Справа № 0534/11731/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/16345/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Тракало В.В., Штульман
І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Микитівського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 26.12.2012р.
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Микитівського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької
області про визнання бездіяльності
незаконною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а:

19 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом про зобов'язання
Микитівського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької
області призначити та провести
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до вимог статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
починаючи з 1 травня 2008 року.

Ухвалою Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від
26.12.2012р., яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013р.,
позов залишено без розгляду.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодилась
позивач, подала касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення питання
прийняття позову до розгляду. Просить
скасувати постановлені судами першої
та апеляційної інстанцій рішення та
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітньої дитини - сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Залишаючи позов без розгляду, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, обґрунтував
своє рішення тим, що у даному випадку
позивач дізналася або повинна була
дізнатись про порушення свого права в
період отримання нею допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 13.05.2008р. по 19.03.2011р.,
проте до суду позивач звернулась з
позовом лише 19 грудня 2012 року, тобто з
пропуском передбаченого законом
строку звернення до суду і поважних
причин його пропуску не навела.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам процесуального
права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у позовній
заяві та касаційній скарзі, висновків
судів не спростовують і є
безпідставними, оскільки строк
звернення до суду позивачем пропущено,
поважних причин його пропуску не
наведено, а тому рішення суду про
залишення позовної заяви без розгляду
відповідає вимогам закону.

Також безпідставними є посилання
позивача в обґрунтування касаційної
скарги на статтю 268 Цивільного кодексу
України, оскільки відповідно до статті
1 цього Кодексу цивільним
законодавством регулюються цивільні
відносини, засновані на юридичній
рівності, вільному волевиявленні,
майновій самостійності їх учасників.
До майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судами
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм процесуального права,
а тому касаційну скаргу слід залишити
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Микитівського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 26.12.2012р. та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Микитівського управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької
області про визнання бездіяльності
незаконною та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
В.В. Тракало

І.В. Штульман