Справа № 2а-4172/11/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р.
Справа № 23338/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
«Виробниче об'єднання «Карпати» на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2011 року у справі за позовом
Державного підприємства «Виробниче
об'єднання «Карпати» до Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області про
визнання незаконними дій, скасування
постанови,-

В С Т А Н О В
И Л А:

13.12.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
протиправними дій головного
державного виконавця щодо винесення
постанови та скасування постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 17.11.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при
винесенні оскаржуваної постанови
головний державний виконавець порушив
вимоги Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції про
проведення виконавчих дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2011
року, було замінено відповідача
підрозділ примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області на
належного відповідача відділ
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що оскаржувана постанова прийнята з
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції
про проведення виконавчих дій.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що при
винесенні оскаржуваної постанови
відповідач діяв відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 17.11.2011 року,
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС Івано-Франківського
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Гундяком
Т.Д., було винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого
збору, яка отримана позивачем 30.11.2011
року.

Вказаною постановою встановлено, що
«постановою головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу ДВС Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області від 18.01.2001
року відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого документу:
виконавчий напис №907-Д від 25.12.2000 року,
що видав ОСОБА_2 приватний нотаріус
Івано-Франківського міського
нотаріального округу про звернення
стягнення на заставне майно ДП ВО
«Карпати» на користь Української
державної інноваційної компанії 138100
грн., заборгованості по кредиту, 1400 грн.,
витрат по вчиненню виконавчого напису,
разом: 139500 грн. Боржнику запропоновано
виконати його в добровільному порядку
в строк до 19.01.2001 року. Боржником у
наданий строк виконавчий напис не
виконано». Тому, керуючись статтею 28
Закону України «Про виконавче
провадження», головним державним
виконавцем постановлено стягнути з
боржника ДП ВО «Карпати» виконавчий
збір у розмірі 6975 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою
ДП ВО «Карпати» звернулось з даним
позовом до суду.

Відповідно до статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» Виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню

В статті 2 Закону України «Про
виконавче провадження» та у статтях 1,3
Закону України «Про державну виконавчу
службу» зазначено, що примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Частиною 1, 2 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 3 вказаної статті постанова
про стягнення виконавчого збору
виноситься при першому надходженні
виконавчого документа державному
виконавцю. При наступних пред'явленнях
до виконання виконавчого документа
державному виконавцеві виконавчий
збір стягується в частині, що не була
стягнута при попередньому виконанні.

В контексті вищенаведеної норми, суд
зазначає, що постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору може бути
винесена після закінчення
встановленого строку на добровільне
виконання.

В суді першої інстанції встановлено та
не заперечувалось представниками
сторін, що ДП ВО «Карпати» не виконано
виконавчий напис в добровільному
порядку.

У відповідності до Конституції
України, а саме ч.5 ст.124, рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
теритрії України.

Згідно із ст. 129 Конституції України
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства, а
відповідно до ст. 7 КАС України -
принципом здійснення правосуддя в
адміністративних справах.

Керуючись вищезазначеним колегія
суддів вважає, що відповідач приймаючи
оскаржувану постанову діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Законом України
«Про виконавче провадження»

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Виробниче об'єднання
«Карпати» залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2011 року у справі №2а-4172/11/0970- без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний