Справа № 815/1545/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1545/14

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції:
Білостоцький О. В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого -
Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка
А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 18 квітня 2014 року, у справі за
позовом Державної фінансової
інспекції в Одеській області до
Комунального закладу "Красноокнянська
центральна районна лікарня" про
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року відмовлено в задоволені позову
про зобов'язання відповідача виконати
п.2 Вимоги ДФІ в Одеській області
№830-27/997 від 05.09.2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням позивачем подано
апеляційну скаргу з якої вбачається
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а тому просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
встановленим обставинам у справі, так
як позивачем, в ході проведеної
ревізії, встановлено деякі порушення з
боку комунального закладу, а тому за
результатами ревізії контролюючим
органом винесено вищевказану вимогу
про усунення порушень, яку не виконано
відповідачем.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що в період з 27.06.2013 року по
27.08.2013 року позивачем проведено планову
ревізію КЗ "Красноокнянська центральна
районна лікарня", за період діяльності
з 01.10.2010 року по звершений звітний
місяць 2013 року, про що складено акт
№830-36/032 від 02.09.2013 року, яким
встановлено деякі порушення
фінансово-господарської діяльності
відповідача.

За результатами проведеної
ревізії позивачем винесено вимогу
№830-27/997 від 05.09.2013 року, пунктом 2 якою
зобов'язано комунальний заклад:
провести претензійно-позовну роботу
щодо повернення зайво виплачених
коштів, в сумі 77511,11 грн., в іншому
випадку стягнути дані кошти з осіб,
винних у зайвих грошових виплатах, у
порядку та розмірах встановлених
ст.ст.133-136 КЗпП України; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду
та повернути зайво сплачені кошти, в
сумі 28136,45 грн. (зарахувати в рахунок
майбутніх платежів).

На виконання даної вимоги
відповідачем подано численні позови до
суду щодо стягнення зайво виплачених
коштів зі своїх працівників та подано
заяву до Прокурора Красноокнянського
району щодо встановлення та
притягнення до відповідальності
винних осіб.

Незважаючи на вказані дії,
позивачем подано позов до суду, у якому
поставлено питання про зобов'язання КЗ
"Красноокнянська центральна районна
лікарня" виконати даний пункт вимоги
ДФІ.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції, з яким
погоджується судова колегія, зроблено
висновок щодо необґрунтованості
позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції
України - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.п.2, 35 "Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами" -
інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Акт ревізії містить виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п.46 Порядку - якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку - у разі коли
діями чи бездіяльністю працівників
об'єкта контролю державі або
підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Пунктом 50 Порядку встановлено, що
за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Частиною 1 ст.71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.62 Конституції
України - особа вважається невинуватою
у вчиненні злочину, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком.

Судовою колегією встановлено, що в
акті ревізії ДФІ встановлено порушення
фінансово-господарської діяльності
відповідача щодо безпідставного
нарахування різного виду доплат і
надбавок своїм працівникам та складено
реєстри зайво виплачених коштів.

За результатами проведеної
ревізії позивачем висунуто вимогу
комунальному закладу, у п.2 якої
зобов'язано: провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення зайво виплачених коштів, в
сумі 77511,11 грн., в іншому випадку
стягнути дані кошти з осіб, винних у
зайвих грошових виплатах, у порядку та
розмірах встановлених ст.ст.133-136 КЗпП
України; провести перерахунок та
відповідні взаємозвірки щодо сум
внесків до Фонду та повернути зайво
сплачені кошти, в сумі 28136,45 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів) (а.с.11).

На виконання даної вимоги
відповідачем подано численні позови до
Красноокнянського районного суду
Одеської області щодо стягнення з
даних працівників зайво виплачених
коштів, проте судом відмолено в
задоволені позовів (а.с.84 - 176).

Крім того відповідачем направлено
заяву до Прокурора Красноокнянського
району щодо встановлення та
притягнення до відповідальності
винних осіб (а.с.176), проте останнім не
прийнято жодного акту реагування.

З огляду на вищевикладені
обставини колегія суддів приходить до
висновку, що відповідачем, в межах
своїх повноважень та компетенції,
вчинено усі необхідні дії для
виконання вимоги контролюючого органу.
При цьому у вищевказаних судових
рішеннях прямо зазначено, що відсутня
вина самих працівників у отриманні
ними зайво нарахованих надбавок та
доплат, тобто вказані кошти отримано
ними добросовісно, на підставі
відповідних розпоряджень керівництва
лікарні. Відрахування даних коштів із
заробітної плати працівників, після
ухвалення відповідних судових рішень,
є неприпустимим, оскільки даними
рішеннями вже досліджено
правовідносини між працівниками та
роботодавцем і зроблено висновок щодо
неможливості стягнення даних сум.

Щодо стягнення коштів з конкретної
винної особи, то встановлення вини у
даних правовідносинах не належить до
компетенції лікарні, а відноситься до
компетенції правоохоронних органів та
відповідачем належним чином
повідомлено прокурора про обставини
справі і поставлено питання про
встановлення цих винних осіб, а тому
дану частину вимоги неможливо
виконати, до того часу, як у законному
порядку не буде встановлено винну
особу.

Посилання апелянта на те, що
відсутність повторного звернення
відповідача до Прокурора з цим
питанням, свідчить про неналежне
виконання вимоги ДФІ - є безпідставним,
оскільки відсутність реагування з боку
правоохоронного органу на вищевказану
заяву вказує на неналежне виконання
саме прокурором своїх посадових
обов'язків.

Крім того колегія суддів вважає, що
пункт 2 вимоги не відповідає критеріям
визначеності, оскільки містить
вказівки на альтернативні дії -
стягнути з працівників понесені
витрати, в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи, у іншому
випадку стягнути з винних осіб шкоду в
порядку статей 130-136 КЗпП України.

Аналогічні правові висновки
викладено й у рішенні Вищого
адміністративного суду України від
23.01.2014 року, по справі №К/9991/81728/12 та від
18.02.2014 року, по справі №К/800/9990/13.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, що є підставою для
залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Одеській
області - залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення ї копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло