Справа № 9101/53871/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 року

справа № 2а-0870/5096/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року

у адміністративній справі № 2а-0870/5096/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року задоволено адміністративний позов ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару від 08.02.2011 року № 112000006/2011/000182/1, з Державного бюджету України на користь ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" стягнуто судовий збір в сумі 3,40 грн.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, Запорізька митниця звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволені вимог позивача. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при реалізації миницею наданих їй повноважень по контролю за правильністю визначення митної вартості товару було виявлено, що митна вартість ввезеного позивачем товару значно відрізнялась від рівня митної вартості подібних товарів у ЄАІС держмитслужби, митне оформлення яких вже здійснено, у зв’язку з чим відповідно до Порядку № 1766 у позивача були затребувані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, які декларант відмовився надавати, тому митна вартість товару була скоригована, і митницею обґрунтовано був застосований для визначення митної вартості товару третій метод.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ВАТ «Запоріжсталь» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції, посилаючись на те, що ними з самого початку було надано усі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару по першому методу, а відповідачем безпідставно не врахована об'єктивна неможливість всіх витребовуваних документів у зв'язку з їх відсутністю у комбінату, та не було враховано умов господарських операцій, за якими видавались ВМД позивачу та ВМД, які були застосовані для визначення митної вартості, тому, на думку позивача, оскаржуване рішення прийнято нерозсудливо та недобросовісно.

Заслухавши пояснення сторін стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач, не погоджуючись з заявленою позивачем митною вартістю товару, на підставі п.11 Порядку №1766 витребував у ВАТ "Запоріжсталь" додаткові документи, перелік яких було зазначено на зворотному боці ф. ДМВ-1, а саме: договір з третіми особами, що пов’язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; переклад копії ВМД країни відправлення; інші документи для підтвердження заявленої митної вартості на розсуд декларанта.

Неможливість надати договори з третіми особами та бухгалтерську документацію позивач обґрунтував листом фірми "Veraco Alliance Ltd" від 23.02.2011 вих. № 37, в якому зазначено, що вказана інформація є комерційною таємницею і не підлягає розголошенню.

Після проведених консультацій, про що зазначено у ВДМ, 08.02.2011 року, відповідачем було прийнято рішення про визначення митної вартості товару № 112000006/2011/000182/1 за третім методом. При цьому, відповідач зазначив, що метод № 1 неможливо застосувати у зв’язку із відмовою позивача надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, метод № 2 не застосований в зв’язку із невідповідністю (відмінністю) певних фізичних характеристик (ст.268 МК України), тому при визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація про вартість операцій з подібними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ). ВМД № 112030000/1/966 від 12.01.2011 року. При визначенні митної вартості за третім методом, була застосована наявна у відповідача інформація про вартість операцій з подібними товарами, які продаються на експорт в України і час експорту є максимально наближеним до нього ВМД № 112030000/1/966 від 12.01.2011 року.

09.02.2011 року позивач звернувся до митниці з листом № 95/2010303, в якому просив надати дозвіл на випуск товарів у вільний обіг під гарантійне зобов’язання у вигляді сплати до державного бюджету України суми податків та зборів згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом, а вже 14.12.2011 року позивач подав відповідачу нову митну декларацію № 112030000/2011/004431.

У відповідь на звернення позивача з листом № 95/2010303 від 09.02.2011 року, Запорізькою митницею 10.02.2011 робу було прийнято рішення щодо можливості випуску товарів, які імпортовані на виконання контракту та рахунків-фактури під гарантійні зобов’язання, тобто, сплати до державного бюджету суми податків і зборів (обов’язкових) платежів згідно з митною вартістю товарів, визначених за рішенням № 112000006/2011/000182/1 від 08.02.2011 року, яке і було предметом судового спору у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги ВАТ «Запоріжсталь», суд першої інстанції входив з того, що позивачем при розмитнині товару було подано усі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, а відповідач безпідставно не врахував що об'єктивна неможливість подання всіх витребуваних ним документів у зв'язку з їх відсутністю у позивача, не може бути підставою для незастосування первинно заявленого позивачем методу визначення митної вартості товару. За вказаних обставин, та недоведеністю відповідачем правомірності прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів за третім методом, суд першої інстанції визнав за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару від 08.02.2011 року № 112000006/2011/000182/1

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 1 статті 264 Митного Кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі. Зазначеною статею також визначено, що у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом. Строк дії гарантійних зобов'язань, визначених цією статтею, не може перевищувати 90 календарних днів з моменту випуску товарів у вільний обіг.

З урахуванням наведеного, судова колегія бере до уваги, що під час строку дії гарантійних зобов'язань позивачем не були надані витребувані митницею документи та не надано обґрунтованих пояснень щодо неможливості їх надання. Виходячи з наведеного у митниці були відсутні підстави для перегляду оспорюваного рішення та застосування митної вартості, визначеної позивачем за ціною угоди, при цьому дії митниці відповідали наведеним законодавчим нормам.

Згідно з пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 (далі - Порядок № 1766), для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати документи, вичерпний перелік яких зазначений в цьому ж пункті Порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 339 від 09.04.2008 року «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», передбачено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом шляхом: 1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. № 1766 ; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на митну вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості; 2) співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; 3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи форм контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи слідує, що підставою для витребовування додаткових документів стало те, що митна вартість товару позивача значно відрізнялась від рівня митної вартості подібних товарів у ЄАІС держмитслужби, митне оформлення яких вже здійснено, що підтверджено витягом з цінової бази, який свідчить про правомірність прийнятого рішення, оскільки ціни на кокс, наведені у зазначеному висновку, викликали у відповідача обґрунтовані сумніви стосовно відомостей про заявлену позивачем митну вартість, а згідно висновку спеціалізованої експертної організації ДП "Держзовнішінформ" від 30.12.2010 № 7/826 мінімальний розрахунковий рівень ціни на кокс доменний становить 350-370 доларів США, що більше, ніж ціна угоди – 310 доларів США.

Відповідно до листа Державної митної службі України № 11/2-7737 від 17 жовтня 1996 року експертні висновки, підготовлені ДП «Держзовнішінформ», мають чинність офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експортних контрактів, рівнів цін за цими контрактами, та повинні прийматися до уваги митними органами при ціновому контролі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно були витребувані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Пунктом 11 Порядку№ 1766 передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Так, для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися документи, перелічені в азбаці 4 цього пункту, крім того, декларант за власним бажанням може подати інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Відповідно до п.13 цього ж Порядку декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що Позивач був ознайомлений з необхідністю надання додаткових документів, однак відмовився від їх надання. Матеріали справи також свідчать, що з позивачем проводилась процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості щодо послідовного вибору методів (від першого до третього) визначення митної вартості.

Оскільки позивачем не були надані витребовувані документи, а надані документи обґрунтовано давали достатньо підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується Позивачем через митний кордон України, відповідачем була правомірно скоригована митна вартість товару з урахуванням слідуючих положень Митного Кодексу України.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

З огляду на вказане, та враховуючи те, що Позивач не надав додаткові документи для підтвердження митної вартості товару саме за першим методом, колегія суддів приходить до висновку, що Відповідач правомірно визначив митну вартість товарів на підставі наявних відомостей за методом № 3 згідно з митним законодавством.

За таких обставин рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару від 08.02.2011 року № 112000006/2011/000182/1 слід визнати таким, що прийняте у межах повноважень та з дотриманням положень частини 3 статті 2 КАС України (є обгрунтованим, тобто, прийняте з урахуванням усіх обставин справи, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу пропорційності), що виключає підстави для його скасування, як наслідок -відсутні підстави для задоволення заявлених вимог.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивачем було подано усі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, а відповідачем не було доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів за третім методом, колегією суддів визнаються помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та діючим положенням митного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а тому, відповідно до положень статті 202 КАС України постанова суду першої інстанції у частині задоволених вимог підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія –

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці –задовольнити

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року – скасувати, та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов