Справа № 361/657/14-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
361/657/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Дутчак І.М.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого-судді:
Літвіної Н.М.

Суддів:
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 09 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Рожівської
сільської ради Броварського району
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 липня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Рожівської сільської ради
Броварського району Київської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ОСОБА_3, звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 05 листопада 2013 року ОСОБА_3
звернувся до відповідача з запитом про
отримання в якому просив надати
публічну інформацію про наявність всіх
вільних земельних ділянок на території
Рожівської сільської ради, які можуть
бути безоплатно передані громадянину
України у власність для садівництва чи
будівництва і обслуговування жилого
будинку, а саме: кількість земельних
ділянок, їх розмір, цільове призначення
та місцезнаходження; викопіювання з
генерального плану (кадастрової карти
(плану)) села Рожівка чи інші графічні
матеріали, на яких зазначено місце
розташування вільних земельних
ділянок .

14 листопада 2013 року відповідач листом
№ 5 роз'яснив позивачу положення ч. 6 ст.
118 ЗК України щодо порядку безоплатного
одержання громадянином у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, та
повідомив, що згідно з ЗК України
Рожівська сільська рада Броварського
району Київської області не наділена
повноваженнями самостійно визначати
розташування та межі земельних
ділянок, що надаються у власність
громадянам, а також про те, що
викопіювання з кадастрової карти
(плану), інша картографічна
документація можуть бути отримані в
органах Державного земельного
кадастру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації» -
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Тобто, за змістом наведеної статті
можна виділити такі ознаки публічної
інформації:

1) готовий продукт інформації, який
отриманий або створений лише в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень або інших розпорядників
публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною,
якщо створена суб'єктом владних
повноважень не під час виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків;

5) інформація не може бути публічною,
якщо створена не суб'єктом владних
повноважень.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.

Проте, позивач, звернувся до
відповідачів з інформаційним запитом,
в якому просив надати йому інформацію
про всі вільні земельні ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» - спеціально уповноважені
органи з питань містобудування та
архітектури і центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та його територіальні органи
забезпечують відкритість, доступність
та повноту інформації про наявність на
території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці земель державної та
комунальної власності, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, про
наявність обмежень і обтяжень
земельних ділянок, містобудівні умови
та обмеження в містобудівному і
державному земельному кадастрах; до
моменту внесення відповідної
інформації до містобудівного та
державного земельного кадастрів
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації або відповідний
місцевий орган виконавчої влади
зобов'язані надавати за запитами
фізичних та юридичних осіб письмову
інформацію про наявність земельних
ділянок, що можуть бути використані під
забудову.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про
державний земельний кадастр» - ведення
та адміністрування Державного
земельного кадастру забезпечуються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, який також є і
держателем Державного земельного
кадастру.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державний земельний кадастр» - перелік
відомостей про земельні ділянки, які
включаються до Державного земельного
кадастру, а саме: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки; земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи,
запит позивача не стосувався
відомостей, що вже зафіксовані в
офіційному документі, створеному в
процесі здійснення відповідачем своєї
діяльності, про що було повідомлено
позивачу у відповідях на запити, а
містив вимогу вчинити певні дії по
підбору, обробці та наданню інформації,
яка б відповідала поставленим у запиті
умовам.

Враховуючи, що у відповідача відсутні
офіційні документи, які б містили
запитувану інформацію, відповідь про
неможливість надання такої інформації
відповідає вимогам Закону.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Отже, вибір місця розташування
земельної ділянки є прерогативою
громадянина, зацікавленого в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» - спеціально уповноважені
органи з питань містобудування та
архітектури і центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та його територіальні органи
забезпечують відкритість, доступність
та повноту інформації про наявність на
території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці земель державної та
комунальної власності, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, про
наявність обмежень і обтяжень
земельних ділянок, містобудівні умови
та обмеження в містобудівному і
державному земельному кадастрах.

Виходячи з аналізу вказаної норми,
колегія суддів приходить до висновку,
що до повноважень відповідачів
належить надання інформації щодо
наявності конкретної земельної
ділянки земель державної та
комунальної власності, яка може бути
передана фізичній особі безоплатно у
власність.

В даному випадку, позивач просив надати
відповідача інформацію щодо наявності
не конкретної бажаної земельної
ділянки, а інформацію щодо наявності
взагалі земельних ділянок, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову.

Проте, пошук земельних ділянок
державної та комунальної власності,
які не надані у користування й можуть
бути використані фізичними особами під
забудову, не належить до обов'язків
відповідача, такий обов'язок
покладений саме на фізичну особу, яка
бажає отримати безоплатно у власність
земельну ділянку державної та
комунальної власності.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в суду відсутні правові підстави для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
судом першої інстанції ухвалено
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку і строки встановлені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 14
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.