Справа № 808/5535/14
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року /10:00/Справа № 808/5535/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Нестеренко Л.О., при
секретарі Чорній В.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за заявою Управління Пенсійного фонду
України в Вільнянському районі
Запорізької області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Вільнянському районі Запорізької
області

про стягнення витрат на виплату пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві у розмірі 113, 77
грн.,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2014 позивач звернувся із
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Вільнянському
районі Запорізької області про
стягнення витрат на виплату пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві у розмірі 113, 77
грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
за липень 2014 року позивач витратив на
виплату та доставку пенсії гр. ОСОБА_1
113,77 грн., при складенні актів
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих за липень 2014 року
відповідач відмовився прийняти до
заліку витрати на виплату та доставку
пенсії гр. ОСОБА_1

Посилаючись на норми Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", Основ Законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
позивач просить задовольнити позовні
вимоги.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, надіслав
до суду письмові заперечення.

У наданих суду письмових запереченнях
відповідач зазначає, що гр.
ОСОБА_1одержав трудове каліцтво в
радгоспі "Дежнівський" на території
республіки Казахстан. Посилаючись на
Угоду про взаємне визнання прав на
відшкодування шкоди, завданої
працівниками каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, які пов'язані з виконанням ним
трудових обов'язків від 09.09.1994,
зазначає, що відшкодування шкоди
проводиться роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалося на
працівника під час отримання ним
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, а
виплата пенсії є частиною
відшкодування шкоди. Окрім того
відповідач надає заперечення щодо
первісних позовних вимог стосовно
зобов'язання його включити суму витрат
на виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, зазначаючи, що обраний
позивачем спосіб захисту не відповідає
змісту його прав щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За таких обставин та керуючись
приписами ч.4 ст.122, ч.4 ст.128 КАС України,
суд вважає за можливе розглянути
справу по суті без участі
представників сторін за наявними
матеріалами справи.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
на підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41
КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд прийшов до висновку, що позов
належить задовольнити в повному
обсязі, виходячи з наступного.

Позивача зареєстровано, як юридичну
особу 30.04.2002, що підтверджується
Довідкою АБ №573416.

Відповідно до Довідки АБ №466374 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
17.11.2000 відповідача зареєстровано як
юридичну особу.

Відповідно до Акта про нещасний
випадок на виробництві від 04.10.1985
ОСОБА_1 одержав трудове каліцтво в
радгоспі "Дежнівський", Російська
Радянська Федеративна Соціалістична
Республіка.

Відповідно до Протоколу № 81 ОСОБА_1
призначено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Судом встановлено, за липень 2014 року
управління ПФУ витратило на виплату та
доставку пенсій вище вказаному
громадянину 113,77 грн. При цьому при
складенні актів щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих за липень 2014 року
відповідач відмовився прийняти до
заліку витрати на виплату та доставку
пенсії ОСОБА_1 в розмірі 113,77 грн.
Зазначене підтверджується Списками
осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за липень 2014 року та
актами щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за липень 2014 року.

Однак, при складанні актів щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих за липень 2014 року
відповідачем не прийняті до заліку
витрати на виплату та доставку пенсії
громадянину ОСОБА_1

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд.

За змістом пункту 2 статті 7 Закону №
2272-III, який набрав чинності з 01 квітня 2001
року, Фонд сплачує страхові виплати та
надає соціальні послуги працівникам
(членам їх сімей), які потерпіли на
виробництві до 1 квітня 2001 року, з того
часу, коли відповідні підприємства
передали в установленому порядку цьому
Фонду документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей)
на такі страхові виплати та соціальні
послуги, або коли таке право
встановлено в судовому порядку.
Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, ПФУ та Фонду. При
цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі Закон № 1105-XIV)
закріплено аналогічне правило: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ту категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2
Закону № 1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України, переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) установлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV,
Фонд є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року
№2694-XII "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд.

Аналогічної правової позиції
дотримується і Верховний суд України у
постанові від 21.11.2011 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
Черкаської області про стягнення
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій.

Так, за правилам частини першої ст. 244-2
КАС України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Вільнянському районі
Запорізької області є обґрунтованими
та такими, що належать до задоволення
повністю.

Підстави для розподілу судових витрат
відповідно до статті 94 КАС України
відсутні.

Керуючись статтями 122, 160-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов позивача задовольнити.

Стягнути на користь управління
Пенсійного фонду України в
Вільнянському районі Запорізької
області (вул. Бочарова, буд. 6, м.
Вільнянськ, Вільнянський р-н,
Запорізька обл., 70002; р/р 1091 в Філії
- Запорізьке обласне управління ВАТ
"Державний ощадний банк України",
, МФО 313957) з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Вільнянському
районі Запорізької області
(ідентифікаційний код 25919879; вул.
Бочарова, буд. 22, кв. 34) суму витрат на
виплату пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за період з 01.07.2014 по 31.07.2014
включно у розмірі 113,77 грн. (сто
тринадцять гривень 77 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.О.
Нестеренко