Справа № 757/15597/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кирилюк
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 12 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до Печерського районного
суду м. Києва з адміністративним
позовом до Пенсійного фонду України, в
якому просить визнати протиправними
дії відповідача та винести судове
рішення про відшкодування завданої
позивачеві шкоди, незаконними діями чи
бездіяльністю органом державної влади,
тобто відповідачем, на підставі Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача зробити
перерахунок пенсії позивача з 01.03.2001
року по 18.02.2010 року, відповідно до
статей 49, 50, 54, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням розміру мінімальної
пенсії за віком та мінімального
розміру пенсії, який для інваліда 2
групи не може бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком, визначених правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»; перераховуючи
позивачеві державну пенсію, згідно ст.
54 та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно ст. 50 Закону
України № 796 з 2005 року з урахуванням
реальної мінімальної пенсії, згідно
Законів України №№ 3235-4, 489-5, 749-5, 107-VI,
835-УІ, 1646-УІ, 39-95, Цивільного кодексу
України № 435-У1 в повному обсязі з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів та виплату не
донарахованої пенсії, за різницею
раніше виплачених сум; прийняти всіх
можливих заходів для невідкладного
розгляду цього позову на протязі
одного судового засідання, оскільки
вирішуване питання має життєве
значення для забезпечення позивача як
інваліда ЧАЕС та війни необхідним
мінімумом коштів на лікування і життя
та провести судовий розгляд справи за
відсутності позивача та його
представника в порядку письмового
провадження.

Крім того, до позовної заяви ОСОБА_2
додав клопотання про поновлення строку
звернення до адміністративного суду.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 12.10.2010 року позов ОСОБА_2
задоволено частково, а саме, в частині
вимог за період з 20.02.2010 року по 01.10.2010
року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.04.2011 року
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 12.10.2010 року в частині
відмови в задоволені позовних вимог за
період з 01.01.2004 року по 19.02.2010 року
скасовано та в цій частині позовні
вимоги залишено без розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 22.06.2011 року у відкритті
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду
України про перерахунок пенсії
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.10.2011 року
вказану ухвалу від 22.06.2011 року в частині
вимог щодо перерахунку додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
державної пенсії для інвалідів, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою за період з
01.01.2004 року по 19.02.2010 року скасовано та
справу направлено для продовження
розгляду. В іншій частині ухвала
Печерського районного суду м. Києва від
22.06.2011 року залишена без змін.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 14.11.2011 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.12.2011 року,
позов ОСОБА_2 за період з 01.01.2004 року по
19.02.2010 року включно залишено без
розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.05.2014 року ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
14.11.2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.12.2011 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції, оскільки судом не
розглянуто всі позовні вимоги, а саме, з
за період з 06.06.1996 року по 28.02.2001 року, з
01.01.2004 року по 19.02.2010 року, з 01.10.2010 року
по 28.04.2011 року.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року відмовлено в
задоволенні клопотання ОСОБА_2 про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду з позовом.
Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Пенсійного фонду України про
перерахунок пенсії в частині позовних
вимог за період з 06.06.1996 року по 28.02.2001
року, з 01.01.2004 року по 19.02.2010 року включно
- залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
12 червня 2014 року, та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду з позовом. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
було порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про залишення
позовної заяви без розгляду суд першої
інстанції дійшов висновку, що в
задоволенні клопотання про поновлення
строку звернення до адміністративного
суду слід відмовити, адміністративна
справа в частині позовних вимог за
період з 06.06.1996 року по 28.02.2001 року, з
01.01.2004 року по 19.02.2010 року включно
підлягає залишенню без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду встановленим
ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України. адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду. встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Так, позивач звернувся до суду з
позовом 20.06.2011 року та просить
зобов'язати відповідача врахувати та
виплатити позивачеві пенсію за період
з 01.03.2001 року по 18.02.2010 року. Під час
розгляду справи позивач уточнив
позовні вимоги, а саме, зазначив період
позовних вимог з 06.06.1996 року по 28.02.2001
року, з 01.01.2004 року по 19.02.2010 року, з 01.10.2010
року по 28.04.2011 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погоджується і суд апеляційної
інстанції, що клопотання позивача щодо
поновлення строку звернення до
адміністративного суду з позовом в
частині позовних вимог за період з
06.06.1996 року по 28.02.2001 року, з 01.01.2004 року
по 19.02.2010 року включно не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем не
обґрунтовано поважність причин
пропуску строку звернення до суду з
адміністративним позовом.

Зокрема, суд виходив з того, що Закони
України, які стосувались соціальних
виплат, були опубліковані, отже,
позивач мав змогу дізнатись (повинен
був дізнатись) про порушення своїх прав
під час опублікування законів в
засобах масової інформації. Юридична
необізнаність позивача не є поважною
причиною пропущення строку.

Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» пенсія
- щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

З наведеного визначення вбачається, що
пенсія це періодична виплата, а отже
про порушення свого права позивач
повинен був дізнатися з моменту
першочергово отримання пенсійної
виплати.

Крім того, матеріалами справи
підтверджено, що позивач неодноразово
звертався до суду позовами про
перерахунок пенсії, що дає підстави
вважати про обізнаність позивача щодо
порушення його прав.

З урахуванням наведеного, клопотання
щодо поновлення строку звернення до
адміністративного суду з позовом є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, а позовні вимоги
ОСОБА_2 за період з 06.06.1996 року по 28.02.2001
року, з 01.01.2004 року по 19.02.2010 року включно
судом першої інстанції правомірно
залишено без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
12 червня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 07.10.2014 року.

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.