Справа № 826/5222/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5222/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
державного підприємства «Розвиток» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10.06.2014 у справі за
адміністративним позовом державного
підприємства «Розвиток» до відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О
В И В:

Державне підприємство «Розвиток»
звернулося до суду першої інстанції із
позовом (з урахуванням уточнення
позовних вимог), в якому просило:
визнати протиправними дії відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві щодо винесення
постанов про накладення штрафу, про
стягнення з боржника виконавчого
збору, стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 02.04.2014,
постанови про накладення штрафу від
14.04.2014 у виконавчому провадженні №
41598677; скасувати постанову про
накладення штрафу від 02.04.2014 відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві у виконавчому
провадженні № 41598677; скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 02.04.2014 відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві у виконавчому
провадженні №41598677; скасувати
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 02.04.2014 відділу Державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві у
виконавчому провадженні № 41598677;
скасувати постанову про накладення
штрафу від 14.04.2014 відділу Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
у виконавчому провадженні № 41598677;
зобов'язати відділ Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
повернути стягувачу у виконавчому
провадженні № 41598677 виконавчий лист №
761/20235/13-ц, виданий 14.01.2014 Шевченківським
районним судом м. Києва про
зобов'язання державного підприємства
«Розвиток» протягом десяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням
суду безоплатно видати ОСОБА_2 (паспорт
НОМЕР_5, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС
України в м. Києві 26.06.1997,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
автомобіль марки Chevrolet Aveo 2006 року
випуску, сірого кольору, номер кузова
НОМЕР_3, державний реєстраційний номер
НОМЕР_6, який знаходиться на
спеціальному майданчику за адресою: м.
Київ, вул. Бальзака, 16.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.06.2014 в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконанні у відділі Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
перебуває виконавчий лист № 761/20235/13-ц
від 14.01.2014, виданий Шевченківським
районним судом м. Києва про
зобов'язання ДП «Розвиток» протягом
десяти днів з дня набрання законної
сили цим рішенням суду безоплатно
видати ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_5, виданий
Ватутінським РУ ГУ МВС України в м.
Києві 26.06.1997, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) автомобіль марки Chevrolet Aveo 2006
року випуску, сірого кольору, номер
кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний
номер НОМЕР_6, який знаходиться на
спеціальному майданчику за адресою: м.
Київ, вул. Бальзака, 16 (а.с. 48-49).

22.01.2014 головним державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, якою
встановлено строк для самостійного
виконання виконавчого документа
боржником до 29.01.2014 (а.с. 17).

27.01.2014 копія даної постанови про
відкриття виконавчого провадження
отримана позивачем, що підтверджується
копією повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 50).

З метою виконання вищезазначеного
виконавчого документа головним
державним виконавцем сторонам
виконавчого провадження винесено та
направлено вимогу від 27.02.2014 № 265/15 про
надання боржником державному
виконавцю 06.03.2014 о 10:15 безперешкодного
доступу до зазначеного у виконавчому
документі транспортного засобу за
вказаною у рішенні суду адресою (а.с. 52).

03.03.2014 дана вимога отримана позивачем,
що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового
відправлення, що міститься в
матеріалах справи (а.с.50).

06.03.2014 головним державним виконавцем
здійснено вихід за зазначеною у
виконавчому документі адресою, за якою
боржник не з'явився, про що складено
відповідний акт державного виконавця
від 06.03.2014.

02.04.2014 головний державний виконавець,
керуючись статтями 28, 41, 75, 89 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виніс постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору у сумі 1360
грн., про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 92 грн.,
про накладення на боржника штрафу за
невиконання рішення суду у сумі 1020 грн.

14.04.2014 головним державним виконавцем
здійснено повторний вихід за
зазначеною у виконавчому документі
адресою, за якою боржник не з'явився.

14.04.2014 головним державним виконавцем на
підставі ст.ст. 11, 89 Закону України «Про
виконавче провадження» прийнято
постанову про накладення штрафу в
розмірі 2040,00 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки ДП «Розвиток»
не заперечує вимог виконавчого
документа, вимог державного виконавця
добровільно та своєчасно не виконало,
рішень суду про розстрочку, відстрочку,
зміну способу та порядку виконання
рішення, зупинення виконання рішення
суду, в яких встановлено наявність
поважних причин невиконання вимог
постанови про відкриття виконавчого
провадження до відділу та до суду не
надало, то головним державним
виконавцем відділу Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
правомірно прийнято оскаржувані
постанови про накладення штрафу, про
стягнення з боржника виконавчого
збору, про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій від 02.04.2014,
постанови про накладення штрафу від
14.04.2014 у виконавчому провадженні №
41598677.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
головним державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві протиправно винесено
вищевказані постанови у виконавчому
провадженні № 41598677, оскільки він не є
зберігачем майна, зокрема, автомобіля
марки Chevrolet Aveo 2006 року випуску, сірого
кольору, номер кузова НОМЕР_3, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4, який
знаходиться на спеціальному
майданчику за адресою: м. Київ, вул.
Бальзака, 16, а лише надає послуги з
направлення на зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів на
спеціальні майданчики, що належать ТОВ
«ОЛЛИН ПЛЮС» згідно п.1.1 договору від
13.05.2013 № 11-к.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» у
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивачем не оскаржувалась постанова
про відкриття виконавчого провадження
(ВП №41598677).

Також, ДП «Розвиток» вимог державного
виконавця добровільно та своєчасно не
виконало, рішень суду про розстрочку,
відстрочку, зміну способу та порядку
виконання рішення, зупинення виконання
рішення суду, в яких встановлено
наявність поважних причин невиконання
вимог постанови про відкриття
виконавчого провадження до
відповідача та до суду не надало.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

Пунктом 3.7 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 № 512/5,
передбачено, що стягнення виконавчого
збору здійснюється у порядку,
визначеному статтею 28 Закону.

Згідно з п. 3.7.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень
постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю на наступний день
після завершення строку, наданого
боржнику для самостійного виконання
рішення. У постанові про стягнення
виконавчого збору визначається розмір
виконавчого збору, що підлягає
стягненню, зазначений у частині першій
ст. 28 Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV. Примусове
стягнення виконавчого збору
здійснюється відповідно до вимог
Закону.

Колегія суддів звертає увагу, що
витрати органів Державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження (ч. 1 ст. 41 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Частиною 5 ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV і не
пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Пунктом 8.2 Інструкції з організації
примусового виконання рішень
визначено, що у разі невиконання
боржником рішення у встановлений
державним виконавцем строк на боржника
накладається штраф відповідно до ст. 89
Закону України «Про виконавче
провадження» та застосовуються інші
заходи, передбачені Законом.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження», яка визначає
відповідальність за невиконання
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі, у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконання вимог ст. 89 Закону України
«Про виконавче провадження»
відповідачем винесено постанову про
накладення штрафу від 14.04.2014 (ВП№ 41598677).

Отже, колегія суддів зазначає, що
оскільки позивачем своєчасно та в
добровільному порядку не виконано
рішення, яке зобов'язує боржника
вчинити певні дії, а також не надано
доказів існування обставин, що б
унеможливлювали добровільне виконання
вимог постанови про відкриття
виконавчого провадження, а державним
виконавцем вчинено всі дії,
передбачені чинним законодавством при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 761/20235/13-ц, виданого 14.01.2014
Шевченківським районним судом м. Києва,
то колегія суддів приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність підстав
для їх задоволення, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Посилання апелянта, що ДП «Розвиток» не
є зберігачем майна, зокрема, автомобіля
марки Chevrolet Aveo 2006 року випуску, сірого
кольору, номер кузова НОМЕР_3, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4, який
знаходиться на спеціальному
майданчику за адресою: м. Київ, вул.
Бальзака, 16, а лише надає послуги з
направлення на зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів на
спеціальні майданчики, що належать ТОВ
«ОЛЛИН ПЛЮС» згідно п.1.1 договору від
13.05.2013 № 11-к спростовуються тим, що як
вбачається з виконавчого листа від
14.01.2014 № 761/20235/13-ц, виданого
Шевченківським районним судом м. Києва,
боржником зазначено саме ДП
«Розвиток», а тому на нього покладено
обов'язок протягом десяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням
суду безоплатно видати ОСОБА_2 (паспорт
НОМЕР_5, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС
України в м. Києві 26.06.1997,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
автомобіль марки Chevrolet Aveo 2006 року
випуску, сірого кольору, номер кузова
НОМЕР_3, державний реєстраційний номер
НОМЕР_6, який знаходиться на
спеціальному майданчику за адресою: м.
Київ, вул. Бальзака, 16.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів не вбачається протиправності в
діях головного державного виконавця
при винесенні оскаржуваних постанов та
наявності підстав для їх скасування, а
отже позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позовної вимоги
про зобов'язання віддіу Державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
повернути стягувачу у виконавчому
провадженні № 41598677 виконавчий лист №
761/20235/13-ц з огляду на наступне.

Згідно з п. 6 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: у боржника
відсутнє визначене виконавчим
документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке
необхідно звернути стягнення з метою
погашення заборгованості (крім коштів),
а здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

Колегія суддів, зазначає, що для
завершення виконавчого провадження на
підставі п. 6 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» обов'язковим є
встановлення факту відсутності
транспортного засобу за адресою,
зазначеною у рішенні суду, в
повідомленні УДАІ ГУМВС України у м.
Києві у позивача.

Як вбачається з виконавчого документа
№ 761/20235/13-ц від 14.01.2014, виданого
Шевченківським районним судом м. Києва,
та повідомлення УДАІ ГУМВС України у м.
Києві майно, яке необхідно передати
стягувачу, перебуває на спеціальному
майданчику за адресою: м. Київ, вул.
Бальзака, 16.

За таких обставин, колегія суддів
вбачає, що підстави для завершення
виконавчого провадження відповідно до
п. 6 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції, а відповідач, як суб'єкт
владних повноважень - довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Розвиток» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.06.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко
О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
06.10.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.