Справа № 826/10434/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/21578/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Голяшкіна О.В., Сороки М.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нікея-ЛТД" до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання дій протиправними,
провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 серпня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нікея-ЛТД" (далі - ТОВ
"Нікея-ЛТД") звернулося до суду з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними дій відповідача щодо
витребування додаткових документів на
підтвердження митної вартості товару,
поданого до митного оформлення з
вантажно-митною декларацією №
100270000/2013/165815, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний із договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- ліцензійний чи авторський
договір покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що за результатами
здійсненого контролю правильності
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, посадовою особою Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України Чеботарьовою
Ю.В. було надіслано засобами
електронного зв'язку на адресу
декларанта повідомлення, зі змісту
якого вбачається вимога надати
додаткові документи щодо
підтвердження зазначеної позивачем у
вантажно-митній декларації митну
вартість задекларованих товарів.

Вважаючи, що відповідачем із
перевищенням наданих йому діючим
законодавством України повноважень, а
саме при митному оформленні
імпортованих товарів витребувано
додаткові документи, призведено
порушення прав та законних інтересів
ТОВ "Нікея-ЛТД".

У зв'язку із цим, позивач звернувся в
суд з вимогою визнати протиправними
дії Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
щодо витребування додаткових
документів на підтвердження митної
вартості товару, поданого до митного
оформлення з вантажно-митною
декларацією № 100270000/2013/165815.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2014 року, у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

У своїй касаційній скарзі ТОВ
"Нікея-ЛТД", посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариством з
обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД"
з Компанією "ЕLECTRUM LIMITED" укладено
контракт поставки товарів № NK2010/1 від 07
вересня 2010 року, у відповідності до
якого продавець продає, а покупець
(позивач у справі) купує
електротехнічну продукцію вказану в
інвойсах, які є невід'ємними частинами
даного контракту.

З метою митного оформлення
імпортованого товару на виконання
вищезазначеного контакту, позивачем
подана Київській міжрегіональній
митниці декларація митної вартості №
100270000/2013/165815.

Митна вартість товару була
задекларована позивачем із
застосуванням першого методу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, тобто за
ціною договору, в розмірі 57433,72 доларів
США, що становило за офіційним курсом
НБУ - 459067,72 гривень.

В ході здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, відповідачем було
виявлено певні розбіжності.

Так, відповідно до платіжного
доручення № 185 зазначено кошти, які
були перераховані в розмірі 11500,00
доларів США (інвойс № EL-1290 від 28 квітня
2013 року) та 3015,00 доларів США (інвойс
№-ZY2013-030 від 25 квітня 2013 року). Проте,
інвойс №-ZY2013-030 від 25 квітня 2013 року
відсутній в пакеті документів, що не
дає можливості ідентифікувати товар за
який перераховано кошти.

В експертному ж заключенні Київської
торгово-промислової палати № Ц-386
від 13 червня 2013 року наявне посилання
на інвойс №-ZY2013-030 від 25 квітня 2013 року,
який відсутній в пакеті документів.
Окрім цього, в вищезазначеному
експертному заключенні неправильно
зазначено артикул світильника, замість
"Office time 11 W C 23 white" вказано "Office time 11 W C 23
whine".

Відповідно до пункту 3 контракту №
NK2010/1 від 07 вересня 2010 року сторони
домовляються про проведення
постачання товару окремими партіями за
замовленням покупця впродовж терміну
дії даного контракту. Проте, будь-який
документ, що засвідчує попередню
домовленість відсутній у пакеті
поданих документів до митного
контролю.

Разом з цим, у прайс-листі зазначено, що
він наданий на умовах СРТ Kyiv, тобто
прайс-лист має суб'єктивну
спрямованість, що суперечить суті
прайс-листа як комерційної пропозиції,
яка повинна бути адресована
необмеженій кількості можливих
потенціальних покупців, які можуть
знаходитися на іншій території
України. Отже, даний прайс-лист не може
розглядатись у якості підтвердження
заявленої митної вартості.

За результатами здійсненого контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, посадовою особою
Київської міжрегіональної митниці
Чеботарьовою Ю.В. було надіслано
засобами електронного зв'язку на
адресу декларанта повідомлення, зі
змісту якого вбачається вимога надати
додаткові документи щодо
підтвердження зазначеної позивачем у
вантажно-митній декларації митну
вартість задекларованих товарів, а
саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний із договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- ліцензійний чи авторський
договір покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
доведення відповідачем як суб'єктом
владних повноважень правомірність
своїх дій щодо витребування у ТОВ
"Нікея-ЛТД" додаткових документів на
підтвердження митної вартості товарів,
поданих до митного оформлення за
вантажно-митною декларацією №
100270000/2013/165815.

Таку позицію Окружного
адміністративного суду міста Києва
підтримав і Київський апеляційний
адміністративний суд, який здійснив
перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки судів вважає
вірними та такими, що зроблені на
підставі правильно застосованих норм
матеріального права.

Відповідно до обставин справи між
сторонами виник спір щодо
правомірності дій Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України у
відповідності до чинного
законодавства витребовувати додаткові
документи для підтвердження митної
вартості товару, який імпортується на
митну територію України. При цьому,
рішення про коригування митної
вартості товару не є предметом спору.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із статтею 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15 лютого 2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур"", якими запроваджено
стандартні правила, а саме на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами
здійснення державної митної справи на
засадах законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності, гласності та
прозорості.

В силу частини 3 статті 53 Митного
кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи,
митна вартість була заявлена ТОВ
"Нікея-ЛТД" шляхом подання
вантажно-митної декларації із
визначенням її за основним методом,
тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Проте, в поданих разом із митною
декларацією документах містяться
розбіжності, що унеможливлює перевірку
числового значення заявленої
декларантом митної вартості.

Так, у відповідності до пункту 4.3
контракту поставки товарів № NK2010/1 від
07 вересня 2010 року, укладеного
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нікея-ЛТД" з
Компанією "ЕLECTRUM LIMITED", сума контракту
складає десять мільйонів доларів США.
Відповідно до пункту 3.1
вищезазначеного контракту, сторони
домовилися щодо проведення постачання
окремими партіями за замовленням
покупця впродовж терміну дії даного
контракту. Проте, письмові докази
замовлення до митного органу не
подавалися, а у відповідності до
інвойсу вартість товарів позивача
зазначена як від 0,048 USD до 28,50 USD за
одиницю на умовах СРТ (Kyiv).

Доводи позивача щодо наявності
висновку відповідного експерта, який
встановив, що контрактна (ринкова)
вартість товару позивача може складати
від 1,44 USD до 28,50 USD за одиницю є
необґрунтованими, оскільки статтями 3,
11 Закону України "Про
торгово-промислові палати в Україні"
встановлено, що одним із завдань
торгово-промислових палат є надання
довідково-інформаційних послуг та
практичної допомоги підприємцям у
проведенні торговельно-економічних
операцій на внутрішньому і зовнішньому
ринках. Разом з цим, торгово-промислові
палати наділені правом на прийняття
замовлень українських та іноземних
підприємців, які полягають в
проведенні експертизи стосовно якості,
кількості, комплектності товарів (у
тому числі експортних та імпортних) та
визначенні їх вартості, проте право на
визначення митної вартості товарів
торгово-промисловими палатами не
міститься в нормах чинного
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що вимога митного
органу про надання декларантом
додаткових документів, прийнята на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД"
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 серпня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
О.В. Голяшкін

М.О. Сорока