Справа № 826/11401/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук
Суддя-доповідач: Мамчур
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
відповідача - Генеральної прокуратури
України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури
України про визнання протиправною
бездіяльності по ненаданню відповіді
на запити адвоката, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до до
Генеральної прокуратури України про
визнання протиправною бездіяльності
по ненаданню відповіді на запити
адвоката, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
серпня 2014 року - позов задоволено, а
саме:

- визнано протиправною
бездіяльність Генеральної прокуратури
України, що полягає в ненаданні
відповідей на запити адвоката ОСОБА_3
від 12 червня 2014 р. № 77-95 (вх. № 2 від 17.06.2014
р.); від 16 червня 2014 р. № 77-98 (вх. № 53 від
17.06.2014 р.); від 03 липня 2014 р. № 77-103 (вх. № 31
від 04.07.2014 р.), від 09 липня 2014 р. № 77-108 (вх.
№ 71 від 09.07.2014 р.); від 18 липня 2014 р. № 77-112
(вх. № 46 від 18.07.2014 р.).

- зобов'язано Генеральну
прокуратуру України надати відповіді
по суті на запити адвоката ОСОБА_3 від 12
червня 2014 р. № 77-95 (вх. № 2 від 17.06.2014 р.);
від 16 червня 2014 р. № 77-98 (вх. № 53 від
17.06.2014 р.); від 03 липня 2014 р. № 77-103 (вх. № 31
від 04.07.2014 р.), від 09 липня 2014 р. № 77-108 (вх.
№ 71 від 09.07.2014 р.); від 18 липня 2014 р. № 77-112
(вх. № 46 від 18.07.2014 р.), що були зроблені в
інтересах позивача.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, представник відповідача
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти рішення, яким відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі.
Зокрема, зазначив, що адвокатські
запити ОСОБА_2 до Генеральної
прокуратури України не надходили, а
тому вважає, що позивач ОСОБА_2 не є
спеціальним суб'єктом на звернення із
адвокатськими запитами на підставі ЗУ
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», оскільки права позивача
вказаним Законом не гарантовані,
відтак, і не можуть бути порушені.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в
засобах масової інформації та мережі
Інтернет набула поширення інформація
про причетність ОСОБА_2 до вчинення
кримінальних правопорушень та
перебування його, у зв'язку із цим, у
розшуку.

З метою отримання підтвердження або
спростування такої інформації, а також
з метою захисту прав позивача, адвокат
ОСОБА_3, який діє на підставі договору
про надання правової допомоги від
03.03.2014 р., звернувся до Генеральної
прокуратури України з адвокатськими
запитами:

від 12 червня 2014 р. № 77-95 (вх. №
2 від 17.06.2014 р.);

від 16 червня2014 р. № 77-98 (вх. №
53 від 17.06.2014 р.);

від 03 липня 2014 р. № 77-103 (вх. №
31 від 04.07.2014 р.);

від 09 липня 2014 р. № 77-108 (вх. №
71 від 09.07.2014 р.);

від 18 липня 2014 р. № 77-112 (вх. №
46 від 18.07.2014 р.).

Оскільки, у встановлений
законодавством строк, відповідачем не
було надано відповіді, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
порушених прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, дійшов висновку, що Генеральною
прокуратурою України не надано доказів
направлення відповідей адвокату
ОСОБА_3 на його запити, а досліджені
листи не є належними та повними
відповідями на запити щодо наявності
кримінальних проваджень стосовно
позивача та його статусу у таких
кримінальних провадженнях.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.03.2014 р. ОСОБА_2 (Довіритель) та Адвокат
ОСОБА_3 (Повірений) уклали договір про
надання правової допомоги в порядку
ст.ст. 50, 51, 58, 66 КПК України та ст. ст. 26, 27
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність», відповідно до
умов якого, Повірений в інтересах
Довірителя та з метою захисту його прав
зобов'язується виконати комплекс
юридично значимих дій на умовах цього
договору.

Правові засади організації і
діяльності адвокатури та здійснення
адвокатської діяльності в Україні
визначено Законом України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
від 5 липня 2012 року N 5076-VI (надалі - Закон N
5076-VI).

Представництво - вид адвокатської
діяльності, що полягає в забезпеченні
реалізації прав і обов'язків клієнта в
цивільному, господарському,
адміністративному та конституційному
судочинстві, в інших державних органах,
перед фізичними та юридичними особами,
прав і обов'язків потерпілого під час
розгляду справ про адміністративні
правопорушення, а також прав і
обов'язків потерпілого, цивільного
позивача, цивільного відповідача у
кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 20 Закону N 5076-VI під час
здійснення адвокатської діяльності
адвокат має право вчиняти будь-які дії,
не заборонені законом, правилами
адвокатської етики та договором про
надання правової допомоги, необхідні
для належного виконання договору про
надання правової допомоги.

Відповідно до абз. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 24 Закону N
5076-VI адвокатський запит - письмове
звернення адвоката до органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності та підпорядкування,
громадських об'єднань про надання
інформації, копій документів,
необхідних адвокату для надання
правової допомоги клієнту.

Відмова в наданні інформації на
адвокатський запит, несвоєчасне або
неповне надання інформації, надання
інформації, що не відповідає дійсності,
тягнуть за собою відповідальність,
встановлену законом, крім випадків
відмови в наданні інформації з
обмеженим доступом (ч. 3 цієї статті).

Так, апелянт вказує на те, що на
адвокатські запити ОСОБА_3 Генеральною
прокуратурою України надано відповіді,
а саме: від 23.06.2014 р. № 17/1/1-32889-14, від
23.06.2014 р. № 17/1/1-32889-14, від 08.07.2014 р. №
17/1/1-32889-14, від 14.07.2014 р. № 17/1/1-32889-14, від
23.07.2014 р. № 17/1/1-32889-14.

Згідно зазначених відповідей,
відповідачем відмовлено адвокату
ОСОБА_3 у наданні запитуваної
інформації. Однак, як вбачається з
матеріалів справи, доказів їх
направлення ОСОБА_3 та, відповідно, їх
отримання останнім, суду надано не
було.

Зокрема, зі змісту відповідей
Генеральної прокуратури України від
23.06.2014 р. № 17/1/1-32889-14, від 23.06.2014 р. №
17/1/1-32889-14, від 08.07.2014 р. № 17/1/1-32889-14, від
14.07.2014 р. № 17/1/1-32889-14, від 23.07.2014 р. №
17/1/1-32889-14 вбачається, що проведення
досудового розслідування у
кримінальному провадженні 000209 за
ознаками кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ст. 112
КК України, в якому досліджуються
обставини скоєння злочинів колишнім
Главою Адміністрації Президента
України ОСОБА_2, доручено Головному
слідчому управлінню Генеральної
прокуратури України, слідчими якого,
згідно вимог Кримінального
процесуального кодексу встановлюються
обставини вчинених кримінальних
правопорушень. Досудове розслідування
триває.

Тобто, відповідачем не заперечується
факт проведення досудового
розслідування відносно позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з
твердженням суду першої інстанції, що
вищевказані відповіді відповідача не
відповідають по суті питань,
поставлених адвокатом у своїх запитах
в рамках кримінально-процесуального
законодавства, а лише носять загальний
характер відмови.

Відповідно до ст. 13 Європейської
конвенції з прав людини, кожен, чиї
права та свободи, визнані в цій
Конвенції, було порушено, має право на
ефективний засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинене особами, які
здійснювали свої офіційні
повноваження.

Статтею 55 Конституції України
визначено, що права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що Генеральною прокуратурою
України не надано належної та повної
відповіді на запити адвоката ОСОБА_3
щодо наявності кримінальних
проваджень відносно позивача та його
статусу у таких кримінальних
провадженнях, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, п. 10 ст. 183-2, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Генеральної прокуратури України -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною, оскарженню
не підлягає.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
О.О.
Шостак

І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 10.10.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.