Справа № 2а-1104/10/1770
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р.
Справа № 50406/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року у справі за позовом Суб`єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Рівненській області про
визнання постанов нечинними,-

В С Т А Н О В
И Л А:

12.03.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнанн нечинними
постанови про застосування фінансових
санкцій за № 0445 від 15 липня 2009 року; №
0447 від 15 липня 2009 року; № 0401 від 30 червня
2009 року; № 0446 від 15 липня 2009 року; № 0824
від 12 жовтня 2009 року; № 0888 від 19
листопада 2009 року; № 0030 від 18 січня 2010
року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржувані постанови винесені без
дотримання норм законодавства про
автомобільний транспорт, оскільки на
всі приписи відповідача позивачем
надавались відповіді, а санкції,
застосовані після перевірок, по яких
приписи не виносились взагалі.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано нечинними
постанови Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Рівненській області за №0447 від 15 липня
2009 року; №0401 від 30 червня 2009 року; №0446
від 15 липня 2009 року; №0824 від 12 жовтня 2009
року; №0823 від 12 жовтня 2009 року; №0888 від
19 листопада 2009 року; №0030 від 18 січня 2010
року. В частині визнання нечинною
постанови № 0445 від 15.07.2009 року
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Рівненській області -
відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову змінити відмовивши в
задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що перевізником були допущені
порушення в сфері автомобільного
транспорту, а дані порушення були
зафіксовані актами перевірок та в
подальшому на їхній підставі були
правомірно винесені про застосування
до перевізника фінансових санкцій.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач частково діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

У відповідності до ст.6 Закону України
«Про автомобільний транспорт» №2344-III
від 05.04.2001 року та ст.1 постанови
Кабінету Міністрів України №1190 від
08.09.2004 року, Головна державна інспекція
на автомобільному транспорті є
урядовим органом державного
управління, що діє у складі
Міністерства транспорту та зв'язку і
йому підпорядковується. Згідно
Положення про територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України №888 від
14.12.2005 року та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України №1573/11853
від 28.12.2005 року, територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в областях,
Автономній Республіці Крим, містах
Києві та Севастополі є територіальними
структурними підрозділами
Головавтотрансінспекції.

Відповідно до п. 4 Положення «Про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті», основними завданнями
територіальних управлінь у
відповідному регіоні є: здійснення
відповідно до законодавства
державного нагляду за дотриманням
правил безпечного функціонування
автомобільного транспорту загального
користування; здійснення державного
контролю за дотриманням суб'єктами
господарювання усіх форм власності
нормативно-правових актів, стандартів
і норм перевезення вантажів і
пасажирів автомобільним транспортом
загального користування; забезпечення
дотримання вимог законодавства у сфері
ліцензування в автомобільному
транспорті загального користування.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
визначає порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року № 1567.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, органами державного
контролю на автомобільному транспорті
(далі - органи державного контролю) є
Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим, мм. Києві
та Севастополі.

Державний контроль на автомобільному
транспорті (далі - державний контроль)
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю (далі -
посадові особи) шляхом проведення
планових, позапланових та рейдових
перевірок.

Відповідно до п.12-16 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1567 від
08.11.2006 року, рейдова перевірка
додержання суб'єктом господарювання
вимог законодавства та інших
нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки перевезень
автомобільним транспортом
здійснюється на підставі щотижневого
графіка, який складається
територіальним управлінням
Головавтотрансінспекції з урахуванням
стану аварійності, періоду, що пройшов
від попередньої перевірки,
забезпечення належного рівня
транспортного обслуговування в
окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають
послуги з перевезень, та інших
обставин. Щотижневий графік
складається з урахуванням проведення
рейдових перевірок не частіше ніж один
раз на квартал. Рейдова перевірка
транспортних засобів проводиться на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах, автовокзалах, автостанціях,
автобусних зупинках, місцях посадки та
висадки пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно-вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону. Вказана
перевірка проводиться групою
посадових осіб у кількості не менш як
дві особи відповідно до завдання на
перевірку.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що актом перевірки
№076198 від 30.04.2009 року при перевірці
транспортного засобу OTOKAR, держномер ВК
7271 АЕ було зафіксовано порушення щодо
надання послуг з перевезення
пасажирів, а саме: відсутні договір із
замовником транспортних послуг і
документ, що посвідчує оплату
транспортних послуг. Разом з тим,
відповідно до постанови № 0401 від 30.06.2009
року, яка винесена за результатом
розгляду вищезазначеного акту, на
позивача накладено фінансову санкцію у
розмірі 1700 грн. за надання послуг з
перевезення пасажирів без оформлення
документів, передбачених ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
№2344-III від 05.04.2001 року.

Однак в суді першої інстанції
відповідач не довів, що позивачем в
дійсності здійснювалось перевезення
пасажирів за маршрутом Рівне-Луцьк
30.04.2009 року належним позивачу
транспортним засобу OTOKAR, держномер ВК
7271 АЕ.

Оскаржувана постанова №0447 від 15 липня
2009 року винесена на підставі акту
перевірки №114801 від 10.06.2009 року без
дотримання вимог чинного
законодавства і не відповідає
фактичним обставинам справи, оскільки
в завданнях на перевірку, виданих
інспекторам, що скали акт, не було
вказано, що перевіряється саме позивач,
як суб'єкт господарювання. А тому
завдання на перевірку не відповідає
Додатку № 1 до Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті (далі - Порядок),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 листопада 2006 р.
№ 1567.

Таким чином, вищезазначені постанови
про застосування фінансових санкцій
прийняті відповідачем є протиправними
та підлягають скасуванню.

Оскаржуваною постановою № 0446 від 15.07.2009
року, № 0823 від 12.10.2009 року, № 0824 від
12.10.2009 року, № 0888 від 19 листопада 2009 року
та № 0030 від 18 січня 2010 року
відповідачем застосовано до позивача
фінансові санкції за невиконання
перевізником приписів органу
державного контролю щодо усунення
порушень транспортного законодавства.

Згідно з актів перевірки, які стали
підставою для притягнення позивача до
відповідальності вбачається, що у
перевізника під час здійснення
перевезень марка автобуса, яким
виконується перевезення, не вказана у
витязі з дозволу МАО № 000514, відсутній
квитково-касовий лист, у інших актах
перевозив двох пасажирів які столяли і
знову ж таки неоформлений
квитково-касовий лист, і жодного
посилання на невиконнання припису
немає.

Також під час судового засідання, в
суді першої інстанції, було досліджено,
що відсутність квитково - кассового
листа у водія в момент перевірки не є
порушенням законодавства про
автомобільний транспорт, а
застосування до перевізника
фінансової санкції за дане
правопорушення незаконне виходячи з
наступного:

Обов'язок ведення товарно - касової
книги із заповненням квитково - касових
листів встановлений наказом
Міністерства транспорту та зв'язку № 279
від 31.05.2000 року «Про затвердження
інструкції про порядок обліку бланків
квитків на проїзд автомобільним
транспортом та готівки, отриманої від
перевезень пасажирів і багажу».

Відповідно до наказу Міністерства
транспорту та зв'язку № 503 від 28.05.2006
року «Про затвердження типових форм
квитків на проїзд пасажирів і
перевезення багажу на маршрутах
загального користування» наказ № 279
втратив чинність.

Таким чином, обов'язок ведення товарно -
касової книги та порядок виписування
та заповнення квитково - касових листів
також втратили чинність. Іншого
нормативно - правового акту, який би
встановлював порядок заповнення
товарно - касової книги та квитково -
касових листів, Міністерством
транспорту та зв'язку України не
приймалось.

Пункт 31 Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року
передбачає, що за результатами
розгляду справи про порушення керівник
органу державного контролю або його
заступник за наявності підстав
виносить припис щодо усунення порушень
законодавства про автомобільний
транспорт. Припис підлягає
обов'язковому виконанню в зазначений у
ньому строк. Про виконання припису
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повинна письмово
повідомити керівника органу
державного контролю. Припис
складається за формою згідно з
додатком 6 у двох примірниках, один з
яких видається уповноваженій особі
суб'єкта господарювання під розписку
чи надсилається рекомендованим листом
із повідомленням.

В той же час, відповідачем не надано
доказів вручення позивачу під розписку
приписів щодо усунення порушень
законодавства про автомобільний
транспорт чи його надіслання позивачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. А відтак, позивачу не було
відомо про вимоги, які ставилися
відповідачем перед позивачем щодо
усунення порушень транспортного
законодавства.

Тому колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції у частині, що
постанови про застосування фінансових
санкцій № 0446 від 15.07.2009 року, № 0823 від
12.10.2009 року, № 0824 від 12.10.2009 року, № 0888
від 19 листопада 2009 та № 0030 від 18 січня
2010 року, якими до позивача застосовано
штрафні санкції у розмірі 680 грн. за
невиконання перевізником приписів
органу державного контролю щодо
усунення порушень транспортного
законодавства, прийняті з порушенням
норм законодавства.

Що стосується постанови № 0445 від 15.07.2009
року, то колегія суддів вважає, що вона
прийнята на підставі, у межах
повноважень та у спосіб встановлений
Законом, а тому не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року у справі №2а-110410/1770- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний