Справа № П/811/2754/14
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------ПОСТАНОВА
12 вересня 2014 року
Справа №П/811/2754/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Момонт Г.М.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
до відповідача: Кіровського відділу
Державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
треті особи на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
про зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у
подальшому збільшеним, до Кіровського
відділу Державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, вказавши третіми особами на
стороні позивача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про зобов'язання
відповідача вчинити дії щодо знаття
арештів з квартири АДРЕСА_1,
накладеного на підставі постанови б/н
від 20.04.2011 р. Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління,
зареєстрованого у Єдиному державному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 20.04.2011 р. за №11093918, а
05.08.2003 р. державної виконавчої служби
Кіровського району, зареєстрованого у
Єдиному державному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
13.10.2008 р. за №6506588.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що він є співвласником квартири
АДРЕСА_1. Під час оформлення нотаріусом
документів щодо продажі вказаної
квартири стало відомо, що на зазначену
квартиру у 2003 та 2011 роках накладено
арешт Кіровським ВДВС
Кіровоградського МУЮ. Позивач
зазначає, що 30.07.2014 р. він звернувся до
відповідача із заявою про зняття
арешту із квартири, однак Кіровський
ВДВС Кіровоградського МУЮ листом від
07.08.2014 р. повідомив, що виконавче
провадження в межах якого накладено
арешт знищено у зв'язку з закінченням
Представник позивача та третя особа
ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.86).
У судовому засіданні 12.09.2014 р.
представником позивача подано
клопотання про подальший розгляд
справи в порядку письмового
провадження (а.с.89).
На підставі усної ухвали, прийнятої в
судовому засіданні 12.09.2014 р. та
занесеної до журналу судового
засідання (а.с.91), подальший розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження у відповідності до ч.4 ст.122,
ч.6 ст.128 КАС України.
Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача та третьої особи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті,
адміністративний суд,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до
договору міни від 11.10.1994 р. (а.с.11) на
праві приватної спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 31.07.2014 р. судом встановлено, що 13.10.2008
р. у Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна за номером
8060976 зареєстровано арешт нерухомого
майна на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
постанови Державної виконавчої служби
Окрім того, 24.04.2011 р. до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна на підставі постанови
Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ
від 20.04.2011 р. внесено запис №11093918 щодо
арешту нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1 (а.с.13-14).
відділом державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції повідомлено позивача, що
виконавчі провадження, з огляду на
виконання яких накладено арешт на
належне боржнику майно, знищено у
зв'язку з закінченням терміну
зберігання (а.с.15).
Відповідачем до суду надано копії
актів про вилучення виконавчих
проваджень для знищення від 11.02.2013 р. та
від 10.02.2014 р. (а.с.61-62, 63-65).
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV
передбачено, що виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.6 вказаного Закону
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
Відповідно до ч.1 ст.11 зазначеного
Закону Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до п.9.9 Порядку роботи з
документами в органах державної
служби, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 25.12.2008
р. №2274/5 (далі за текстом - Порядок),
строк зберігання завершених
виконавчих проваджень, переданих на
зберігання, становить 3 (три) роки, крім
виконавчих проваджень, завершених за
постановами про накладення
адміністративного стягнення, строк
зберігання яких становить 1 (один) рік.
Обчислення строків зберігання
документів проводиться з 1 січня року,
який іде за роком завершення їх
діловодством.

Згідно з п.9.10 Порядку завершені
виконавчі провадження включаються в
акт про вилучення виконавчих
проваджень для знищення, якщо
передбачений для них строк зберігання
закінчився до 1 січня року, в якому
складений акт. Виконавчі провадження,
строки зберігання яких закінчилися,
підлягають знищенню після
затвердження акта про вилучення
виконавчих проваджень для знищення
керівником органу державної
виконавчої служби, підпис якого
скріплюється печаткою.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов
висновку, що знищенню підлягають
завершені (закінчені) виконавчі
провадження, строк зберігання яких
закінчився.

Підстави закінчення виконавчого
провадження передбачені ч.1 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 р. №606-ХІV.

Відповідно до змісту ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом. У разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника. За
заявою боржника державний виконавець
видає йому додаткові копії постанови,
зазначеної в частині другій цієї
статті, для їх пред'явлення до органів,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно.

Таким чином, після завершення
виконавчого провадження відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний зняти арешт, накладений на
майно боржника.

Судом встановлено, що виконавчі
провадження, у межах яких накладено
арешти на квартиру АДРЕСА_1 завершено,
однак у відповідності до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №24987478 від 31.07.2014 р.
(а.с.13-14) арешт всупереч вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»
відповідачем знято не було, що
позбавляє позивача права
розпорядження вказаною квартирою.

У відповідності до п.3.13 Порядку на
кожному виконавчому провадженні, що
передане на зберігання, повинна бути
резолюція безпосереднього керівника
державного виконавця, яку він накладає
після ретельної перевірки всіх
документів у виконавчому провадженні.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.83 Закону України
«Про виконавче провадження» контроль
за своєчасністю, правильністю і
повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби. Начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника.

Таким чином, рішення про зняття арешту
приймається тим органом, який прийняв
рішення про накладення арешту шляхом
винесення постанови про скасування
арешту майна.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що на відповідача покладено обов'язок
при завершенні виконавчого
провадження вчинити дії щодо
скасування арешту, які при завершенні
виконавчого провадження вчинені не
були, зважаючи, що накладені арешти
перешкоджають позивачу розпоряджатися
належним йому на праві приватної
власності майном, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги про зобов'язання
відповідача зняти арешти з квартири
АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відтак сплачений позивачем судовий
збір у розмірі 73,08 грн. підлягає
присудженню з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159- 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
в повному обсязі.

2. Зобов'язати Кіровський відділ
Державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції вчинити дії щодо зняття
арештів з квартири АДРЕСА_1, накладених
постановою Державної виконавчої
служби Кіровського району №20537 від 05
серпня 2003 року (запис №8060976 від 13 жовтня
2008 року в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна)
та постановою Кіровського відділу
Державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції від 20 квітня 2011 року (запис
№11093918 від 20 квітня 2011 року в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна).

Присудити ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1
(АДРЕСА_1) з Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Г.М. Момонт