Справа № 815/4996/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4996/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Єфіменка К.С. при секретарі Свириді Х.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Головного управління
Міндоходів в Одеській області,
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними дій з проведення
фактичної перевірки, визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.08.2014 року №, №, №, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій з
проведення фактичної перевірки,
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.08.2014 року №, №, №.

В судовому засіданні 08.10.2014 року
представником позивача були
підтримані позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на те, що позивач не
порушував існуючий порядок
використання РРО та ведення обліку з
оприбуткування товарів в місці їхньої
реалізації та фактична перевірка була
проведена з численними порушеннями.
Представник відповідача - ГУ
Міндоходів в Одеській області
заперечив проти задоволення позовних
вимог з огляду на те, що фактична
перевірка була призначена за наявності
відповідної підстави, проведена у
встановлені строки та її результати
оформлені належним чином. Представник
відповідача - Білгород-Дністровської
ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог, оскільки прийняті
податкові повідомлення-рішення
ґрунтуються на відповідних обставинах,
які були встановлені під час
проведення фактичної перевірки та
підтверджені належними доказами.

Заслухавши пояснення
представника позивача, представників
відповідачів та дослідивши наявні в
справі письмові докази суд встановив
наступні факти та обставини:

Відповідачі на підставі ст.1 Закону
України «Про державну податкову
службу» є місцевим підрозділом
центрального органу державної
виконавчої влади та згідно ст.7,10,11
цього ж Закону здійснює повноваження
щодо встановлення порушень
податкового та іншого законодавства,
нарахування та стягнення
заборгованості з податків та зборів,
штрафних санкцій, а тому позовні вимоги
щодо оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності з цього приводу, на
підставі положень ст.55 Конституції
України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України
підвідомчі адміністративним судам та
повинні розглядатись у порядку
адміністративного судочинства.

07.07.2014 року за вх.. № 416/х до Головного
управління Міндоходів в Одеській
області надійшла заява громадянки
ОСОБА_2, щодо порушення діючого
законодавства в торгівельній точці за
адресою АДРЕСА_1.

Статтею 7 Закону України «Про звернення
громадян» передбачає заборону відмови
у прийнятті та розгляді звернення
громадян, так звернення, оформлені
належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про звернення громадян» органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст.61 Податкового кодексу
України (далі ПКУ), податковий контроль
- система заходів, що вживаються
контролюючими органами з метою
контролю правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, а також дотримання
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 ПКУ передбачено, що
податковий контроль здійснюється
шляхом:

62.1.1. ведення обліку платників
податків;

62.1.2. інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючих
органів;

62.1.3. перевірок та звірок
відповідно до вимог цього Кодексу, а
також перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Статтею 75 ПКУ встановлено право на
проведення наступних видів перевірок:
камеральні, документальні та фактичні
перевірки: підпункт 75.1.3. фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
контролюючим органом щодо дотримання
норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами).

Враховуючи обставини викладені в заяві
гр.. ОСОБА_2, специфіку та підстави для
проведення вищезазначених видів
перевірок, приписи ст..80 Податкового
кодексу України начальником ГУ
Міндоходів в Одеській області
обґрунтовано прийнято рішення про
проведення фактичної перевірки
торгівельної точки з продажу та
ремонту ювелірних виробів, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
оформлене наказом про проведення
фактичної перевірки за № 929 від 23.07.2014
року

Функції з проведення фактичних
перевірок покладені на відділ контролю
за проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту ГУ Міндоходів в Одеській
області.

Відповідно до вимог п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80
Податкового кодексу України фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника контролюючого
органу, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: письмового звернення покупця
(споживача), оформленого відповідно до
закону, про порушення платником
податків установленого порядку
проведення розрахункових операцій,
касових операцій, патентування або
ліцензування.

Відповідно до наказу №929 від 23.07.2014 року
старшим державним ревізорам -
інспекторам відділу контролю за
проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту ГУ Міндоходів в Одеській
області Папіджанову С.З. та Тараканову
О.В. було доручено провести фактичну
перевірку торгівельної точки з продажу
та ремонту ювелірних виробів, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі ст.20, п.80.2 ст.80 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року №
2755-УІ (зі змінами та доповненнями).

Пунктом 80.7 ст. 80 Податкового кодексу
України передбачено, що фактична
перевірка проводиться двома і більше
посадовими особами контролюючого
органу у присутності посадових осіб
суб'єкта господарювання або його
представника та/або особи, що фактично
здійснює розрахункові операції.

Стаття 81 Податкового кодексу України
передбачає, що посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

29.07.2014 року позивачу особисто було
вручено копію наказу №929 від 23.07.2014 року
та направлення на перевірку № 348 від
24.07.2014 року на ім'я Папіджанова С.З. та
направлення на перевірку № 347 від 24.07.2014
року на ім'я Тараканова О.В., про що було
зроблено відповідний напис в
направленнях.

Відповідно до вимог п.20.1.11.ст.20
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-УІ (зі змінами та
доповненнями) контролюючі органи мають
право проводити контрольні
розрахункові операції до початку
перевірки платника податків щодо
дотримання ним порядку проведення
готівкових розрахунків та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій.

Таким чином, при прийнятті рішення про
призначення та проведення фактичної
перевірки позивача відповідачем -
Головним управління Міндоходів в
Одеській області були дотримані вимоги
Податкового кодексу України щодо
підстав, порядку призначення та
проведення, а тому в задоволенні
позовних вимог щодо цього відповідача
про визнання протиправними дій слід
відмовити на підставі положень ч.1 ст.162
КАС України.

Перевіркою встановлено відсутність у
позивача під час здійснення ним
господарської діяльності 29.07.2014 року за
адресою АДРЕСА_1 (стор.1-3 акту перевірки
№169/15-32-22-03-НОМЕР_1) свідоцтва про сплату
єдиного податку, реєстратора
розрахункових операцій, книги обліку
доходів, торгового патенту, а також
договору оренди торгівельної площі
(п.п.2.2.14 п.2.2 Розділу 2 акту перевірки
№169/15-32-22-03-НОМЕР_1), тобто перевіряючими
особами зафіксовано здійснення
господарської діяльність без
придбання торгового патенту на
здійснення певного виду діяльності
(КВЕД 52.48.2 - роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами).

Підпунктом 14.1.250 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, передбачено, що
торговий патент для цілей розділу XII
цього Кодексу - державне свідоцтво з
обмеженим строком дії на провадження
певного виду підприємницької
діяльності та користування яким
передбачає своєчасне внесення до
бюджету відповідного збору.
Положеннями ст.267 Податкового Кодексу
України (зі змінами та доповненнями)
передбачено, що платниками збору є
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні соби - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією аттею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності: а)
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів; б) діяльність з
надання платних побутових послуг за
переліком, визначеним Кабінетом
Міністрів України; в) торгівля
Валютними цінностями у пунктах обміну
іноземної валюти; г) діяльність у сфері
розваг (крім проведення державних
грошових лотерей) (п.п.267.1.1 п.267.1 ПК
України). Ставка збору за провадження
торговельної діяльності та діяльності
з надання платних послуг
встановлюється сільськими, селищними
та міськими радами (далі у цьому пункті
- органами місцевого самоврядування) з
розрахунку на календарний місяць у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати, установленої законом
на 1 січня календарного року (далі -
мінімальна заробітна плата),
визначеному цим пунктом, з урахуванням
місцезнаходження пункту продажу
товарів та асортименту товарів, пункту
з надання платних послуг та виду
платних послуг (п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК
України). На виконання зазначеної норми
права Рішенням Білгород-Дністровської
міської ради №39-УІ від 24.02.2011 року «Про
затвердження збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності по місту
Білгород-Дністровському» затверджено
розмір збору за провадження діяльності
ювелірні роби та годинники у розмірі 0,2
від мінімальної заробітної плати,
установленої на 1 січня календарного
року з розрахунку на календарний
місяць.

Для провадження передбачених цією
статтею видів підприємницької
діяльності суб'єкт господарювання
подає до контролюючого органу за
місцем сплати збору заявку на
придбання торгового патенту, яка
повинна містити такі відомості: а)
найменування суб'єкта господарювання,
код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) та
прізвище, ім'я, по батькові Суб'єкта
господарювання, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
(для фізичної особи); б) юридична адреса
(місцезнаходження) суб'єкта
господарювання, а у разі якщо патент
придбається для відокремленого
підрозділу, - місцезнаходження такого
відокремленого підрозділу згідно з
документом, що засвідчує право
власності (оренди); в) вид
підприємницької діяльності, для
провадження якої придбається торговий
патент; г) вид торгового патенту; ґ)
найменування документа про повну або
часткову сплату збору; д) назва та
фактична адреса (місцезнаходження)
пункту продажу товарів, пункту з
надання платних послуг, пункту обміну
іноземної валюти, грального місця,
позначення "виїзна торгівля"; е) назва,
дата, номер документа, що засвідчує
право власності (оренди); є) період, на
який придбається торговий патент.
Підставою для придбання торгового
патенту є заявка, оформлена відповідно
до цієї статті. Встановлення будь-яких
додаткових умов щодо придбання
торгового патенту не дозволяється. Для
провадження торговельної діяльності,
діяльності з надання платних послуг та
діяльності з торгівлі валютними
цінностями торгові патенти
придбаються окремо для кожного пункту
продажу товарів, пункту з надання
платних послуг, пункту обміну
іноземної валюти (п.п.267.4.6 п.267.4 ст.267 ПК
України).

Абз.2 п.125.1 ст.125 Податкового кодексу
України №2755-УІ від 02.12.2010 (із змінами і
доповненнями) передбачено, суб'єкти
господарювання, що проводять
торговельну діяльність, здійснюють
торгівлю готівковими валютними
цінностями, діяльність у сфері розваг
та надають платні послуги: за
здійснення діяльності, передбаченої
статтею 267 цього Кодексу, без отримання
відповідних торгових патентів або з
порушенням порядку використання
торгового патенту, передбаченого
підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті
267 цього Кодексу (крім діяльності у
сфері розваг), сплачують штраф у
подвійному розмірі збору за весь
період здійснення такої діяльності,
але не менше подвійного його розміру за
один місяць.

Таким чином, з урахуванням вище
викладеного суд приходить до висновку
про правомірність прийняття другим
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
№ від 13.08.2014 року, яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 976 грн., в
зв'язку із чим, на підстав положень ч.1
ст.162 КАС України, в задоволенні
позовних вимог щодо визнання цього
акту суб'єкту владних повноважень
протиправним та його скасування слід
відмовити.

Також перевіркою встановлено
порушення позивачем під час здійснення
господарської діяльності 29.07.2014 року за
адресою АДРЕСА_1 (стор.1-3 акту перевірки
№169/15-32-22-03-НОМЕР_1) вимог п. 2.6 ст. 2
Постанови правління Національного
банку України від 15.12.2004 р. №637
(зареєстровано в Мін'юсті України від
13.01.2005 року №40/10320) "Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні" (зі
змінами та доповненнями, далі
Положення), (п.п.2.2.14 п.2.2 Розділу 2 акту
перевірки №169/15-32-22-03-НОМЕР_1), тобто
перевіряючими особами зафіксовано, що
в торгівельній точці реалізовано
ювелірного виробу 10880 «буква підвіска»
за ціною 340,00 грн., розрахункова
операція проведена без оприбуткування
вказаних готівкових коштів в книзі
обліку доходів, хоча зазначеним
пунктом передбачено, що уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Каса - приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків, а також
приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів(п.1.2 ст.2 Положення).

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК). Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах (п.2.6
ст.2 Положення).

Пунктом 7.3 ст.7 Положення зазначено, що
відповідальність за дотримання
порядку ведення операцій з готівкою
покладається на підприємців,
керівників підприємств. Особи, які
винні в порушенні порядку ведення
операцій з готівкою, притягуються до
відповідальності в установленому
законодавством України порядку.

Абз.3 п.1 Указу Президента №436/95 від
12.06.1995 року «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» (із змінами
і доповненнями) передбачено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами громадянства,
які є суб'єктами підприємницької
діяльності, а також постійними
представництвами нерезидентів,
через які повністю або частково
здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
не оприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі не
оприбуткованої суми.

Таким чином, з урахуванням вище
викладеного суд приходить до висновку
про правомірність прийняття другим
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
№ від 13.08.2014 року, яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 1700,00 грн., в
зв'язку із чим, на підстав положень ч.1
ст.162 КАС України, в задоволенні
позовних вимог щодо визнання цього
акту суб'єкту владних повноважень
протиправним та його скасування слід
відмовити.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем під час здійснення
господарської діяльності 29.07.2014 року за
адресою АДРЕСА_1 (стор.1-3 акту перевірки
№169/15-32-22-03-НОМЕР_1) вимог п.12 ст.3 Закону
№265. Тобто під час проведення перевірки
встановлекно, що в торгівельній точці
не ведеться у порядку, встановленому
законодавством, облік
товарно-матеріальних цінностей
(ювелірних виробів) на складах та/або за
місцем їх реалізації на загальну суму
42427,00 грн.(копія відомості додаток до
акту додається). При цьому, діючим
законодавством п.12 ст.3 Закону №265
передбачено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: 12)
вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Відповідальність за порушення п.12 ст.3
Закону №265 передбачена ст.20 Закону №265,
а саме, до суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів, які не обліковані
за місцем реалізації та зберігання, за
цінами реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 84854,00 грн.

Таким чином, з урахуванням вище
викладеного суд приходить до висновку
про правомірність прийняття другим
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
№ від 13.08.2014 року, яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 84854,00 грн., в
зв'язку із чим, на підстав положень ч.1
ст.162 КАС України, в задоволенні
позовних вимог щодо визнання цього
акту суб'єкту владних повноважень
протиправним та його скасування слід
відмовити.

При цьому, суд погоджується із
запереченнями представників
відповідачів щодо того, що надані
представником позивача додаткові
письмові докази не спростовують
висновки фактичної перевірки з
наступних підстав.

Згідно матеріалів перевірки позивач
надав пояснення від 29.07.2014 року, в яких
стверджує, що свідоцтво про сплату
єдиного податку та книга обліку
доходів та витрат були здані до
Білгород - Дністровської ОДПІ ще в 2011
році та в його входить тільки торгівля
та ремонт ювелірних виробів, яка
здійснюється за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно службової записки №154/1702 від
15.09.2014 року, наданої відділом
адмініструванням доходів і зборів з
фізичних осіб, встановлено, що позивач
з 01.04.2010 року по 31.12.2011 року перебував на
спрощеній системі оподаткування та з
01.01.2012 року і по теперішній час
перебуває на загальній системі
оподаткування., оскільки відповідно до
норм Закону України №4014-У1 від 04.11.2011
року «Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності», а також ст.291
Податкового кодексу України позивач не
подавав до 25.01.2012 року відповідної
заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування.

Щодо надання позивачем в додатку до
адміністративного позову накладних №33
від 16.08.2007 року, №46 від 30.08.2007 року та №6
від 13.09.2007 року, слід зазначити, що вони
не є належними доказами по справі, так
як датовані 2007 роком і виписані від
приватного підприємця ОСОБА_6 ІКНОМЕР_2
одержувачу ЧП ОСОБА_7, які не мають
жодного відношення до обставин справи.
Більш того, згідно заяви позивача на
право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності на
2011 рік, вхідний №27524/10 від 15.12.2010 року,
позивачем самостійно зазначено, що
видом діяльності останнього є 52.48.2
роздрібна торгівля ювелірними
виробами, а обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) з початку календарного року (2010
рік) становив 66620,00 грн. (копія
додається). Також у свідоцтві позивача
№2078 про сплату єдиного податку на 2011
рік видом діяльності позивача
зазначено 52.48.2 «Роздрібна торгівля
ювелірними виробами», яке було
повернуто до Білгород-Дністровської
ОДПІ.

Окрім того, відповідно до положень ч.3
ст.72 КАС України, суд застосовує до
спірних правовідносин постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду від 26.08.2014 року по
справі №495/5955/14-п (а.с.54), якою
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 29.07.2014 року
порушив порядок проведення
розрахункових операцій без
застосування РРО, чим скоїв
правопорушення, передбачене ст.155-1
КУпАП, що підтверджує ту обставину, що
саме позивач здійснював
підприємницьку діяльність, яка була
перевірена 29.07.2014 року та за наслідками
такої перевірки складений акт
№169/15-32-22-03-НОМЕР_1.

Судові витрати розподілити за
правилами, встановленими ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні позовних вимог
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Головного управління Міндоходів в
Одеській області,
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними дій з проведення
фактичної перевірки, визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.08.2014 року №, №, № -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня виготовлення та підписання повного
тексту постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний суддею 13 жовтня 2014 року.

Суддя
Єфіменко
К.С.