Справа № 9101/95579/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2012 р. справа № 2а/0470/3203/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Хімушкіної О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Кіровському
районі м. Дніпропетровська на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05 квітня 2012 року

у адміністративній справі № 2а/0470/3203/12
за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції в Кіровському районі м.
Дніпропетровська про визнання
нечинним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05 квітня 2012 року задоволено
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, скасовано
рішення Державної податкової
інспекції в Кіровському районі м.
Дніпропетровська про відмову у видачі
свідоцтва платника єдиного податку від
26.01.2012 р. №1762/10/17-226, та зобов'язано
Державну податкову інспекцію в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
видати фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 свідоцтво платника єдиного
податку згідно поданої заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування.

З постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернувся з
апеляційною скаргою на неї, в якій
зазначив про порушення судом першої
інстанції норм матеріального права
внаслідок чого було неправильно
вирішено справу, у зв'язку з чим вважає,
що постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін по справ,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду
скасуванню, з прийняттям іншої
постанови у справі про відмову у
задоволені вимог позивача.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що на звернення
позивача до Державної податкової
інспекції в Кіровському районі м.
Дніпропетровська із заявою від 17.01.2012
року про застосування спрощеної
системи оподаткування по обраному
згідно КВЕД ДК 009:2005 виду діяльності, а
саме: 52.48.2 - роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами;
51.18.0 - посередництво в спеціалізованій
торгівлі іншими виробами, рішенням ДПІ
в Кіровському районі м.
Дніпропетровська від 26.01.2012 року
№1762/10/17-226 було відмовлено у видачі
свідоцтва платника єдиного податку з
підстав відсутності у ФОП платників
єдиного податку права здійснювати
виробництво та продаж ювелірних
виробів

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
Податковим кодексом України не
встановлено обмежень на застосування
спрощеної системи оподаткування
суб'єктами господарювання, що
здійснюють діяльність з виготовлення
та реалізації ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінними металами та
дорогоцінним камінням, і достатніми
умовами для застосування спрощеної
системи оподаткування відповідно до
норм ПК України є здійснення
виробництва годинникових корпусів з
дорогоцінних металів, виробництва
ювелірних виробів з дорогоцінних
металів, а також оптової та роздрібної
торгівлі ювелірними виробами, що
свідчить про протиправність рішення
та дії податкового органу.

За наведених обставин, та посилаючись
на п. 56.21 ст.56 Податкового кодексу
України відповідно якої: у разі коли
норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків - суд першої інстанції визнав
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає наведені вище
висновки суду першої інстанції
суперечать нормам матеріального права,
якими регулюються спірні
правовідносини.

З огляду на приписи статті 6 та пункту 2
статті 150 Конституції України, суд
вважає неприпустимим розширене
тлумачення норми закону, яка визначає
перелік осіб, на яких розповсюджується
пільгова система оподаткування,
оскільки таким рішенням фактично буде
запроваджено нову правову норму, яка
зачіпає права та інтереси платників
податків, а дії суду у даному випадку
будуть виходити за межі наданих йому
повноважень.

Крім того, статтею 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; а також суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
у спірних правовідносинах відповідно
до припису стаття 5 Податкового кодексу
України, слід брати до уваги положення
Закону України «Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними» від 18 листопада 1997
року №637/97-ВР (далі - Закон № 637/97) та
Інструкції про здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 20 жовтня 1999 року №244,
зареєстрованої в Міністерстві Юстиції
України 25 березня 2004 року за №369/8968,
оскільки положення Податкового
кодексу України не містять в собі
поняття «видобуток, виробництво,
реалізація дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння».

Пунктом 2 статті 4 Закону № 637/97
визначено, що всі суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, що займаються
операціями з дорогоцінними металами,
дорогоцінним камінням органогенного
утворення та напівдорогоцінним
камінням, ювелірними виробами з них,
проводять їх облік за встановленими
формами і подають статистичну
звітність. Оперативний облік
видобутку, переробки, переміщення
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння, ювелірних
виробів з них ведеться суб'єктами
підприємницької діяльності окремо за
кожним видом операції з урахуванням
технології, виду утворених відходів та
виробничих втрат. Особливості обліку
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння
визначаються Міністерством фінансів
України.

В розумінні пунктів 1-2 статті 1 Закону
України "Про державне регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними", ювелірні вироби підпадають під
визначення "дорогоцінні метали" чи
"дорогоцінне каміння", і одночасно
зазначає, що статтею 14 Закону №637,
врегульовано такий вид діяльності як
"торгівля дорогоцінними металами і
дорогоцінним камінням та виробами з
них". Відповідно до частини 2 зазначеної
статті, правила торгівлі дорогоцінними
металами (крім банківських металів) і
дорогоцінним камінням, дорогоцінним
камінням органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням у сирому та
обробленому вигляді і виробами з них,
що належать суб'єктам підприємницької
діяльності на праві власності,
встановлюються Кабінетом міністрів.

Поняття "вироби із дорогоцінного
металу" визначено Інструкцією про
здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.1999 р. №244, зареєстрованої в
Мін'юсті України за №3698968 від 25.03.2004 р.
Виріб із дорогоцінного металу - це
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений зі сплавів дорогоцінних
металів (золота, срібла, платини тощо),
який використовується як прикраса або
предмет побуту.

Підставою для відмови у видачі
позивачці свідоцтва платника єдиного
податку відповідачем зазначено:
невідповідність суб'єкта
господарювання (позивача) вимогам
статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового
кодексу України податкового органу.

Відповідно до пунктів 291.2. та 291.3. статті
291 Податкового кодексу України
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності являє собою особливий
механізм справляння податків і зборів,
що встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Виходячи із буквального змісту абзацу 4
підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та
доповненнями, суб'єктами спрощеної
системи оподаткування не можуть бути
фізичні особи-підприємці, які
здійснюють торгівлю ювелірними
виробами тобто виробами із
дорогоцінного металу та дорогоцінного
каміння.

Тобто, юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Оскільки застосування спрощеної
системи оподаткування фактично є одним
із видів пільгового оподаткування
господарської діяльності, і Податковим
кодексом України чітко встановлено
коло осіб, на яких розповсюджується
таке право, а позивачем у заяві про
застосування спрощеної системи
оподаткування обрано вид діяльності за
КВЕД ДК 009:2005, а саме: 52.48.2 - роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами; 51.18.0 - посередництво в
спеціалізованій торгівлі іншими
виробами,. що відповідає виду
діяльності, який не можуть здійснювати
платники єдиного податку згідно пп.
291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України «видобуток,
виробництво, реалізація дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння, у тому
числі органогенного утворення»,
колегія суддів дійшла висновку про
необґрунтованість позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача видати
позивачу свідоцтво платника єдиного
податку та про відсутність правових
підстав їх задоволення.

Таким чином, суб'єкти господарювання,
які здійснюють видобуток, виробництво
та реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
ювелірних виробів, не можуть
застосовувати спрощену систему
оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу, а
ч.2 ст.71 КАС України зобов'язує суб'єкта
владних повноважень доказати
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що відповідач виконав
покладений на нього обов'язок
доказування правомірності
оскаржуваної відмови, яка узгоджується
з положеннями п.1 п.299.9 ст.299 Податкового
кодексу України

Згідно зі ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Оскільки, судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, то
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню, з ухваленням
нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Кіровському
районі м. Дніпропетровська -
задовольнити

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05 квітня 2012 року - скасувати.

Відмовити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 у задоволені позову до
Державної податкової інспекції в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
про визнання нечинним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов