Справа № 552/3864/14-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.Справа № 552/3864/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 22.07.2014р.
по справі № 552/3864/14-а

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , Київської районної
в м.Полтаві рада в особі органу опіки
та піклування Київської районної в
м.Полтаві ради

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

20.06.2014 року позивачка, ОСОБА_1,
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
Київської районної в м.Полтаві рада в
особі органу опіки та піклування
Київської районної в м. Полтаві ради, в
якому просила скасувати рішення
Київської районної у м. Полтава ради
органу опіки та піклування Київської
районної у м. Полтава ради від 10.06.2014
року за № 154 про визначення участі у
вихованні дітей.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 22.07.14 року по справі №
552/3864/14-а у задоволенні позову ОСОБА_1
до Київської районної у м.Полтаві ради
в особі органу опіки та піклування,
ОСОБА_2 про скасування рішення від 10
червня 2014 року №154 - відмовлено.

Позивачка, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначила, що постанову
винесено з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Октябрського районного суду
м.Полтави від 20 лютого 2012 року (набрало
законної сили 01 березня 2012 року)
задоволено позов ОСОБА_1, місце
проживання дітей визначено з матір'ю, в
задоволенні позову ОСОБА_2 про
визначення місця проживання
малолітніх дітей та зняття аліментів
на їх утримання відмовлено.

Також з матеріалів вбачається, що
ОСОБА_2 звернувся до виконавчого
комітету Київської районної у
м.Полтаві ради з заявою про визначення
його участі у вихованні дітей.

За його заявою комісією з питань
захисту прав дитини було проведено
перевірку та запропоновано форми
участі батька у вихованні дітей.

На підставі заяв батьків, наданих
документів, та взявши до уваги рішення
комісії з питань захисту прав дитини
від 03 червня 2014 року, виконавчий
комітет Київської районної у м. Полтаві
ради 10 червня 2014 року прийняв рішення №
154 «Про визначення участі у вихованні
дітей».

Згідно даного рішення виконавчий
комітет вирішив:

1. Встановити батькові ОСОБА_2 час для
спілкування з малолітніми доньками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, два рази в місяць, а саме: в
першу та третю п'ятницю з 13.00 до 14.00
неділі, та надати батькові можливість в
період його планової відпустки один
раз в рік здійснювати спільний
відпочинок з дітьми в літній період
терміном на 30 календарних днів, без
присутності матеріОСОБА_1.

2. Покласти на батька, ОСОБА_2, обов'язок
забирати дітей та приводити їх до
постійного місця проживання.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням, позивачка звернулася до суду
з адміністративним позовом про
скасування вищевказаного рішення.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що виконавчим
комітетом Київської районної у м.
Полтаві ради вказане рішення про
визначення участі у вихованні дітей
від 10 червня 2014 року №154 прийнято на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з врахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення,
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення та
протягом розумного стоку.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог
позивача щодо скасування рішення
Київської районної у м. Полтава ради
органу опіки та піклування Київської
районної у м. Полтава ради від 10.06.2014
року за № 154 про визначення участі у
вихованні дітей.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
питання участі батьків у вихованні
малолітніх ОСОБА_3та ОСОБА_4 вже
тривалий час перебуває у полі зору
органів опіки та піклування. Дане
питання детально вивчалось і було
встановлено, що батько, який любить
дітей та намагається брати участь у їх
вихованні, діє виключно в їх інтересах,
піклується та турбується про доньок.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 3
оскаржуваного рішення виконавчий
комітет Київської районної у м. Полтаві
ради попередив батьків про коректність
поведінки при вирішенні даного
питання, зобов'язав не підбурювати
малолітніх проти іншого з батьків, в
спілкуванні з доньками вести себе
таким чином, щоб не завдавати шкоди
цілеспрямованому вихованню та
розвитку дітей.

Стосовно посилання позивачки, що діти є
дівчатками, тому потребують уваги
матері в плані особистої гігієни, якої
батько надати не може, оскільки це
аморально, і тому вона як мати
категорично заперечує проти ночівлі
дітей за місцем проживання батька, і
відповідно, проти надання оскаржуваним
рішенням батькові права забирати дітей
з ночівлею, колегія суддів зазначає, що
це суперечить вимогам ч.2 ст. 150
Сімейного кодексу України, згідно якої
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

При цьому зазначені обов'язки мають
обидва з батьків, незалежно від
статевої приналежності дитини - сина чи
дочки.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що з
цих підстав батько не може бути
обмежений в реалізації його обов'язку
брати участь у вихованні дочки та у
праві на спілкування з нею.

Літній відпочинок на морі в повній мірі
відповідає інтересам дітей, тому
рішення в частині надання батькові
можливості оздоровлювати дітей також є
обґрунтованим.

Стосовно того, що оскаржуване рішення
прийнято без вивчення умов проживання
відповідача на предмет наявності умов
для перебування дітей, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов, затвердженого
службою у справах дітей виконавчого
комітету Октябрської районної у
м.Полтаві ради 30 травня 2014 року,
комісією органу опіки та піклування
виконкому Октябрської районної у
м.Полтаві ради обстежено умови
проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1,
та встановлено задовільні умови
проживання, наявність окремого місця
для відпочинку дітей, їхнього розвитку
та дозвілля, а тому висновок позивача
про відсутність на оскаржуваному
рішенні підпису голови районної ради,
закріпленого печаткою, також є
помилковим, оскільки він зроблений на
підставі виданої їм копії, завіреної у
встановленому законом порядку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що виконавчим
комітетом Київської районної у
м.Полтаві ради вказане рішення про
визначення участі у вихованні дітей
від 10 червня 2014 року №154 прийнято на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з врахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення,
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення та
протягом розумного стоку.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Київського районного суду м. Полтави
від 22.07.14 року по справі № 552/3864/14-а
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 22.07.2014р. по справі №
552/3864/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.