Справа № 2а-594/2010
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 876/13824/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області на постанову
Рівненського районного суду
Рівненської області від 22 січня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області про стягнення
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, -

встановив :

У вересні 2009 року позивач звернулась до
суду із позовом, у якому просить
визнати дії відповідача протиправними,
зобов'язати відповідача донарахувати
та сплатити недоплаченої за період з
09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 01.06.2008 р. по
31.12.2008 р. суми щомісячної державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Оскарженою постановою суду позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
дії відповідача протиправними.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(в редакції, що діяла на час відповідних
правовідносин), в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого Законом
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» для дітей віком до 6 років,
враховуючи при цьому раніше виплачені
суми. В решті позовних вимог
відмовлено.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
та межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити
частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
матір'ю, що стверджується відповідним
свідоцтвом про народження, здійснює
догляд за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та має право на
отримання щомісячної грошової
допомоги відповідно до ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сімям з
дітьми», у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992
року передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надасться у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
дітей.

Відповідно до п. 14 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік» від
19.12.2006 року , дію ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сімям з дітьми»
на 2007 рік було зупинено та у
відповідності до ст. 56 означеного
Закону встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку для застрахованих осіб
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між 50% прожиткового мінімуму
встановленого для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особі за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб.

Р ішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року, справа №1-29/2007 за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо
відповідностіКонституції України
(конституційності) положень статті 56,
пункту 14 статті 71 в частині зупинення
на 2007 рік дії статті 12, частини першої
статті 15 та пункту 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державну допомогу сімям з дітьми»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Беручи до уваги той факт, що положення
ст. 56 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», за якою у 2007
році виплата державної допомоги сімям
з дітьми відповідно до Закону України «
«Про державну допомогу сімям з дітьми»
не відповідає Конституції України.

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховано посилання представника
відповідача на пропущення позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, який передбачений ч.2 ст.99 КАС
України.

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін
(ч.1 ст. 100 КАС України).

Зважаючи на те, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку не нараховувалось
відповідачем з 09.07.2007 року, колегія
суддів вважає, що в даному випадку слід
застосовувати річний строк звернення
до суду відповідно до ст.99 КАС України,
оскільки законодавством інших строків
з цього приводу не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що в частині виплати допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року позовні вимоги являються
безпідставними з огляду на пропущення
річного строку звернення до суду з
позовом.

Достатніх обєктивних та поважних
причин, які б позбавляли можливості
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав до суду з часу прийняття
07 липня 2007 року Конституційним Судом
України рішення за № 6-рп, позивачкою не
наведено.

Оцінивши зібрані докази у сукупності,
судова колегія приходить до
переконання в тому, що доводи
апеляційної інстанції є підставними і
обґрунтованими та спростовують
рішення суду першої інстанції, яке
прийнято з порушенням норм
матеріального права, а тому його слід
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації Рівненської області
задовольнити.

Постанову Рівненського районного
суду Рівненської області від 22 січня 2010
року по справі № 2а-594/10 скасувати та
прийняти нову постанову, якою в позові
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк