Справа № 2а-426/11/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р.
Справа № 49727/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30 березня
2011 року у справі за позовом прокурора
Снятинського району в інтересах
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по сплаті страхових
внесків в сумі 6809,50 грн.,-

В С Т А Н О
В И Л А:

03.02.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості по сплаті страхових
внесків в сумі 6809,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за
відповідачем рахується борг по сплаті
страхових внесків на
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування в сумі 6809,50 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 30
березня 2011 року адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі 6809 (шість тисяч
вісімсот дев`ять) гривень 50 копійок
заборгованості по сплаті страхових
внесків.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
докази про вжиття відповідачем заходів
погашення заборгованості по сплаті
внесків на загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування в сумі
6809,50 грн. відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що прокуратурою
Снятинського району 15 березня 2010 року
було порушено кримінальну справу
відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів
передбачених ст.ст.172 ч.1, 366 ч.1 КК
України та 30.01.2010 року за ознаками
злочинів передбачених ст.ст.172 ч.2, 366 ч.1
КК України.

Вироком Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 17.12.2010
року встановлено, що ОСОБА_1 будучи
приватним підприємцем в порушення
вимог чинного законодавства не уклала
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трудових угод, не
зареєструвала їх в Снятинському РЦЗ і
не внесла відповідні записи про
працевлаштування в трудові книжки
вказаних працівників. Крім того, без
документального підтвердження
виплачувала даним працівникам
заробітну плату і протягом періоду з 1
жовтня 2006 року по 1 жовтня 2008 року не
подавала відповідні дані в державні
контролюючі органи, в результаті чого
грубо порушила законодавство про працю
та конституційні права вище вказаних
працівників на соціальний захист, що
включає в себе право на пенсійне
забезпечення, соціальне забезпечення в
разі втрати працездатності, на випадок
безробіття та на відпочинок.

У відповідності до ч.4 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
вирок суду у кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином наявність трудових
відносин між відповідачем та
зазначеними вище особави встановлено
вироком Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 17.12.2010 і
не підлягає доказуванню.

Згідно матеріалів справи відповідач
зареєстрований як фізична-особа -
суб'єкт підприємницької діяльності та
відповідно до ст.14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» являється
страхувальником.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.11 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-IV загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають,
зокрема, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у проваджені
ними підприємницької діяльності.

У відповідності до п.1 ст.14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальниками, зокрема, є
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення га інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних га
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10. 15 статті 11 цього Закону.

У відповідності до вимог п.6 ч.2 ст.17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески до Пенсійного
фонду України виключно у грошовій
формі.

Згідно ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 зазначеного
вище Закону страхові внески підлягають
сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

На підставі вищенаведених колегія
суддів встановила, що позивач був
зобов'язаний нарахувати страхові
внески в порядку, визначеному п.п.4 п. 8
розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року, та
сплатити страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів погоджується з думкою суду
першої інстанції про те, що в даному
випадку нарахування сум страхових
внесків, що підлягають стягненню з
відповідача з нарахованої заробітної
плати працівникам, здійснювалося б
органами УПФУ в Снятинському районі.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30 березня
2011 року у справі №2а-426/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний