Справа № 2а-13090/11
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Шовкопляс О.П.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Міського відділу ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Київській області
на ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України у
м. Біла Церква про зміну способу і
порядку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 червня 2014 відмовлено у
задоволенні заяви Міського відділу ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Київській області
про зміну способу та порядку виконання
судового рішення.

Міський відділ ДВС Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Київській області в апеляційній скарзі
просить скасувати зазначену ухвалу,
оскільки вважає, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 червня 2014 року, залишеною без
змін Київським апеляційним
адміністративним судом від 11.02.2014 року,
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплачувати щомісячно
доплату до пенсії ОСОБА_2 за проживання
на території радіоактивного
забруднення згідно з ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
,встановивши її в розмірі одної
мінімальної зарплати, щомісячно
починаючи з 30.06.2010 року з врахуванням
нарахованих та виплачених сум;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплачувати позивачу
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15
% від мінімальної пенсії за віком,
щомісячно, починаючи з 30.06.2010 року.

20.03.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про відновлення
виконавчого провадження.

Згідно відповіді на запит державного
виконавця, відповідач нарахував
підвищення до пенсії ОСОБА_2 в розмірі
12688,97 грн. Проте, вказану виплату не
проведено у зв'язку з відсутністю
фінансових ресурсів державного
бюджету.

З метою повного виконання судового
рішення, Міський відділ ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Київській області
13.05.2014 року подав до суду подання про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення.

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні подання про зміну способу
та порядку виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 червня 2014 року, зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплачувати щомісячно доплату до
пенсії ОСОБА_2 за проживання на
території радіоактивного забруднення
згідно з ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
,встановивши її в розмірі одної
мінімальної зарплати, щомісячно
починаючи з 30.06.2010 року з врахуванням
нарахованих та виплачених сум;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплачувати позивачу
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15
% від мінімальної пенсії за віком,
щомісячно, починаючи з 30.06.2010 року.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 13 червня 2014
року та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, Міський відділ ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Київській області
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а фактично судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Тобто, змінюючи спосіб виконання
постанови суду, фактично змінюється її
суть, а такі повноваження є
повноваженнями суду апеляційної або
касаційної інстанції.

При цьому, вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

Таким чином, з урахуванням того, що
фактичні обставини справи судом першої
інстанції встановлено повно та
правильно, підстав для скасування
ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міського відділу ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Київській області
залишити без задоволення, а ухвалу
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 13 червня 2014 року
- без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.