Справа № 826/14779/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будкомплектінвест»

до

Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з ТОВ «Регіон Прайс» не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на наявність належним чином складених первинних документів, що підтверджують реальність виконання будівельно-монтажних та ремонтних робіт вказаним контрагентом у періоді, що перевірявся. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

В судове засідання 06.10.2014 представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Письмові заперечення від відповідача до суду не надходили.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно висновків вказаного акта, відповідач встановив порушення позивачем вимог законодавства, а саме: пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 670 161,00 грн. за період – квітень 2014 року.

Позивач, вважаючи протиправними та необґрунтованими зазначені висновки податкового органу, подав заперечення на акт перевірки від 15.08.2014 №2241/26-52-22-03-14/32246715, за результатом розгляду яких відповідач листом від 01.09.2014 №2442/10/26-52-22-03-21 про надання відповіді на заперечення до акта перевірки повідомив позивача, що заперечення розглянуто та вирішено залишити без змін висновки акта перевірки.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У періоді, який перевірявся відповідачем, ТОВ «Будкомплектінвест» здійснювало фінансово-господарські відносини, зокрема, з ТОВ «Регіон Прайс».

Суд встановив, що між ТОВ «Будкомплектінвест» (Замовник) та ТОВ «Регіон Прайс» (Субпідрядник) укладено три договори субпідряду, а саме: №0718-12 від 18.07.2012, №0727-12 від 27.07.2012 та №0801-12 від 01.08.2012, предметом яких є виконання будівельних робіт (а.с. 39-50 Додаток №1 до справи).

На підтвердження виконання зазначеного договору позивач надав суду копії актів виконаних ремонтно-будівельних робіт на об’єкті та податкових накладних (а.с. 51-68 Додаток №1 до справи).

Між ТОВ «Будкомплектінвест» (Підрядник) та ПП «Унісон Дизайн» (Підрядник) укладено дев’ять договорів про надання комплексу будівельно-монтажних та ремонтних робіт, а саме: від 12.03.2014 №120314, від 25.03.2014 №250314, від 01.04.2014 №010414, від 07.04.2014 №070414, від 10.04.2014 №100414, від 15.04.2014 №150414, від 16.04.2014 №160414, від 24.04.2014 №240414, від 11.04.2014 №110414, копії яких наявні в матеріалах справи (Додаток №1 до справи).

На підтвердження виконання зазначених договорів позивач надав суду копії актів приймання виконаних будівельних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт(та витрати) та податкових накладних (Додаток №1 до справи).

У вказаних актах приймання виконаних будівельних робіт наведено детальний перелік робіт, які виконувались на об’єктах та кількість і вид будівельних матеріалів, які були використані.

Розрахунки з ТОВ «Регіон Прайс» позивач здійснював у безготівковій формі, на підтвердження чого надав копії платіжних доручень (а.с. 246-265 Додаток №1 до справи).

Зазначені господарські операції були відображені позивачем у бухгалтерському та податковому обліку.

Представник ТОВ «Будкомплектінвест» посилався на те, що вищезазначені договори були укладені з ТОВ «Регіон Прайс» з метою забезпечення виконання договорів на виконання робіт, укладених з ТОВ «Укртеплобудіндустрія», ТОВ «Столичний ЦУМ» та ТОВ «Домик в плютах», де вказані товариства були замовниками, а позивач – підрядником.

Копії договорів на виконання робіт, укладених з ТОВ «Укртеплобудіндустрія», ТОВ «Столичний ЦУМ» та ТОВ «Домик в плютах», актів приймання виконаних будівельних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) та податкових накладних наявні в матеріалах справи (а.с. 41-75 Т. І, а.с. 151-245 Додаток №1 до справи).

До матеріалів справи позивач також надав банківські виписки, на підтвердження надходження коштів від вказаних товариств та здійснення розрахунків з ТОВ «Регіон Прайс» (а.с. 76-83 Т. І).

Суд встановив, що на підставі податкових накладних, виданих ТОВ «Регіон Прайс» позивач включив до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 670 161,00 грн.

Відповідач, за результатами перевірки господарських взаємовідносин ТОВ «Будкомплектінвест» з ТОВ «Регіон Прайс», дійшов висновку про відсутність у позивача права на їх відображення у податковому та бухгалтерському обліку, в обґрунтування чого посилався на матеріали акта ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Регіон Прайс» (акт від 29.07.2014 №2094/26-55-22-08/38749134), згідно з яким реальність здійснення господарської діяльності даним контрагентом позивача не підтверджена документально.

Суд не приймає посилання відповідача на матеріали акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Регіон Прайс», як на доказ відсутності реального характеру здійснених правочинів між позивачем та вказаним контрагентом, оскільки з назви вказаного акта вбачається, що звірка ТОВ «Регіон Прайс» фактично не проводилась і обставини щодо вказаних господарських операцій податковим органом реально не встановлювались.

Заходи, спрямовані на проведення зустрічної звірки, тобто спрямовані на вчинення дій щодо співставлення даних первинних та інших бухгалтерських документів суб'єкта господарювання, однак без фактичного вчинення таких дій, не можуть вважатися діями по проведенню зустрічної звірки.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов’язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов’язаннями.

Недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для такого контрагента, оскільки порушення платником податків вимог податкового законодавства має персональний характер, тобто тягне за собою застосування заходів відповідальності саме для такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Така позиція суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, викладеною, зокрема, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання контрагентом свої зобов'язання зі сплати податку.

На момент здійснення господарських операцій, ТОВ «Регіон Прайс» було належним чином зареєстроване як суб'єкт господарювання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та як платник ПДВ, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту Державної фіскальної служби України та з веб-сайту Єдиного державного реєстру, технічним адміністратором якого є Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр» та на якому, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 1846/5 від 14.12.2012 відображається інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про юридичних осіб, про органи державної влади і органи місцевого самоврядування як юридичних осіб та про фізичних осіб-підприємців.

Податковим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідно до статті 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу України). Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Кодексу).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов’язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов’язкових умов для виникнення такого права придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували те, що укладення договорів про виконання будівельно-монтажних та ремонтних робіт, на підставі яких виникли взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Регіон Прайс», не відповідають дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов’язків.

Суд дійшов висновку, що первинні документи, копії яких наявні в матеріалах справи, видані позивачу його контрагентом у відповідності з порядком, встановленим положеннями законодавства та їхні реквізити відповідають вимогам первинних документів, які передбачено статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши у сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що господарські відносини між позивачем та його контрагентом ТОВ «Регіон Прайс» документально підтверджені та мали реальний характер.

З огляду на те, що в ході розгляду даної справи було встановлено наявність усіх обов’язкових підстав для формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських відносин із ТОВ «Регіон Прайс» у спірному періоді, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для донарахування позивачу суми податку на додану вартість оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Будкомплектінвест» задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський