Справа № 2а-1870/8742/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/12624/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Ліпського
Д.В., Лиски Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
Сумської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Конотопі про
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив прийняти до відшкодування суми
витрат на виплату та доставку
державної адресної допомоги та
підвищення до пенсії особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання і пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з липня по
вересень 2012 року у розмірі 121436,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідно до статті
21 Закону України від 23 вересня 1999 року
№ 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-ХІV) відповідач
повинен відшкодовувати всі виплати,
сплачені особам, яким призначено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання, в тому числі і витрати на
виплату державної адресної допомоги.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року, яку залишено без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
і апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
за період з липня 20012 року по вересень
2012 року на загальну суму 121436,09 грн.
щомісячної державної адресної
допомоги і витрат на її доставку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що постановою
правління Пенсійного Фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4
затверджено Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
Фонд) Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697; далі - Порядок), яким
визначено механізм відшкодування
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій,
призначених відповідно до Закону №
1105-ХІV.

При цьому статтею 21 Закону №1105-ХІV не
передбачено можливості відшкодування
Фондом витрат з виплати державної
адресної допомоги. Така адресна
допомога не передбачена ні в переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом відповідно до статті 21 Закону
№1105-ХІV, ні у встановленому пунктом 4
Порядку переліку виплат, передбачених
до відшкодування.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№1105-ХІV, відповідно якій Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що така допомога як
окремий вид соціальної допомоги не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено,
що виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону №1105-ХІV
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Таким чином, висновки судів першої та
апеляційної інстанцій про
безпідставність вимог позивача щодо
відшкодування за рахунок відповідача
витрат, пов'язаних із виплатою
державної адресної допомоги,
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального і
процесуального права та відповідають
судовій практиці.

Наведені обставини були правильно
враховані судами попередніх інстанцій,
які обґрунтовано прийняли рішення про
відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі Сумської
області залишити без задоволення, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер