Справа № 2а-2254/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/70805/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області на постанову Білопільського
районного суду Сумської області від 02
липня 2010 року та ухвалу колегії суддів
з розгляду справ адміністративного
судочинства апеляційного суду
Сумської області від 15 жовтня 2012 року в
справі за позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області про зобов'язання підвищити
пенсію,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
протягом 2009 року не підвищував пенсію
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просила стягнути.

Постановою Білопільського районного
суду Сумської області від 02 липня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
колегії суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
15 жовтня 2012 року, позов задоволено:
зобов'язано здійснити перерахунок
пенсії з підвищенням її на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 01 січня
по 31 грудня 2009 року, виходячи з розміру,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з урахуванням здійснених
виплат.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати судові рішення в
частині задоволення позовних вимог з 01
січня по 21 лютого 2009 року та в цій
частині залишити без розгляду позовні
вимоги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення протягом 2009 року не
проводилося.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
права позивача порушені та підлягають
поновленню в межах позовних вимог за 2009
рік.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яка
регулює питання державної соціальної
підтримки дітей війни, дітям війни до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
надане право Кабінету Міністрів
України у 2009 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009 році
таке право використано не було, а тому
вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру спірних виплат, у зв`язку з чим
їх виплату слід здійснювати виходячи з
розміру, встановленого статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першої цієї
статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про виникнення зазначених
прав позивача у 2009 році.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства Укра їни, в редакції чинній
на час розгляду справи, було
встановлено, що адміністратив ний
позов може бути подано в межах строку
звер нення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
зако нами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, сво бод та інте ресів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встанов лено інше, обчи слюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була діз натися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення
до адмініст ративного суду, визна ченні
статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства Укра їни. Пропущення
строку звернення до адміністративного
суду було підставою для відмови у
задово ленні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін (частина перша). Якщо суд
визнає причину пропущення строку
звернення до суду поваж ною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, вста новленому
цим Кодексом (частина друга).

Відповідно до вимог статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства Укра
їни, суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи (частина чет верта).
Суд повинен запропонувати особам, які
беруть участь у справі, подати докази
або з власної ініціативи витребувати
докази, яких, на думку суду, не вистачає
(частина п'ята).

Стягуючи з територіального управління
Пенсійного фонду України підвищення до
пенсії, суди в порушення вимог
процесуального законодав ства не
з'ясували дотримання позивачем строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства Укра
їни, незважаючи на клопотання
відповідача про його застосування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
прийшов до помилкового висновку про
залишення судового рішення в частині
без змін, у зв'язку з чим ухвала
підлягає скасуванню.

Не з'ясувавши питання дотримання
строків звернення, виходячи з положень
частини другої статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства Укра
їни, адміністративний суд не може
адміністративну справу розглядати і
вирішувати в порядку, вста новленому
цим Кодексом.

Допущені судом першої інстанції
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи
відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
судового рішення та направлення справи
на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області задовольнити частково.

Постанову Білопільського районного
суду Сумської області від 02 липня 2010
року та ухвалу колегії суддів з
розгляду справ адміністративного
судочинства апеляційного суду
Сумської області від 15 жовтня 2012 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/