Справа № 2а-905/11/2670
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/54907/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.08.2012 р.

у справі № 2-а-905/12/1070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5

до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби

про визнання протиправним та
скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_5) звернувся до суду
з позовом до Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
Білоцерківська ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29.05.2012 р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано рішення Білоцерківської
ОДПІ про відмову у видачі свідоцтва
платника єдиного податку від 03.02.2012 р.
№2512/10/17-2. Зобов'язано Білоцерківську
ОДПІ видати позивачу свідоцтво
платника єдиного податку згідно
поданої заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.08.2012 р.
постанову Київського окружного
адміністративного суду скасовано.
Прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.08.2012 р. скасувати, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 29.05.2012 р.
залишити в силі.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача не надав.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку про наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 24.11.2005 р. позивача
зареєстровано виконавчим комітетом
Білоцерківської міської ради
Київської області, про що видано
свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця.

ФОП ОСОБА_5 звернувся до
Білоцерківської ОДПІ із заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 25.01.2012 року, де у п.10
«Обрані види діяльності згідно з КВЕД
ДК 009:2005» зазначив наступні види
діяльності: 36.22.0 виробництво ювелірних
виробів.

Листом від 03.02.2012 р. №2512/10/17-2
Білоцерківська ОДПІ повідомила
заявника, що відповідно до п.4 п.п.291.5.1
п.291.5 ст. 295 Податкового кодексу України
не можуть бути платниками єдиного
податку фізичні особи-підприємці, які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Суд апеляційної інстанції визнав
обґрунтованими такі висновки
податкового органу, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, з огляду на
наступне.

Згідно з п. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291
Податкового кодексу України не можуть
бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи - підприємці),
які здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Поняття «видобуток, виробництво,
реалізація дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння» не визначено.

Статтею 5 Податкового Кодексу України
встановлено, що терміни, які
застосовуються у Кодексі і не
визначаються ним, використовуються у
значенні, встановленому іншими
законами.

Законом, який визначає правові основи і
принципи державного регулювання
видобутку, виробництва, використання,
зберігання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контролю за
операціями з ними є Закон України «Про
державне регулювання видобутку,
виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними».

Згідно із п. 1 та п. 2 ст. 1 вказаного
Закону дорогоцінні метали - це золото,
срібло, платина і метали платинової
групи (паладій, іридій, родій, осмій,
рутеній) у будь-якому вигляді та стані
(сировина, сплави, напівфабрикати,
промислові продукти, хімічні сполуки,
вироби, відходи, брухт тощо).

Дорогоцінне каміння - це природні та
штучні (синтетичні) мінерали в
сировині, необробленому та обробленому
вигляді (виробах).

Дорогоцінне каміння органогенного
утворення - перли і бурштин в сировині,
необробленому та обробленому вигляді

Поняття «вироби з дорогоцінного
металу» визначено в Інструкції про
здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів, затвердженій
наказом Міністерства фінансів України
від 20 жовтня 1999 року № 244.

Так, виріб з дорогоцінного металу - це
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений зі сплавів дорогоцінних
металів (золота, срібла, платини,
паладію), який використовується як
прикраса або предмет побуту.

Щодо розподілу видів діяльності,
відповідно до Національного
класифікатора України ДК 009:2005,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від 26
грудня 2005 року № 375, пов'язаних з
виробництвом та реалізацією
дорогоцінних металів, згідно листа
Державної служби статистики України
від 30 грудня 2011 року № 14/3-12/636
класифікація видів економічної
діяльності має переважно статистичне
призначення та методологічні основи
застосування.

Відтак, суб'єкти господарювання, які
здійснюють видобуток, виробництво та
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
ювелірних виробів, не можуть
застосовувати спрощену систему
оподаткування.

Таким чином, саме за вищевказаних
обставин справи, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку,
з яким погоджується колегія суддів
касаційної інстанції, щодо
необґрунтованості заявлених позивачем
вимог.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в
резолютивній частині повного тексту
рішення Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.08.2012 р.
було допущено описку (замість
постанови Київського окружного
адміністративного суду від 29.05.2012 р.
зазначено постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.05.2012 р.), яка відповідно до вимог ст. 169
КАС України може бути виправлена судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено, правова оцінка
обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
позивача підлягає відхиленню, а
постанова Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.08.2012 р.
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 відхилити.

2.Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.08.2012 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В.
Муравйов