Справа № 2а/0270/1634/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/51721/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні
касаційну скаргу Крижопільської
міжрайонної державної податкової
інспекції Вінницької області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.05.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 20.07.2011 по
справі №2а/0270/1634/11 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Крижопільської міжрайонної державної
податкової інспекції Вінницької
області про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.05.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 20.07.2011, позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Крижопільської міжрайонної державної
податкової інспекції Вінницької
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення Крижопільської
міжрайонної державної податкової
інспекції від 01.03.2011 №/2.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Крижопільська міжрайонна державна
податкова інспекція Вінницької
області 12.08.2011 звернулась з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 23.08.2011
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
10.05.2011 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 20.07.2011, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог
Крижопільська міжрайонна державна
податкова інспекція Вінницької
області посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статей 13
та 14 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Крижопільською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Вінницької області
проведена планова документальна
перевірка фінансово-господарської
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання платником
податків вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2009 по
30.06.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем статей 13 та 14 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»,
пункту 19.1. статті 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
зокрема під час проведення перевірки
ОСОБА_1 не було надано книгу обліку
доходів і витрат, тому перевірка була
проведена на підставі вихідних даних
розрахункового рахунку шляхом
застосування касового методу.

В результаті співставлення визначених
ОСОБА_1 валових витрат, відображених в
декларації про доходи, з наданими
первинними документами, що
підтверджують фактичні витрати,
встановлено завищення сум валових
витрат в період з 01.04.2009 по 31.12.2009 на суму
119760,00грн. та заниження сум валових
витрат в І півріччі 2010 року на суму
38502,00грн.,

Проведеною перевіркою повноти
визначення валового доходу за період з
01.04.2009 по 30.06.2010 згідно первинних
документів, а саме: виписок з
банківських рахунків, протоколів-угод
про залік взаємних угод, актів звірки
взаєморозрахунків з Товариством з
обмеженою відповідальністю «БМУ-3»
встановлено його заниження на суму
235766,00грн.

За результатами перевірки
Крижопільською міжрайонною державною
податковою інспекцією Вінницької
області складено акт від 11.02.2011
№162/1750/НОМЕР_1 та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 01.03.2011
№/2, яким позивачу донараховано
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 47554,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що податковий орган при обрахуванні
чистого доходу позивача за касовим
методом не включав в обрахунок суми
документально підтверджені витрати,
які безпосередньо були пов'язані із
одержанням доходу, а бартерні операції
позивача не були належним чином
досліджені перевіряючими інспекторами
та взяті до уваги при обрахуванні
чистого доходу.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що висновки судів
попередніх інстанцій щодо
обґрунтованості позовних вимог не
можна вважати такими, що зроблені на
підставі повно та всебічно досліджених
фактичних обставин справи при
належному застосуванні норм чинного
законодавства до спірних
правовідносин.

Положеннями частини першої статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»
встановлено, що оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані
протягом календарного року від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, а також
інші доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Відповідно до частини другої статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

Частиною третьою статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»
визначено, що до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

У відповідності до пункту 5.1. статті 5
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств» до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Виходячи з наведених вище правових
норм, оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

Таким чином, для правильного вирішення
справи та вирішення питання щодо
наявності чи відсутності заниження
позивачем оподаткованого доходу за
період з 01.04.2009 по 30.06.2010 необхідним є
встановлення розміру валового доходу
та документально підтверджених витрат
за відповідний період.

Проте, у матеріалах справи відсутні
будь-які фактичні дані, які б
документально підтверджували розмір
валового доходу та витрат позивача за
період, що перевірявся.

Відповідно до частин другої, третьої
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права,
а обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
одним із принципів адміністративного
судочинства є змагальність сторін,
диспозитивність та офіційне з'ясування
всіх обставин у справі. Дотримання
цього принципу вимагає від суду, який
розглядає адміністративну справу,
встановлення фактичних обставин
справи, навіть якщо на них немає
посилання сторін в їх доводах чи
запереченнях, з витребуванням
відповідних доказів в тому числі із
власної ініціативи, що обумовлюється
публічним характером спору в
адміністративній справі.

Крижопільська міжрайонна державна
податкова інспекція Вінницької
області в обґрунтування порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, що призвело до
заниження податку з доходів фізичних
осіб в сумі 47554,00грн., посилалася на
відсутність у ОСОБА_1 книги обліку
доходів і витрат за період, що
перевірявся, не відображення позивачем
у складі валового доходу розрахунків
за протоколами-угодами про залік
взаємних вимог з контрагентами,
завищення валових витрат за рахунок
невірного підрахунку сум,
перерахованих з банківського рахунку
позивача.

Натомість, судами попередніх інстанцій
не надано жодної правової оцінки
зазначеним доводам відповідача.

Таким чином, в порушення вимог
процесуального законодавства щодо
з'ясування усіх обставин у справі,
судами попередніх інстанцій все
вищезазначене залишено поза увагою, що
і потягло за собою прийняття судових
рішень, які не відповідають вимогам
статті 159 названого Кодексу щодо
законності та обґрунтованості
судового рішення.

З огляду на допущені порушення судами
попередніх інстанцій порушення норм
процесуального права та відповідно до
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 160, 210, 222, 223, 227, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Крижопільської
міжрайонної державної податкової
інспекції Вінницької області
задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.05.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 20.07.2011 по
справі №2а/0270/1634/11 скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв