Справа № 2-а-11590/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/9015/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року

у справі № 2-а-11590/10/2070

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області (правонаступником якої є
Ізюмська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Харківській області)

про визнання протиправним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 07 вересня 2010 року № .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року у задоволені позову
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України у справі здійснено заміну
відповідача - Ізюмської ОДПІ
Харківської області його
правонаступником - Ізюмською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АБ № 716843 від
06 червня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПА у Харківській області провела
перевірку за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці - магазину, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить суб'єкту господарської
діяльності - фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1, за результатами
якої був складений акт № 6922/10/40/23/НОМЕР_2
від 17 серпня 2010 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги пунктів
10, 12, 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: здійснення реалізації
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, на загальну
суму 2131,00 грн.; незабезпеченні
відповідності сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків (1993,90
грн.), сумі коштів, зазначеній в денному
звіті реєстратора розрахункових
операцій (19,00 грн.), яка склала 1974,90 грн.;
незабезпеченні зберігання контрольних
стрічок протягом встановленого
терміну.

Акт перевірки був підписаний продавцем
магазину - ОСОБА_2 без зауважень.

07 вересня 2010 року Ізюмська ОДПІ
Харківської області на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
рішення № , яким згідно з пунктом 5
статті 17, статтями 20, 22 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові)
санкції у сумі 14296,50 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволені позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що факти порушення позивачем вимог
пунктів 10, 12, 13 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», зафіксовані у акті перевірки,
не були спростовані позивачем
належними та допустимими доказами, з
урахуванням того, що акт перевірки, а
також відомість товарно-матеріальних
цінностей, які знаходяться на
реалізації, на які відсутні накладні,
були підписані продавцем
господарської одиниці позивача -
ОСОБА_2 без зауважень, а також зважаючи
на те, що постановою Борівського
районного суду Харківської області від
01 вересня 2010 року у справі № 3-467/10
ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 1551 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 10, 12, 13 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
контрольні стрічки і забезпечувати їх
зберігання протягом трьох років; вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг); забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Судами було встановлено, що продавцем
господарської одиниці позивача -
ОСОБА_2 був складений та підписаний
опис наявних купюр та монет, а також
відомість товарно-матеріальних
цінностей, які знаходяться на
реалізації, на які відсутні накладні.

При цьому, колегія суддів вказує, що
касаційна скарга не містить посилань
на неправомірне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
в частині зафіксованих у акті
перевірки порушень позивачем вимог
пунктів 10, 12 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та неправомірності
оспорюваного рішення в цій частині.

Крім іншого, матеріали справи містять
постанову Борівського районного суду
Харківської області від 01 вересня 2010
року у справі № 3-467/10, якою ОСОБА_2 було
визнано винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 1551 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, в
мотивувальній частині якої вказано, що
при перевірці магазину, який належить
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1,
виявлено порушення встановленого
законом порядку проведення
розрахунків зі споживачами, а саме -
невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена у денному
звіті реєстратора розрахункових
операцій, чим порушено вимоги пункту 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
правомірність оспорюваного рішення та
відсутність підстав для його
скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 222, 223, 226,
230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна