Справа № 2а-3148/11/0770
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р.
Справа № 13822/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду
України в м.Ужгороді на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2011
року у справі за позовом Приватного
підприємства «Мале підприємство
«Атмос» до Управління пенсійного фонду
України в м.Ужгороді про скасування
рішення,-

В С Т А Н О В
И Л А:

26.09.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування рішення №
2370 від 22.09.2011 р..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуване рішення у вигляді штрафної
санкції в сумі 944, 68 грн. є протиправною,
оскільки всі платежі до Пенсійного
фонду поступили не просто вчасно, а
наперед, внаслідок чого не було не
тільки заборгованості перед Пенсійним
фондом, а взагалі мала місце переплата.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано рішення №2370 від 22.09.2011 року,
що винесене управлінням Пенсійного
фонду України в м.Ужгород.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволені позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що позивач приховав (занизив) суму
виплат на які нараховуються страхові
внески в сумі 944,68 грн. в червні 2008 року.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
факт приховування платежів
спростовується копією платіжного
доручення №162, 163 від 03.07.2008 року, де всі
платежі були перераховані до
Пенсійного фонду наперед.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що за результатом
проведеної планової перевірки ПП «Мале
підприємство «Атмос» відповідачем
16.09.2011 року складено акт № 259.

В акті було зафіксоване порушення, а
саме з червня 2008 року занижено фонд
оплати праці на 944,68 грн., у липні 2008 року
завищений на суму 944,68 грн. (а.с.16).

Проте в пункті 3.4. даного акту
зазначено, що порушення сплати
страхових внесків перевіркою не
виявлено.(а.с.16).

Згідно пояснень УПФУ в м. Ужгороді
бухгалтера МПП «Атмос» факту
приховування чи заниження не було, а
мало місце розбивка відпускних на два
місяці червень-липень 2008 року. (а.с.19).

У відповідності до п.1 ст.14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальниками, зокрема, є
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення га інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних га
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10. 15 статті 11 цього Закону.

У відповідності до вимог п.6 ч.2 ст.17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески до Пенсійного
фонду України виключно у грошовій
формі.

Згідно ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 зазначеного
вище Закону страхові внески підлягають
сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

В суді першої інстанції встановлено, що
факт приховування спростовується
копією платіжного доручення №162, 163 від
03.07.2008 року, де всі платежі були
перераховані до Пенсійного фонду
наперед, наслідком чого не було не те що
недостачі, а мала місце переплата за
цей період. В тому числі це
підтверджується п. 3.4. акту (а.с.16).

Відповідно до вимог ст.19 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування»( в редакції, яка
діяла станом на червень 2008 року),
передбачено, що страхові внески до
солідарної системи нараховуються для
роботодавця - на суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що і мало
місце, адже позивач сплатив всі
необхідні відрахування завчасно.

А тому колегія суддів вважає, що
оскільки всі платежі до пенсійного
фонду відповідали фактичним витратам,
то і не мало місце приховування.

Відповідно до вимог п. 3 ч.9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, що діяла станом на червень 2008
року), передбачено, що за приховування
(заниження) страхувальником суми
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески,
накладається штраф у розмірі всієї
суми прихованої (заниженої) заробітної
плати (виплат, доходу, проте факт
приховування спростовується завчасною
сплатою всіх необхідних страхових
внесків (а.с.7, 16), а отже факту
приховування не було, а мала місце
помилка бухгалтера, яка , незважаючи на
завчасну сплату всіх страхових внесків
до Пенсійного фонду по відпускних
працівників, розбила суми у звіті на
весь час відпустки червень-липень 2008
року. (а.с.16).

А оскільки всі суми, які підлягали
сплаті до Пенсійного фонду України,
були сплачені позивачем завчасно у
повному обсязі, то суд приходить до
висновку щодо хибності позиції
відповідача щодо приховування
(заниження) сум виплат на які
нараховуються страхові внески (а.с.45).

Згідно п. 12.7 Постанови Пенсійного фонду
від 19.12.2003, № 21-1 «Про затвердження
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», передбачено, що на виявлені
під час перевірки суми коштів, на які
платником не нараховувалися страхові
внески, за актом перевірки страхові
внески донараховуються виходячи з
розміру, що діяв на день нарахування
виплат (доходу), та застосовуються
фінансові санкції, чинні на момент
завершення перевірки, а винні посадові
особи несуть відповідальність згідно з
чинним законодавством,тоді як на
момент завершення перевірки, згідно ч. 9
ст. 106 ЗУ , на яку посилається
відповідач, визначаючи штрафну санкцію
у оскаржуваному рішенні була
скасована.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів погоджується з думкою позивача,
що в даному випадку всі платежі до
Пенсійного фонду поступили не просто
вчасно, а наперед, внаслідок чого не
було не тільки заборгованості перед
Пенсійним фондом, а взагалі мала місце
переплата.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в м.Ужгороді
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2011
року у справі №2а-0770/3148/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний