Справа № 281/1561/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"09" жовтня 2014 р.
Справа № 281/1561/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
на постанову Лугинського районного
суду Житомирської області від "30" липня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м. Житомира, Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській
області про визнання дій
неправомірними і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 30 липня 2014
року позов задоволено.

Визнано дії відповідачів - управління
праці та соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира ,
територіального управління в
Житомирській області Державної
судової адміністрації України, щодо
невиплати ОСОБА_4 у повному розмірі
коштів, передбачених ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
протиправними.

Зобов'язано територіальне управління в
Житомирській області Державної
судової адміністрації України зробити
перерахунок ОСОБА_4 доплати до
заробітної плати, передбаченої ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат щомісячно, із застосуванням
відповідної мінімальної заробітної
плати згідно ст.8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" за
період з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року з
урахуванням фактично виплачених
коштів та передати його до управління
праці та соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
виплатити ОСОБА_4 доплату до заробітної
плати, передбаченої ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
двох мінімальних заробітних плат
щомісячно, із застосуванням
відповідної мінімальної заробітної
плати згідно ст.8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" за
період з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року з
урахуванням фактично виплачених
коштів та відповідно до розрахунку,
поданого територіальним управлінням в
Житомирській області Державної
судової адміністрації України.

Виплати в межах за один місяць
підлягають негайному виконанню.

В апеляційній скарзі управління праці
та соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить постанову скасувати та
відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач працює в Лугинському районному
суді та проживає в смт. Лугини,
Житомирської області. Отримує доплату
до заробітної плати за роботу на
радіоактивно забруднених територіях
відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", проте, її
нарахування та виплата проводитья в
розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов обгрунтованих
висновків, що нарахування та виплата
коштів, передбачених ст.39 вказаного
Закону з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року, в
розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України є
протиправними.

Так, основні положення щодо реалізації,
зокрема, конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на
соціальний захист визначені Законом
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 39 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов`язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях,
підвищується у таких же розмірах.

Однак, даною нормою передбачено, що
порядок обчислення підвищення до
заробітної плати та її розмір,
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Водночас сума, з якої здійснювався
розрахунок виплати позивачу,
передбаченої Законом № 796-XII,
визначалася згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
"Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи". Зазначеною постановою,
всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який
встановлює розмір доплат як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом
на час здійснення виплати, установлено
конкретний розмір такої доплати в
твердій грошовій сумі.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" і які обмежували права
громадян, щодо виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відтак, вище наведені положення ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
чинними у редакції до внесення змін до
них Законом України "Про державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
"Про державний бюджет України на 2012 рік"
та "Про державний бюджет України на 2013
рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
є чинними і підлягають застосуванню:
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до заробітної плати
працюючим громадянам, які проживають
на територіях радіоактивного
забруднення не може бути нижчим ніж три
мінімальні заробітні плати.

Згідно із п.п.5,6 Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян,
постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою КМ України
від 20.09.2005 р. №936, соціальні виплати за
ст.39 Закону №796-ХІІ проводяться за
місцем основної роботи (служби)
громадян підприємствами, установами,
організаціями та фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності без утворення юридичної
особи, установами, організаціями та
військовими частинами відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу за формою,
затвердженою Мінпраці, а тому
підприємства, установи, організації та
фізичні особи-суб'єкти підприємницької
діяльності виступають в даних
правовідносинах як суб'єкти
владних повноважень на основі
законодавства. Керівники підприємств
несуть персональну відповідальність
за несвоєчасність подання
розрахункових документів до
уповноваженого органу та правильність
призначення і нарахування
компенсаційних виплат та допомоги
певних видів. Уповноважений орган
перевіряє, реєструє, обліковує
розрахунки та подає органам Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення відповідних видатків, що
проводяться в установленому
законодавством порядку.

З огляду на викладене, судом першої
інстанції і задоволено позовні вимоги
до територіального управління в
Житомирській області Державної
судової адміністрації України та
управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м. Житомира.

Доводи апеляційної скарги управління
праці та соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обгрунтованості
позовних вимог та не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для скасування
судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
залишити без задоволення, а постанову
Лугинського районного суду
Житомирської області від "30" липня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10014

4 - відповідачу Територіальне
управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській
області майдан Соборний, 1,м.Житомир,10014

- ,