Справа № 482/786/14-а
Суддя: Ітрін М. В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі - Андреєвій Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Нова Одеса
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Державної
автомобільної інспекції ГУ МВС України
в м. Києві та Марунича Сергія
Григоровича про скасування постанови
по справі про адміністративне
правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2014 р. позивач звернувся до суду
з вказаним адміністративним позовом
до відповідачів. В обґрунтування своїх
вимог вказав, що 01.04.2014 р. інспектор 2
взводу 2 батальйону ДПС УДАІ
ГУ УМВС України в м. Києві Марунич С.Г.
склав протокол про адміністративне
правопорушення та виніс постанову (ПС1
№ 076572), якою його притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказав, що постанова винесена з
порушенням вимог чинного
законодавства, правопорушення він не
вчиняв, тому просив скасувати спірну
постанову, а справу про
адміністративне правопорушення
закрити через відсутність складу
правопорушення.

Позивач в судовому засідання не
з'явився, про причину неявки суд не
повідомив.

УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві, будучи
своєчасно та належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи в судове засідання представника
не направило, письмових заперечень не
надало.

Відповідач Марунич С.Г. будучи
своєчасно та належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи до суду не з'явився, про причину
неявки не повідомив.

Дослідивши обставини справи і
перевіривши їх письмовими доказами,
оцінивши досліджені в судовому
засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з таких підстав.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає
відповідальність, зокрема, за проїзд на
заборонний жест регулювальника.

Пунктом 8.8 «б» Правил дорожнього руху
України (затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 10
жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правил),
встановлено, що сигналами
регулювальника є положення його
корпусу, а також жести руками, які мають
значення, зокрема, права рука витягнута
вперед:

- з правого боку та спини - рух усіх
транспортних засобів заборонено.

Виходячи зі змісту абзацу
четвертого цього ж пункту Правил,
регулювальник може подавати і інші, ніж
передбачені цим пунктом сигнали,
зрозумілі водіям і пішоходам.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 01.04.2014 р. посадовою
особою УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, у
порядку ст. 283 КУпАП винесено постанову
(ПС-1 № 076572), якою ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП, і на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту цієї постанови випливає, що
позивач о 16.45 год. 01.04.2014 р., керуючи
автомобілем «Рено», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав
перехрестя вул. Володимирської
та вул. Б.Хмельницького в м. Києві на
заборонний жест регулювальника - права
рука витягнута вперед, і тим порушив п.
8.8 «б» Правил.

Підставою для винесення постанови став
протокол про адміністративне
правопорушення (АВ2 № 768282).

Як вбачається з дослідженої судом
копії цього протоколу, при його
складанні позивач надав письмові
пояснення в яких заперечував факт
порушення Правил, зазначивши, що жест
регулювальника для нього був
незрозумілим.

У позовній заяві позивач вказав, що
дійсно у вказаний в спірній постанові
час, на автомобілі «Рено», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, він
проїжджав перехрестя
вул. Володимирської та вул.
Б.Хмельницького в м. Києві де дорожній
рух регулювався регулювальником.
Регулювальник стояв до нього правим
боком і правою рукою виконував кругові
рухи у вертикальній площині.
Зазначений жест позивач зрозумів як
сигнал продовжувати рух через
перехрестя.

Після проїзду перехрестя його зупинив
інспектор ДПС Марунич С.Г., причину
зупинки пояснив тим, що нібито він
проїхав на заборонний жест
регулювальника, але з тим він не
погодився, і свою незгоду з діями
працівника міліції виклав в протокол
про адміністративне правопорушення.
Проте працівник ДАІ його пояснення
проігнорував, натомість виніс спірну
постанову, копія якої була вручена
позивачу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» визначено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній
зокрема, необхідно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався порушник, чи висловлених
останнім доводів.

В ході провадження у справі про
адміністративне правопорушення ОСОБА_1
надав відповідачу письмове пояснення,
в якому вказував на незгоду зі змістом
протоколу про адміністративне
правопорушення.

Перед винесенням постанови,
враховуючи, що в протоколі про
адміністративне правопорушення
позивач заперечував факт порушення ним
Правил, суб'єкт владних повноважень мав
би, використовуючи свої повноваження,
зібрати докази, які б підтверджували
наявність складу правопорушення та
спростовували свідчення позивача, але
таких доказів ні протокол, ні постанова
не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наявності заперечення позивача щодо
вчинення ним адміністративного
правопорушення, відповідачі не
спростували вимог позивача, надаючи
суду відповідні докази щодо
правомірності своїх дій і не довели в
суді, що позивач порушив Правила, не
надали суду документів, які б
підтверджували винуватість ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про безпідставність
винесення постанови про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, і
вбачає правові підстави щодо
скасування постанови у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 94 КАС України судовий збір
слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9 , 11, 69-71, 86, 94 , 97, 158-
163, 167 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати постанову (ПС1 № 076572) від 01
квітня 2014 р. по справі про
адміністративне правопорушення
стосовно визнання ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП і накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий