Справа № 816/3370/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року м. Полтава Справа №
816/3370/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

представника позивача - Фищука В.В.,

представника відповідача - Коваль Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2014 року Полтавське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Україна"
про стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені в
розмірі 21169,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем не
виконано вимоги Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" щодо забезпечення
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, просила відмовити у його
задоволенні. У своїх запереченнях
відповідач посилається на те, що СТОВ
"Україна" щомісяця протягом 2013 року
подавало до Гребінківського районного
центру зайнятості звіти за формою 3-ПН
із зазначенням вільних вакансій для
інвалідів. Таким чином, оскільки СТОВ
"Україна" систематично інформувало
органи державної служби зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
працевлаштування інвалідів, то
відповідно є таким, що виконав вимоги
законодавства щодо створення робочих
місць для осіб, яким встановлено
інвалідність та їх працевлаштування.
Крім того, відповідач зауважував, що
позивачем не доведено вчинення СТОВ
"Україна" винних дій чи бездіяльності
при виконанні ним вимог Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" та не доведено
обставин, на які він посилається в
обґрунтування своїх позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами
документи та заслухавши пояснення їх
представників, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як зазначено у статті 8 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) державне
управління з питань забезпечення прав
інвалідів та їх соціальної захищеності
здійснюється в межах повноважень
центральними та місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до пунктів 1, 4 Положення про
Фонд соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України 14.04.2011 №129
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28.04.2011 за №528/19266, Фонд
соціального захисту інвалідів (далі -
Фонд) є бюджетною установою, діяльність
якої спрямовується, координується та
контролюється Державною службою з
питань інвалідів та ветеранів України.
Основними завданнями Фонду є: 1)
реалізація в межах своєї компетенції
заходів щодо забезпечення зайнятості
та працевлаштування інвалідів; 2)
виконання програм щодо соціального
захисту інвалідів.

Пунктом 12 цього Положення передбачено,
що для реалізації покладених на Фонд
завдань за погодженням з Міністерством
соціальної політики України та
Державною службою з питань інвалідів
та ветеранів України утворюються
територіальні відділення Фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі в межах
граничної чисельності його
працівників. Положення про
територіальні відділення, їх
структуру, штатні розписи та кошториси
затверджує директор Фонду.

Згідно з частиною 7 статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
порядок реєстрації у Фонді соціального
захисту інвалідів, його відділеннях,
строки подання йому звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, зарахування кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, контролю за виконанням
нормативів робочих місць та перевірки
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, щодо їх реєстрації у
Фонді соціального захисту інвалідів,
його відділеннях, подачі щорічного
звіту, а також надання державній службі
зайнятості інформації, необхідної для
організації працевлаштування
інвалідів, визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від
31.01.2007 №70 передбачений,
зокрема, Порядок подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.
Вказаний Порядок визначає процедуру
подання підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб (далі - роботодавці), звітів про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
відділення Фонду) та інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів - центру зайнятості.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2
даного Порядку звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду, в яких вони
зареєстровані, за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом. Датою надходження звіту
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів вважається дата подання
роботодавцем звіту до відділення
Фонду, а у разі надсилання його поштою -
дата на поштовому штемпелі.

На підставі вказаних норм,
відповідачем 04.02.2013 подано до
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
що підтверджується вхідним штампом з
відміткою про отримання.

Згідно поданого відповідачем звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма №10-ПІ,
реєстраційний номер 53/208/17),
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу на
підприємстві за 2013 рік становила 108
осіб, фонд оплати праці штатних
працівників - 2174,9 тис. грн.,
середньорічна заробітна плата
штатного працівника - 20138,00 грн. При
цьому, у звіті зазначено, що кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (рядок
03) - 4 особи.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з частинами 2, 3 вказаної статті
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів. Порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Судом встановлено, що норматив для
працевлаштування інвалідів для СТОВ
"Україна" складає 4 особи, фактично на
підприємстві були працевлаштовані 3
штатних працівники, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність. Таким чином, на
підприємстві відповідача не було
зайнято одне робоче місце, що
призначалося для забезпечення
працевлаштування інваліда. Позивач
розцінив даний факт як невиконання
нормативу та нарахував відповідачу
адміністративно-господарські санкції
в сумі 20137,96 грн, а через їх
несвоєчасну сплату нарахував 1031,68 грн
пені за період прострочення з 16.04.2014 по
21.08.2014 включно.

Разом з тим, статтею 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 181 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний.

Рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

З аналізу норм Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" вбачається, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця, натомість
вимагає від нього вжиття заходів для
працевлаштування інвалідів,
визначених у статті 18 Закону.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 50
Закону України "Про зайнятість
населення" 05.07.2012 №5067-VI, чинного з 01.01.2013,
роботодавці зобов'язані своєчасно та в
повному обсязі у порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
політики у галузі статистики, подавати
територіальним органам центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
інформацію, зокрема, про попит на
робочу силу (вакансії).

Форма звітності та інструкції щодо їх
заповнення затверджені наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005 №420, який
діяв до 11.07.2013 року. Відповідно до
загальних положень Інструкції щодо
заповнення форми звітності №3-ПН "Звіт
про наявність вакансій" підприємства,
установи й організації, їх структурні
підрозділи та філії незалежно від
форми власності та господарювання
повинні за наявності вакансій у
повному обсязі подавати інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакансій) центрам зайнятості за місцем
їх реєстрації як платника страхових
внесків. При цьому, у графі 15 звіту
наводяться дані про можливість
працевлаштування на вільне робоче
місце (вакантну посаду) інвалідів.

З 12.07.2013 набрав чинності наказ
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013 року №316 "Про
затвердження форми звітності №3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та Порядку її подання",
згідно з вимогою пункту 2.1 якого така
звітність подається за наявності у
роботодавця попиту на робочу силу
(вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів
з дати відкриття вакансії(й). Датою
відкриття вакансії є наступний день
після створення робочого місця чи
припинення трудових відносин з
працівником, робоче місце якого стає
вакантним, або дата, починаючи з якої
може бути укладений трудовий договір з
найманим працівником. Підпунктом 3.1.3
пункту 3.1 даного Порядку визначено, що у
звіті №3-ПН "Інформація про попит на
робочу силу (вакансії)" у пункті 3
вказується кількість вакансій, на які
можуть бути працевлаштовані громадяни,
що мають додаткові гарантії у сприянні
працевлаштуванню та зазначаються
категорії таких громадян, зокрема,
інваліди.

У разі якщо роботодавець планує
укомплектувати вакансію самостійно,
без допомоги служби зайнятості, він
також зобов'язаний подати форму №3-ПН,
при цьому, згідно з пунктом 2.2.6 Порядку
подання цієї звітності, зазначивши у
ній, що не потребує укомплектування
вакансії за сприянням служби
зайнятості. У випадку якщо вакансія
передбачена штатним розписом,
роботодавець має подавати інформацію
за формою №3-ПН до внесення відповідних
змін у штатний розпис (лист
Міністерства соціальної політики
України від 21.08.2013).

В ході розгляду справи судом
встановлено, що СТОВ "Україна" у 2013 році
були створені робочі місця для
працевлаштування інвалідів, а також
подавалися до Гребінківського
районного центру зайнятості звіти за
формою №3-ПН із зазначенням вільних
вакансій для інвалідів. Загалом
підприємством в 2013 році з метою
працевлаштування осіб із обмеженими
можливостями до Гребінківського
районного центру зайнятості було
подано 12 звітів за формою №3-ПН (копії
звітів наявні у матеріалах справи /а.с.
54-65/).

Разом з тим, на заявлені в звітах
вакансії охоронників та ветеринарного
лікаря Гребінківським районним
центром зайнятості інваліди для
працевлаштування до СТОВ "Україна" не
направлялися.

Листом від 21.07.2014 №379 Гребінківський
районний центр зайнятості підтвердив
той факт, що відповідачем в
установленому законодавством порядку
подавалися до центру зайнятості звіти
за формою №3-ПН із зазначенням вільних
вакансій для інвалідів, проте інваліди
для працевлаштування в 2013 році до СТОВ
"Україна" не направлялися у зв'язку з
транспортною недоступністю, відмов у
працевлаштуванні зі сторони
підприємства не було (а.с. 15).

Таким чином, відповідачем не тільки
виконано обов'язок щодо створення
робочих місць для інвалідів, а й вжито
всіх залежних від нього заходів щодо
підшукування таких працівників з
подальшим працевлаштуванням на
підприємстві.

При вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, суд виходить із загальних норм
права відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, при цьому враховує, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Оскільки доказів того, що підприємство
не створило робочі місця для інвалідів,
безпідставно відмовляло інвалідам у
прийнятті на роботу, несвоєчасно
надавало державній службі зайнятості
інформацію щодо наявності вакансій,
необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, або
несвоєчасно звітувало Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, позивачем
не надано, а тому в останнього не було
підстав для застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Отже, позовні вимоги Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів про
стягнення зі СТОВ "Україна"
адміністративно-господарських санкцій
та пені задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 15
жовтня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава