Справа № 872/17853/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
справа № 2-а/326/37/2013

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів:
Коршуна А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадження в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі Запорізької
області на постанову Приморського
районного суду Запорізької області від
30 жовтня 2013 р. по справі № 2-а/326/37/2013 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі Запорізької
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 вересня 2013 року звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі Запорізької
області, згідно якого, просить визнати
дії відповідача щодо відмови в
призначенні йому пенсії протиправними
та зобов'язати відповідача призначити
йому пенсію на підставі абзацу 4 пункту
3 розділу 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що він з 1997 року сам
здійснював виховання сина, який є
дитиною-інвалідом з дитинства та
отримував аліменти на утримання сина
від матері його дитини. З 08 червня 2013
року, коли йому виповнилось 55 років, він
набув право на дострокове призначення
пенсії відповідно до абзацу 4 пункту 3
розділу 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у зв'язку з чим в липні 2013
року він звернувся з заявою до
відповідача з проханням призначити
йому пенсію на підставі закону. Листом
від 26 липня 2103 року №26/0-11 відповідач
повідомив позивача, що право на
призначення пенсії, як батьку
дитини-інваліда з дитинства він набуде
після досягнення матір'ю його дитини
пенсійного віку, який дає їй право на
цей вид пенсії, тобто 50 років, та
надання нею заяви про відмову від
призначення цього виду пенсії.

Постановою Приморського районного
суду Запорізької області від 30 жовтня
2013 року адміністративний позов
задоволено.

Постанова суду мотивована тим, що
відмова відповідача в призначені
позивачу пенсії як батьку
дитини-інваліда дитинства була
протиправною та призвела до порушення
прав позивача, наданих йому
Конституцією та законами.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що у
разі звернення за пенсією батька, який
виховував дитину інваліда, обов'язково
подається заява матері цієї дитини про
згоду щодо призначення пенсії батьку,
або документи, які підтверджують
відсутність матері.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що позивач є
батьком ОСОБА_2, який згідно довідки до
акта огляду МСЕК Серія 10 ААБ №499038 від 03
квітня 2013 року є інвалідом з дитинства.
Відповідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_1 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та
ОСОБА_3. Згідно виконавчого листа
№АЕ-73/1998 від 24 вересня 1998 року виданого
Приморськимрайонним судом Запорізької
області ОСОБА_3 сплачувала позивачу
аліменти на утримання сина ОСОБА_2.

11 липня 2013 року як батько
дитини-інваліда, по досягненню 55
річного віку, він звернувся до
відповідача із заявою про призначення
йому дострокової пенсії, на підставі 4
пункту 3 розділу 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Листом від 26 липня 2103 року №26/0-11
відповідач повідомив позивача, що
право на призначення пенсії, як батьку
дитини-інваліда з дитинства він набуде
після досягнення матір'ю його дитини
пенсійного віку, який дає їй право на
цей вид пенсії - тобто 50 років та
надання нею заяви про відмову від
призначення цього виду пенсії.

Відмова відповідача в призначені
позивачу дострокової пенсії є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відмова відповідача є
протиправною.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до положень абзацу 4, 5
пункту 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років. За вибором матері або
в разі її відсутності, якщо виховання
п'ятьох або більше дітей чи
дитини-інваліда здійснювалося батьком,
йому призначається дострокова пенсія
за віком після досягнення 55 років та за
наявності не менше 20 років страхового
стажу.

Тобто даним Законом надається право
одному з батьків дитини-інваліда на
призначення пенсії достроково, тобто
на 5 років раніше, ніж це встановлено в
загальній нормі.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 з 1998 року сплачувала на користь
позивача аліменти на утримання сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що свідчить про те,
що виховання сина ОСОБА_2 до
шестирічного віку, який постійно
проживав та зараз проживає з батьком,
здійснював позивач.

Отже, позивач має право на призначення
пенсії відповідно до пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а відмова у
наданні цієї пенсії є протиправною.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі Запорізької
області - залишити без задоволення, а
Приморського районного суду
Запорізької області від 30 жовтня 2013 р.
по справі№ 2-а/326/37/2013 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко