Справа № 817/2458/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2458/14

07 жовтня 2014 року 11год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Дорошенко Н.О. за
участю секретаря судового засідання
Рибачок С.С. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Шоломицький В.Ю.,

відповідача: представник Оніщук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Державна податкова інспекція у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках,ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
звернулась до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу (з
урахуванням заяви про уточнення та
зменшення позовних вимог, а.с.35 т.2) в
розмірі 200068,12 грн., а саме: по податку на
додану вартість в сумі 98067,52 грн., по
орендній платі за землю в сумі 102000,60
грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
задовольнити повністю.

Відповідач позов визнав частково.
Представник відповідача подав
письмові заперечення (а.с.48-54 т.2), які
підтримав в судовому засіданні. Вважає,
що позивачем невірно визначено суму
податкового боргу, дані облікових
карток по податку на додану вартість та
по орендній платі за землю є
недостовірними.

Заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
справи, перевіривши їх доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх в сукупності, відповідно до
вимог закону, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення
частково з таких підстав.

Матеріалами справи стверджено, що
відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рівненський
молодіжний жилий комплекс"
зареєстрований як юридична особа
виконавчим комітетом Рівненської
міської ради 02.12.1993, перебуває на
податковому обліку в ДПІ у м. Рівне з
31.08.1995 (а.с.7-10 т.1).

Згідно з розрахунком податкової
заборгованості ДПІ у м.Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області по
особових рахунках ТОВ "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" станом на
16.07.2014 рахується заборгованість по
податку на додану вартість в сумі 98067,52
грн. та по орендній платі за землю з
юридичних осіб в сумі 102000,60 грн. (а.с.14-15,
35-44 т.1).

Відповідно до наданих позивачем
доказів, заборгованість по податку на
додану вартість в сумі 98067,52 грн.
виникла на підставі:

декларації № від 20.03.2014, якою за
лютий 2014р. задекларовано до сплати суму
ПДВ 3077,00 грн. (а.с.16-17 т.1);

декларації № від 17.04.2014, якою за
березень 2014р. задекларовано до сплати
суму ПДВ 25999,00 грн. (а.с.18-19 т.1);

декларації № від 17.05.2014, якою за
квітень 2014р. задекларовано до сплати
суму ПДВ 14848,00 грн. (а.с.20-21 т.1);

декларації № від 20.06.2014, якою за
травень 2014р. задекларовано до сплати
суму ПДВ 42970,00 грн. (а.с.22-23 т.1),

пеня в сумі 11173,52 грн.

Суд встановив, що ТОВ "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" податкові
зобов'язання, самостійно визначені у
вказаних вище податкових деклараціях з
ПДВ, сплачувались до бюджету
платіжними дорученнями (а.с.75-86 т.1):

за лютий 2014р. - № 412 від 31.03.2014 на суму
3077,00 грн. (сплачено повністю);

за березень 2014р. - № 513 від 30.04.2014 на суму
10999,00 грн., № 1175 від 30.05.2014 на суму 1000,00
грн. (сплачено частково, сума
податкового боргу становить 14000,00 грн.);

за квітень 2014р. - № 1174 від 30.05.2014 на суму
14848,00 грн. (сплачено повністю);

за травень 2014р. - № 1202 від 04.06.2014 на суму
1160,93 грн., № 1211 від 05.06.2014 на суму 1619,20
грн., № 1218 від 06.06.2014 на суму 1630,17 грн., №
1222 від 10.06.2014 на суму 1285,17 грн., № 1230 від
12.06.2014 на суму 1166,67 грн., № 1235 від 13.06.2014
на суму 2666,67 грн., № 1239 від 16.06.2014 на суму
1166,67 грн., № 1272 від 27.06.2014 на суму 32274,91
грн. (сплачено повністю, переплата 0,39
грн.).

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового
кодексу України у разі наявності у
платника податків податкового боргу
контролюючі органи зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. У такому ж порядку
відбувається зарахування коштів, що
надійдуть у рахунок погашення
податкового боргу платника податків
відповідно до статті 95 цього Кодексу
або за рішенням суду у випадках,
передбачених законом.

З даних облікових карток по податку на
додану вартість та пояснень
представника позивача в судовому
засіданні встановлено, що податковий
борг ТОВ "Рівненський молодіжний жилий
комплекс" по податку на додану вартість
виник в 2009 році.

Недостовірність даних податкового
обліку, невірне визначення податковим
органом суми недоїмки ТОВ "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" на початок
2011 року внаслідок порушення позивачем
приписів податкового законодавства та
неправомірної зміни призначення
платежів без згоди платника податків у
2009-2010 роках встановлено судовими
рішеннями, які набрали законної сили,
за участю тих самих сторін в
адміністративних справах №2а/1770/3385/2012
від 17.09.2012, №817/55/13-а від 18.02.2013, №817/1121/13-а
від 22.04.2013, №817/1805/13-а від 12.07.2013,
№817/2642/13-а від28.08.2013, №817/2751/13-а від 13.09.2013,
№817/3420/13-а від 04.11.2013, №817/4242/13-а від 15.01.2014
(а.с.106-178 т.1).

Окрім цього, дослідженням облікових
карток ТОВ "Рівненський молодіжний
жилий комплекс" по податку на додану
вартість встановлено, що податковий
орган скеровував сплачені поточні
платежі в рахунок зменшення боргу
минулих років по Рішенню ОДПС України
про розстрочення (відстрочення)
податкового боргу (ст.100 Податкового
кодексу України).

З розрахунку №7103/17-16-25-10 від 23.04.2014
встановлено, що у ТОВ "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" наявна
податкова заборгованість по
деклараціях з податку на додану
вартість № від 17.10.2012 та №
від 20.11.2012, яка розстрочена рішенням № 9
від 30.09.2013 (а.с.87-89 т.1, 57-60 т.2).

Разом з тим, постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
18.02.2013 у справі за № 817/55/13-а, залишеною
без змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
25.04.2013, податковому органу відмовлено у
задоволенні адміністративного позову
щодо стягнення заборгованості за
вказаними податковими деклараціями з
підстав відсутності податкового боргу
та невірного ведення податкового
обліку сплачених платником податків
платежів в попередніх періодах (а.с.90-101
т.1). Відтак, подальше спрямування
поточних платежів платника податків на
погашення податкового боргу,
розстроченого рішенням № 9 від 30.09.2013, в
який включено декларації з ПДВ №
від 17.10.2012 та № від 20.11.2012, є
неправомірним та мало наслідком
недостовірність відомостей
інформаційних систем податкового
органу щодо суми податкового боргу ТОВ
"Рівненський молодіжний жилий
комплекс".

Окрім цього, суд встановив і позивачем
визнається, що податковим органом не
виключено з податкового обліку
відповідача суму податкових
зобов'язань, визначених податковими
повідомленнями-рішеннями від 20.06.2011 №
001461541, від 04.07.2011 №, від 05.08.2011
№, від 06.09.2011 №, від 03.10.2011 №
, від 03.11.2011 № на загальну
суму 23436,88 грн., які скасовані
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.07.2013 по
справі за №817/1805/13-а (а.с.179-180 т.1).

Зазначені вище обставини справи в
сукупності дають суду підстави для
висновку про недостовірність суми
податкового боргу відповідача з
податку на додану вартість, та,
відповідно, про необгрунтованість
нарахованої пені на суму податкового
боргу з цього податку, щодо стягнення
яких пред'явлено даний
адміністративний позов.

Також суд встановив, що згідно з
розрахунком податкового органу,
заборгованість відповідача по
орендній платі за землю з юридичних
осіб виникла на підставі:

декларації № від 20.02.2014 з
урахуванням уточнюючої декларації
№ від 24.04.2014 на суму 94833,00 грн., в
тому числі по терміну сплати 30.03.2014 -
237087,25 грн., 30.04.2013 - 23708,25 грн., 30.05.2014 - 23708,25
грн., 30.06.2014 - 23708,25 грн. (а.с.27-28 т.1),

податкового повідомлення-рішення
№ від 27.12.2013 на суму штрафних
(фінансових) санкцій 4099,48 грн. (а.с.31 т.1);

податкового повідомлення-рішення
№ від 27.12.2013 на суму штрафних
(фінансових) санкцій 536,90 грн. (а.с.32 т.1);

уточнюючої декларації № від
24.04.2014 на суму 153,64 грн., в тому числі
основне зобов'язання в сумі 149,17 грн.,
штрафні санкції - 4,47 грн. (а.с.29-30 т.1),

пеня в сумі 2377,58 грн.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Податкові повідомлення-рішення №
від 27.12.2013 та № від 24.04.2014 отримані
уповноваженою особою відповідача, у
встановленому порядку не
оскаржувались. Отже, визначені ними
суми податкових зобов'язань є
узгодженими, у встановлений строк не
сплачені, що визнав представник
відповідача в судовому засіданні.

З матеріалів справи встановлено, що
20.02.2014 ТОВ "Рівненський молодіжний
жилий комплекс" подано податкову
декларацію з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2014 рік, в якій
задекларовано до сплати: за лютий 2014
року у розмірі 23854,24 грн., за березень 2014
року у розмірі 23854,24 грн., за квітень 2014
року у розмірі 23854,24 грн., за травень 2014
року у розмірі 23854,24 грн.

24.04.2014 відповідачем подано уточнюючу
податкову декларацію з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2014 рік, в якій
задекларовано до сплати: за січень 2014
року у розмірі 23997,96 грн., за лютий 2014
року у розмірі 23859,69 грн., за березень 2014
року у розмірі 23708,25 грн., за квітень 2014
року у розмірі 23708,25 грн., за травень 2014
року у розмірі 23708,25 грн.

Відповідачем сплачувалось податкові
зобов'язання з орендної плати за землю
платіжними дорученнями (а.с.181-191 т.1):

за лютий 2014р. - № 417 від 31.03.2014 на суму 225,85
грн., № 483 від 23.04.2014 на суму 225,85 грн., № 511
від 30.04.2014 на суму 1647,16 грн. (сплачено
частково, податковий борг 21760,83 грн.),

за березень 2014р. - № 484 від 23.04.2014 на суму
225,85 грн., № 512 від 30.04.2014 на суму 1647,16 грн.,
№ 514 від 30.04.2014 на суму 11981,23 грн.
(сплачено частково, податковий борг
9854,01 грн.),

за квітень 2014р. - № 1171 від 30.05.2014 на суму
225,85 грн., № 1172 від 30.05.2014 на суму 5981,23 грн.
(сплачено частково, податковий борг
17501,17 грн.),

за травень 2014р. - № 1269 від 27.06.2014 на суму
1647,16 грн., № 1270 від 27.06.2014 на суму 225,85
грн., № 1271 від 27.06.2014 на суму 8981,23 грн.
(сплачено частково, податковий борг
12824,01 грн.).

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача в судовому
засіданні встановлено, що податковий
борг ТОВ "Рівненський молодіжний жилий
комплекс" виник з 2009 року.

Недостовірність даних податкового
обліку, невірне визначення податковим
органом суми недоїмки ТОВ "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" на початок
2011 року внаслідок порушення позивачем
приписів податкового законодавства та
неправомірної зміни призначення
платежів без згоди платника податків у
2009-2010 роках встановлено судовими
рішеннями, які набрали законної сили,
за участю тих самих сторін в
адміністративних справах: №2а/1770/5490/2011
від 10.04.2012, №817/56/13-а від 13.02.2013, №817/228/13-а
від 30.04.2013, №817/424/13-а від 15.03.2013, №817/425/13-а
від 20.03.2013, №817/1060/13-а від 08.05.2013, №
817/2983/13-а від 26.09.2013 (а.с.204-250 т.1, 1-34 т.2).

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Статтею 255 КАС України передбачено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Окрім цього, з облікової картки ТОВ
"Рівненський молодіжний жилий
комплекс" по орендній платі з юридичних
осіб встановлено, що податковий орган
скеровував сплачені поточні платежі в
рахунок зменшення боргу минулих років
по Рішенню ОДПС України про
розстрочення (відстрочення)
податкового боргу (ст.100 Податкового
кодексу України).

З розрахунку №7104/17-16-25-10 від 23.04.2014
встановлено, що у ТОВ "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" наявна
податкова заборгованість по
декларації за № 1430 від 30.01.2012, яка
розстрочена рішенням № 10 від 30.09.2013
(а.с.192-193 т.1)

Разом з тим, постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
13.02.2013 у справі за № 817/56/13-а, залишеною
без змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
07.05.2013, податковому органу відмовлено у
задоволенні адміністративного позову
щодо стягнення заборгованості за
вказаною декларацією з підстав
відсутності податкового боргу та
невірного ведення податкового обліку
сплачених платником податків платежів
в попередніх періодах (а.с.194-199 т.1, 61-63
т.2). Відтак, подальше спрямування
поточних платежів платника податків на
погашення податкового боргу,
розстроченого рішенням № 10 від 30.09.2013, в
який включено декларацію № 1430 від
30.01.2012, є неправомірним та мало
наслідком недостовірність відомостей
інформаційних систем податкового
органу щодо суми податкового боргу ТОВ
"Рівненський молодіжний жилий
комплекс".

Окрім цього, суд враховує, що
відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку. А
згідно з п.50.1 ст.50 цього Кодексу у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку

Таким чином, податковим законом
встановлено, що податкові декларації
та уточнюючі розрахунки до податкових
декларацій є документами, на підставі
яких здійснюється нарахування та/або
сплата податкового зобов'язання.

З картки особового рахунку відповідача
по орендній платі за землю та з
пояснень представника позивача в
судовому засіданні встановлено, що
подані відповідачем уточнюючі
розрахунки до податкових декларацій з
орендної плати за землю, якими платник
податків зменшував нараховані
податкові зобов'язання, всупереч
зазначеним вище нормам Податкового
кодексу України були враховані
контролюючим органом не в зменшення
податкових зобов'язань, а в погашення
податкового боргу.

Зазначені вище обставини справи в
сукупності дають суду підстави для
висновку про недостовірність суми
податкового боргу відповідача, та,
відповідно, про необгрунтованість
нарахованої пені на суму податкового
боргу з орендної плати за землю з
юридичних осіб, щодо стягнення яких
пред'явлено даний адміністративний
позов.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
грунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 67 Конституції України
встановлено обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

В ході судового розгляду
адміністративної справи позивач не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б достовірно
підтверджували наявність у ТОВ
"Рівненський молодіжний жилий
комплекс" податкового боргу по податку
на додану вартість в сумі 98067,52 грн. та
по орендній платі за землю в сумі 102000,60
грн. Разом з тим, дослідженими в справі
доказами підтверджено податковий борг
відповідача по податку на додану
вартість в розмірі 14000,00 грн. та по
орендній платі за землю з юридичних
осіб в сумі 66576,40 грн.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

У відповідності до ст.38 Податкового
кодексу України виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

З матеріалів справи встановлено, що у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" наявні
відкриті банківські рахунки (а.с.13 т.1).

Згідно зі статтею 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Оцінивши усі наявні докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
до частково.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" () з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, суму
податкового боргу в розмірі 80576,40 грн.
(вісімдесят тисяч п'ятсот сімдесят
шість тисяч 40 коп.), у тому числі: по
податку на додану вартість в сумі 14000,00
грн. (чотирнадцять тисяч грн. 00 коп.), яку
перерахувати в Управління ДКСУ в
Рівненській області МФО 833017, ЗКПО 38012714,
рахунок № 0002, код платежу 14010100, до
Державного бюджету України; по
орендній платі за землю з юридичних
осіб в сумі 66576,40 грн. (шістдесят шість
тисяч п'ятсот сімдесят шість грн. 40
коп.), яку перерахувати в Управління
ДКСУ в Рівненській області МФО 833017,
ЗКПО 38012714, рахунок №0002, код
платежу 13050200, до місцевого бюджету м.
Рівне.

В решті позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.