК
України в актах перевірок суб'єктів
господарювання.

Частинами 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Частина 2 ст.215 ЦК України передбачає, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно з ч.5 ст.216 ЦК України вимогу про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
висунуто будь - якою зацікавленою
особою.

До кола таких зацікавлених осіб
податкові органи не відносяться,
оскільки ст.1 ЦК України визначає, що
цивільним законодавством регулюються
особисті немайнові та майнові
відносини, що ґрунтуються на юридичній
рівності, вільному волевиявленні,
майновій обособленості їх учасників. А
до майнових відносин, що ґрунтуються на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони іншій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом.

Зі змісту ст.215 ЦК України вбачається,
що нікчемним правочином визнається
лише той правочин, недійсність якого
встановлена законом, зокрема, ст.228 ЦК
України визначено, що правочин, який
порушує публічний порядок, тобто такий
який був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним, є нікчемним, а відтак
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

За змістом ч.3 ст.228 ЦК України правочин,
при здійсненні якого недодержуються
вимоги щодо його відповідності
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам, може бути визнаний
недійсним судом.

Правочинами, які посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Крім того, суд зауважує, що, враховуючи
підстави які мали наслідком винесення
контролюючим органом оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
26.08.2014 р. форми «Р» №, судом
особлива увага при розгляді даної
справи була приділена саме з`ясуванню
реального характеру правочинів,
вчинених між ТОВ «СП «Будзв`язок» та ПП
«СТРОЙ-ПАК», визначенню ділової мети
зазначених правочинів та з`ясуванню
наявності реальних фізичних та
технологічних можливостей, як у
позивача, так і його контрагентів на
здійснення зазначених правочинів.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач, крім посилань на
Акт «Про неможливість проведення
зустрічної звірки з ПП «СТРОЙ-ПАК» від
10.07.2014 р. №58/08-25-22-011/33610755, складений
внаслідок, начебто, встановленого
факту відсутності зазначеного
контрагента позивача за його
місцезнаходженням, не зміг навести
жодних зазначених вище підстав для
визнання укладених позивачем з ПП
«СТРОЙ-ПАК» правочинів як таких, що не
мають реального характеру. Також на
питання суду щодо конкретного переліку
заходів, вжитих відповідним
підрозділом податкової міліції щодо
встановлення місцезнаходження ПП
«СТРОЙ-ПАК» відповідач зазначив, що
йому взагалі не відомо про вжитті таких
заходів і будь-яких дій щодо розшуку ПП
«СТРОЙ-ПАК», його посадових осіб
податковою міліцією не вчинялось.

Шодо наявності вироків судів у
кримінальних справах, які набрали
законної сили або відповідних рішень
судів про визнання наведених вище
правочинів нікчемними , відповідач
також зазначив, що зазначені вироки та
рішення відсутні.

Натомість, позивач, пояснив щодо
наявності ділової мети, а саме -
діяльності у сфері будівництва,
зв`язку, яка відповідає звичайній
господарській діяльності товариства
та зазначивши, що всі придбані товари
та послуги були використані ТОВ «СП
«Будзв`язок» у власній господарській
діяльності, підтвердив зазначені факти
належними письмовими доказами в
розумінні ст.70 КАС України, долученими
до матеріалів справи та зазначеними
вище.

Таким чином, встановивши в судовому
засіданні та підтвердивши доказами,
наявними в матеріалах справи, факт
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення необґрунтовано,
тобто без урахування усіх обставин, що
мають значення для прийняття
зазначеного рішення; недобросовісно;
нерозсудливо; непропорційно, зокрема
без дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення, що мав наслідком порушення
прав та законних інтересів позивача в
публічно-правових відносинах з боку
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, суд вважає, що належним
засобом щодо поновлення такого
порушеного права буде скасування
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 26.08.2014 р.
форми «Р» №.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України
«Про судовий збір» розподіл судового
збору між сторонами та перевірка
повноти сплати судового збору
здійснюються відповідно до
процесуального законодавства.

Відповідно до квитанції від 03.09.2014 р.
№5_12 позивачем було сплачено судовий
збір у розмірі 432,84 грн., який у повному
розмірі зараховано до Державного
бюджету.

Враховуючи задоволення позовних вимог
ТОВ «Спеціалізоване підприємство
«Будзв`язок» у повному обсязі, суд
вважає за необхідне відшкодувати ТОВ
«Спеціалізоване підприємство
«Будзв`язок» суму, сплачену у якості
судового збору за подання даного
адміністративного позову з Державного
бюджету України в розмірі 432,84 грн.
(чотириста тридцять дві грн.,
вісімдесят чотири коп.).

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спеціалізоване підприємство
«Будзв`язок» до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.08.2014 року форми «Р» № -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
26.08.2014 р. форми «Р» №, яким
Державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області визначена
сума грошового зобов`язання ТОВ «СП
«Будзв`язок» з податку на додану
вартість із вироблених у Україні
товарів в розмірі 216 420 (двісті
шістнадцять тисяч чотириста двадцять)
грн. 00 коп., в тому числі за основним
платежем збільшено на 144 208 (сто сорок
чотири тисячі двісті вісімдесят) грн. 00
коп. та штрафними (фінансовими)
санкціями в розмірі 72 140 (сімдесят дві
тисячі сто сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізоване
підприємство «Будзв`язок» () сплачений судовий збір у розмірі
432,84 грн. (чотириста тридцять дві грн.,
вісімдесят чотири коп.).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений
30 вересня 2014 року

Суддя
Є.О. Жукова