Справа № 2а/2218/12508/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/41249/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькому районі Хмельницької
області на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 жовтня 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькому районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії,-

в с т а н о
в и л а :

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 жовтня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2013 року, позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькому районі Хмельницької
області щодо відмови призначити ОСОБА_4
пенсію зі зменшенням віку, відповідно
ст. 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Зобов'язано відповідача
призначити ОСОБА_4 пенсію зі зменшенням
віку, відповідно ст. 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", як особі,
яка працювала на територіях
радіоактивного забруднення у 1986 році з
дня звернення до відповідача.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанції,
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькому районі Хмельницької
області звернулось з касаційною
скаргою, у якій просить їх скасувати,
посилаючись на порушення судам норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, позивач являється
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році,
оскільки на підставі розпорядження
Хмельницького облавтоуправління №3-1315
відряджений в зону з 23.11.1986 року по
24.12.1986 року для перевезення будівельних
матеріалів для будівництва автодороги
Чорнобиль-Прип'ять-Славутич. За даний
період нарахована заробітна плата в
подвійному розмірі та 22.02.1999 року було
видано посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія
2).

В зв'язку з цим ОСОБА_4 у відповідності
до ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№796-ХІІ від 28.02.1991 року, в квітні 2011 року
звернувся в УПФУ в Хмельницькому
районі із заявою про призначення йому
пенсії із зниженням пенсійного віку на
10 років, надавши при цьому всі
необхідні документи, які передбачені
пенсійним законодавством.

Однак, листом №3397/05 від 10.05.2011 року у
призначенні пенсії із зниженням
пенсійного віку на 10 років йому
відмовлено, оскільки відсутні первинні
документи, що підтверджують період
роботи в зоні відчуження.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку, що відповідача протиправно
прийняв рішення про відмову ОСОБА_4 у
призначенні пенсії зі зменшенням віку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком, з
огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ст.55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали в
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року - незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів, пенсії надаються із зменшенням
пенсійного віку, встановленого для
одержання державних пенсій, на 10 років.
Призначення та виплата пенсій названим
категоріям приводиться відповідно до
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" і цього Закону.

Зазначеній категорії осіб згідно ст.65
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
видаються посвідчення "Учасник
ліквідації на Чорнобильській АЕС".

Згідно п.2 ч.І ст.14 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали в
зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів, віднесено до 2 категорії.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно розпорядження
Хмельницького облавтоуправління
№3-1315, правонаступником якої є ДП
"Вантажтранс" ВАТ "Хмельницьке АТП - 16854",
разом з іншими працівниками,
командировано водіїв для перевезення
будівельних матеріалів для
будівництва дороги
Чорнобиль-Прип'ять-Славутич, серед яких
і ОСОБА_4 в зону інтенсивного
радіоактивного забруднення в м.
Чернігів.

Таким чином, статус ОСОБА_4, як
ліквідатора наслідків на
Чорнобильській АЕС 2 категорії,
підтверджує факт його перебування в
зоні відчуження і надає йому право
призначення пенсії із зменшенням
пенсійного віку, встановленого для
одержання державної пенсії.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанції повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькому районі Хмельницької
області залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 жовтня 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: