Справа № 822/3752/14
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3752/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріНетичай Ю.В. за участі:
представника позивача представника
відповідачаБерезюка О.М. Сурника
М.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сіріус
Екстружен" до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання дій
протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сіріус Екстружен"
звернулось до суду з позовом до
Хмельницької митниці Міндоходів.

Просить визнати протиправними дії
відповідача по застосуванню
другорядного методу визначення митної
вартості під час митного оформлення
партії товару, імпортованого ТОВ
"Сіріус Екстружен" на митну територію
України відповідно до контракту з
компанією "VINМAR INTERNATIONAL LTD" (США), визнати
протиправними та скасувати прийняті
Хмельницькою митницею рішення про
коригування митної вартості товарів
№400000003/2014/000007/1 від 09.07.2014 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №400050000/2014/00090
від 09.07.2014 року.

Крім того, просить визнати правомірним
застосування позивачем основного (за
ціною договору) методу визначення
митної вартості товару під час
вказаного митного оформлення та
стягнути з Державного бюджету України
на свою користь надміру сплачені суми
ввізного мита в розмірі 16 297 грн. 66 коп.
та податку на додану вартість в розмірі
329 212 грн. 61 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що
позивачем та іноземною компанією - "VINМAR
INTERNATIONAL LTD" (США) був укладений контракт
на поставку товару -
поліетилентерефталату Jade Cz-302.
Кількість товару та вартість партії
погоджена у Додатку до контракту.

09.07.2014 року з метою митного оформлення
товару позивачем до митного органу
направлено митну декларацію №
400050000/2014/007979.

За вказаною декларацією позивачу було
відмовлено у митному оформленні за
першим методом визначення митної
вартості, та запропоновано надати
додаткові документи.

Позивач повідомив, що зазначена вимога
порушує вимоги закону, оскільки для
підтвердження складових митної
вартості ним були подані усі необхідні
документи.

Після проведення консультації з
позивачем митний орган прийняв рішення
про коригування митної вартості
товарів, застосувавши 2-й метод, та
встановив митну вартість на рівні 1 600, 00
доларів за одиницю товару (тону) на
загальну суму товару - 809 600, 00 доларів.

Відповідачем також прийнята картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 40050000/2014/00090
від 09.07.2014 року.

Позивач вважає вказані дії
протиправними, просить скасувати
рішення митниці та стягнути зайво
сплачені кошти.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримує.

Представник відповідача
адміністративний позов не визнає,
надав письмові заперечення, де
зазначає, що під час аналізу
документів, поданих позивачем до
митного оформлення по митній
декларації №400050000/2014/007979 встановлено,
що відсутні документи, які
підтверджують або спростовують факт
здійснення та вартість страхування.
Оскільки відповідно до умов контракту
поставка здійснювалась на умовах CIF
Одеса, постачальник повинен був надати
покупцю страховий сертифікат, а той -
пред'явити його та інші документи, що
стосуються страхування, під час
митного оформлення товару.

Натомість позивач надав митниці
довідку про те, що страхування жодною
зі сторін не проводилось.

Відповідачем на адресу позивача
направлений запит про надання
додаткових документів, однак належних
документів не отримано. Зважаючи на це,
митним органом прийняті оскаржувані
рішення та застосований другий метод
визначення митної вартості. За основу
для визначення митної вартості товару
взята вартість ідентичного товару
від того ж постачальника на
аналогічних умовах поставки.

Представник відповідача просить у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між позивачем -
ТОВ "Сіріус Екстружен" (покупець) з
однієї сторони, та іноземною компанією
- "VINМAR INTERNATIONAL LTD" (США, продавець) з
іншої сторони, укладений Контракт
№VIN/2014/77/0423 від 23.04.2014 про поставку.

Відповідно до додатку № 1 від 23.04.2014
року до Контракту сторонами досягнуто
згоди щодо поставки товару
(поліетилентерефталату марки Jade Cz-302) в
кількості 506 мт (506000 кг.) по ціні 1325,00
доларів за метричну тону загалом на
суму 670 450 доларів США.

09.07.2014 року позивачем надано
Хмельницькій митниці митну декларацію
№ 400050000/2014/007979.

Відповідачем прийняте рішення про
коригування митної вартості
№40000000/2014/000007/1 від 09.07.2014 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 40050000/2014/00090
від 09.07.2014 року.

Причиною відмови у картці відмови
зазначене те, що подані декларантом
документи містять розбіжності та не
містять повних відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів
відповідно до вимог Митного кодексу
України.

Згідно з рішенням №40000000/2014/000007/1 від
09.07.2014 року про коригування митної
вартості відповідачем скориговано
заявлену підприємством митну вартість
товару в сторону збільшення, а саме у
розмірі 1 600,00 доларів за одиницю
товару (тону) на загальну вартість
товару - 809 600,00 доларів. Використаний
другий метод визначення митної
вартості товарів - за ціною договору
щодо ідентичних товарів.

У рішенні зазначено про
незастосування першого методу
визначення митної вартості у зв'язку з
неподанням позивачем до митного
оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості, зокрема вартість
страхування, у зв'язку з чим необхідне
подання додаткових документів.

Відповідно до ч. 2 статті 52 МКУ
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом;2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності Методу
визначення митної вартості умовам,
наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4)
надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Таким чином, митний орган має виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Частина 2 статті 53 Митного кодексу
України передбачає, що документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалось страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Позивачем для митного оформлення були
надані Контракт №VIN/2014/77/0423 від 23.04.2014
року з додатком № 1, інвойс №92004078 від
28.04.2014 року, коносамент №MOLU4 від
28.04.2014 року, платіжні доручення №1821 від
25.04.2014 року та №1909 від 24.06.2014 року, лист
№25-06-4 від 25.06.2014 року (яким повідомлено,
що заявлений до митного оформлення
вантаж не був застрахований).

Судом встановлено, що відповідно до
умов Контракту поставка
здійснювалась на умовах CIF Одеса.
Перевезення здійснювалось водним
транспортом.

Відповідно до Міжнародних правил
інтерпретації комерційних термінів
ІНКОТЕРМС CIF (Cost, Insurance, Freight - Вартість,
страхування і фрахт) продавець
зобов'язаний оплатити витрати і фрахт,
необхідні для доставки товару в
зазначений порт призначення, а
продажна ціна включає в себе вартість
товару, фрахт або транспортні витрати,
а також вартість страхування для
морських перевезень. Продавець за
умовами CIF повинен отримати страховий
поліс, який повинен покривати CIF-ціну
плюс 10 %, і по можливості, бути у
валюті контракту.

Як свідчить розділ "Документація"
Контракту продавець повинен був
направити на адресу позивача оригінал
страхового сертифікату.

Отже, на момент митного оформлення
товарів позивач повинен був надати
митному органу страхові документи, що
містять відомості щодо вартості
страхування.

Як встановлено судом, документи
стосовно страхування під час митного
оформлення представлені не були.
Натомість, представником декларанта
направлений лист від 25.06.2014 року № 25-06-4
про те, що вантаж на час
транспортування не був застрахований
ні покупцем ні продавцем.

Таким чином, митному органу були
надані документи, які містили
суперечливі відомості в частині умов,
які стосуються страхування товару,
оскільки з їх змісту вбачалось, що
стосовно товару здійснювалось
страхування (Контракт, умови поставки),
у той час як листом №25-06-4 від 25.06.2014
року стверджувалось протилежне.

Вказані обставини могли вплинути на
правильність визначення митної
вартості товару.

У зв'язку з цим суд вважає
обґрунтованими сумніви митного органу
щодо відповідності заявленої ціни
товару.

Як зазначається у ч. 3 статті 53 Митного
кодексу України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

У запиті від 09.07.2014 року відповідач
вказує на необхідність надання
додаткових документів відповідно до
вимог статті 53 Митного кодексу України.
Як вбачається зі змісту запиту, митним
органом не вимагались будь-які
документи, які згідно з вимогами закону
він не мав права витребувати.

У першому судовому засіданні у справі
представник позивача зазначав, що
сторони Контракту в усній формі
погодили відсутність необхідності
проводити страхування товару.

Під час другого судового засідання
представником позивача надана
додаткова угода № 1 до Контракту,
датована 23.04.2014 року. З її змісту
вбачається, що сторони виклали розділ
"Документація" в новій редакції, яка не
передбачає надання продавцем покупцю
документів, пов'язаних із здійсненням
страхування.

На думку суду вказаний документ є
недопустимим доказом у справі,
оскільки в судовому засіданні
встановлено та позивачем не
заперечується, що він не надавався під
час митного оформлення товару. Також
відсутнім він був серед додатків до
позову та під час першого судового
засідання.

Таким чином, суд не бере до уваги
посилання позивача на те, що умовами
Контракту взагалі не було передбачене
страхування, оскільки письмові докази
вказують на протилежне.

Відповідно до частини другої статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Застосуванню другорядних методів
визначення митної вартості передує
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 митного
кодексу.

Як встановлено судом, консультація
між декларантом та митним органом була
проведена. Однак, декларант не надав
митниці інформацію на підтвердження
того, що сторонами Контракту вчинені
або погоджені будь-які зміни до умов
поставки, зокрема про те, що сторони
погодили відступити від умов CIF або
виключити пункт, який стосується
зобов'язань по страхуванню.

Отже, оскільки у документах, наданих
для митного оформлення товару
зазначалась суперечлива інформація
стосовно страхування товару, а
декларант не надав відповідні
документи, які могли усунути ці
розбіжності, основний метод
визначення митної вартості товару за
ціною контракту застосований бути не
міг.

Відповідно до частини першої статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України, приймається митним
органом у письмовій формі під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих
товарів, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Додатково надані підприємством
документи оцінюються судом наступним
чином.

Копія експортної декларації виробника
не може бути визнана доказом у справі
оскільки складена китайською мовою,
переклад відсутній.

Документ, поданий у якості біржової
інформації, не дає змоги встановити
його походження та джерело, оскільки
являє собою довільну роздруківку з
мережі Інтернет.

Також суд критично оцінює надані
позивачем документи, які стосуються
іншого митного оформлення, оскільки
вказане не стосується предмету спору.

За таких обставин, зважаючи на
ненадання декларантом документів,
витребуваних митним органом на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, за наявності у митного
органу обґрунтованого сумніву щодо
достовірності рівня митної вартості,
визначеного декларантом, суд
приходить до висновку про наявність у
митного органу підстав для корегування
заявленої позивачем митної вартості
імпортованого товару.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем доведено,
що оскаржувані рішення прийняті
відповідно до вимог закону, зважаючи на
що не можуть бути задоволені також і
інші вимоги позову.

Таким чином, у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 25
вересня 2014 року 18.00

Суддя/підпис/І.С. Козачок"Згідно з
оригіналом" Суддя І.С. Козачок