Справа № 2а/0570/4425/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/45215/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А., суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко
В.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2011

у справі № 2а/0570/4425/2011 Донецького
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційна компанія
«Геліос»

до Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24.06.2011, позов задоволено: скасовано
рішення ДПІ у Ворошиловському районі м.
Донецька від 06.01.2011 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

У касаційній скарзі ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухваленні у справі
судові рішення із постановленням
нового про відмову у задоволенні
позову.

Позивач не скористався своїм правом
надати заперечення проти касаційної
скарги..

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
11164,33 грн. згідно з рішенням від 06.01.2011 №
, з приводу правомірності якого
виник спір, стали висновки податкового
органу, викладені в акті перевірки від
17.12.2010 № 2201/22-0/33524478, про порушення
підприємством норми ст.2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» (Закон № 185/94-ВР), а
саме: порушення термінів проведення
розрахунків в іноземній валюті у
зв'язку з надходженням на митну
територію України товарів,
імпортованих на умовах сплати
авансових платежів, при виконанні
контракту від 22.01.2008 № 220108/UA з компанією
«Prosim Kimya San/Tic/Ltd/Sti» (Туреччина) на
поставку сировини для виробництва
порошкових фарб поза межами терміну,
встановленого цією статтею.

Відповідно до частині 1 ст. 2 Закону №
185/94-ВР (у редакції Закону України від
31.05.2007 № 1108-V) імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики.

Порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару)
(частина 1 ст. 4 цього Закону).

У судовому процесі встановлено, що
позивачем був укладений
зовнішньоекономічний контракт від
22.01.2008 № 220108/UA з компанією «Prosim Kimya
San/Tic/Ltd/Sti» (Туреччина) на поставку
сировини для виробництва порошкових
фарб (поліефірна смола для
карболізації; ароматична
полікарбована кислота; поліакрилова
композиція на основі акрилатової
смоли; епоксидна смола
триглицидилизоцианурат), сума
контракту 17532,00 дол. США. Додатковими
угодами до вказаного контракту
вносились відповідні зміни, зокрема
щодо суми контракту. Так згідно із
додатковою угодою від 21.03.2008 № 1
загальна сума контракту складає суму
вартості додатків (від 22.01.2008 № 1 на суму
17532,00 дол. США, від 24.03.2008 № 2 на суму 57857,50
дол. США, від 03.06.2008 № 3 на суму 64676,50 дол.
США, від 06.08.2008 № 4 на суму 56885,00 дол. США,
від 23.10.2008 № 5 на суму 33870,50 дол. США, від
17.02.2008 № 6 на суму 46995,00 дол. США, від
10.04.2008 № 7 на суму 38 129,80 дол. США). Згідно
з платіжним дорученням від 07.08.2008 №773
позивач здійснив попередню оплату у
сумі 56885,00 дол. США. Митне оформлення
товару, що знаходився під митним
контролем з 06.09.2008, про що свідчить
відмітка на ВМД ІМ-40 від 24.02.2009
№700000005/9/001553, було закінчено 24.02.2009.

При цьому спірним питанням є момент
імпорту, тобто дата, з настанням якої
закінчується термін відстрочення
поставки, який передбачений ст.2 Закону
№ 185/94-ВР. За висновком контролюючого
органу датою імпорту є дата закінчення
оформлення вантажної митної
декларації в режимі імпорту (ВДМ).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» №
959-ХІІ момент здійснення експорту
(імпорту) - момент перетину товаром
митного кордону України або переходу
права власності на зазначений товар, що
експортується чи імпортується, від
продавця до покупця.

Частинами 1 та 2 статті 43 Митного
кодексу України від 11.07.2002 р. № 92-IV
(втратив чинність згідно з Законом
України від 13.03.2012 р. № 4495-VI)
встановлено, що товари і транспортні
засоби перебувають під митним
контролем з моменту його початку і до
закінчення згідно з заявленим митним
режимом.

У разі ввезення на митну територію
України товарів і транспортних засобів
митний контроль розпочинається з
моменту перетинання ними митного
кордону України..

Відповідно до ст. 44 Митного кодексу
України товари, що переміщуються через
митний кордон України, разом з їх
упаковкою та маркуванням, транспортні
засоби, якими вони переміщуються через
митний кордон, а також документи на ці
товари і транспортні засоби
пред'являються для контролю митним
органам у незмінному стані в пунктах
пропуску через митний кордон України
та в інших місцях митної території
України, встановлених митними органами
для здійснення митного контролю та
оформлення, не пізніше ніж через три
години після прибуття зазначених
товарів і транспортних засобів у пункт
пропуску або таке місце.

Суд враховує, що відповідно до частини 3
ст. 71 цього Кодексу митне оформлення
товарів і транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України резидентами (крім громадян),
крім випадків переміщення товарів і
транспортних засобів через територію
України у режимі транзиту,
здійснюється митними органами, у зонах
діяльності яких розташовані ці
резиденти.

Переміщення товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
здійснюється через пункти пропуску на
митному кордоні України, перелік яких
визначається Кабінетом Міністрів
України відповідно до міжнародних
договорів України, укладених в
установленому законом порядку (частина
1 ст. 95 цього ж Кодексу).

Відповідно до Положення про вантажну
митну декларацію, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.06.1997 р. № 574, ВМД є письмова заява
встановленої форми, що подається
митному органу і містить відомості про
товари та транспортні засоби, які
переміщуються через митний кордон
України, митний режим, у який вони
заявляються, а також іншу інформацію,
необхідну для здійснення митного
контролю, митного оформлення, митної
статистики, нарахування податків,
зборів та інших платежів.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави
для висновку, що оформлена ВМД не є
єдиним документом, яким засвідчується
факт та дата фактичного переміщення
через митний кордон товарів, а є
документом, що містить відомості про
товари та мету їх переміщення через
митний кордон України і засвідчує
наявність у суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності права
на розміщення товарів у визначений
митний режим, підтверджує, а не
встановлює права і обов'язки
зазначених у ВМД осіб щодо здійснення
ними відповідних правових, фінансових,
господарських операцій, тобто
перебування під митним контролем
товарів неможливе без їх фактичного
ввезення в Україну. При цьому первинним
є фактичне переміщення товарів через
митний кордон України, підставою для
якого в режимі імпорту є наявність на
вантаж товаросупровідного документа
(CMR), наявність на якому запису митного
органу «під митним контролем» з
відповідною датою засвідчує факт і
дату перетину митного кордону України.

З врахуванням наведеного суди
попередніх інстанцій зробили юридично
правильний висновок, що датою імпорту
(надходження на митну територію
України) є не дата оформлення ВМД, а
дата фактичного перетину митного
кордону, а відтак з боку позивача
відсутнє порушення строків
розрахунків в іноземній валюті за вище
зазначеними зовнішньоекономічними
контрактами.

Доводи ДПІ, наведені в касаційній
скарзі, не спростовують правильність
цих висновків судів попередніх
інстанцій, а відтак підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко