Справа № 2а-4013/09/0770
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року м.
Київ К/800/61389/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «Вектор»

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.11.2013

та постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010

у справі № 2а-4013/09/0770

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «Вектор»

до Берегівської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «Вектор»
звернулося до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Берегівської об'єднаної державної
податкової інспекції від 09.09.2009 №
/0, № /0, № /0.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11.11.2013, в задоволенні позовних вимог
відмовлено, з підстав правомірності
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведених камеральних перевірок
податкових декларацій (розрахунків)
щодо орендної плати ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма «Вектор»,
поданих за 2007, 2008, 2009 роки, складено акти
від 25.08.2009 № 325, № 326, № 327, в яких
встановлено, що при заповненні
розрахунку платником податку
відображено щомісячну сплату по
орендній платі в сумі 6 515, 50 грн. за 2007
рік, 6 697, 93 грн. - за 2008 рік, 7 716 грн. - за 2009
рік, тоді як згідно п. 3 договору оренди
земельної ділянки від 02.03.2004 орендна
плата вноситься орендарем щомісячно у
грошовому вигляді та в розмірі 10 072,25
грн.

На підставі результатів вказаних
перевірок, 09.09.2009 відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- № /0 про визначення суми
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю в розмірі 44 815,05 грн., в
т.ч.: 42 681 грн. основного платежу та 2 134,05
грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № /0 про визначення суми
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю в розмірі 42 516,39 грн., в
т.ч.: 40 491,80 грн. основного платежу та 2
024,59 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № /0 про визначення суми
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю в розмірі 4 951,13 грн., в
т.ч.: 4 715,36 грн. основного платежу та 235,77
грн. штрафних (фінансових)санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що
02.03.2004 між Брегівською міською радою
(орендодавець) та ТОВ «ВКФ «Вектор»
(орендар) укладено договір оренди
земельної ділянки № 010, п. 3.1 якого
визначено суму орендної плати в
розмірі 10 072,25 грн. щомісячно.

На підставі рішення № 562 від 27.08.2004
Берегівської міської ради було
прийнято додаток до договору № 010
від 02.03.2004, згідно якого п. 3.1 договору
викладено в такій редакції: орендна
плата вноситься орендарем у грошовому
вигляді та розмірі 6 295,16 грн. щомісячно,
що становить 5 % від нормативної
вартості земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 09.12.2009 по
справі № 4/67 за позовом ТОВ
«Виробничо-комерційна фірма «Вектор»
до Берегівської міської ради про
визнання чинним додатку до договору
оренди земельної ділянки від 02.03.2004
року за № 010, яке залишено без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.04.2010 (рішення
набрало законної сили), у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог по розглядуваній справі, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Закону України «Про
плату за землю»).

Згідно з пп. «в» пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника
податків у разі якщо контролюючий
орган внаслідок проведення
камеральної перевірки виявляє
арифметичні або методологічні помилки
у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання.

Відповідно до пп. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 цього
Закону у разі коли контролюючий орган
самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника
податків за підставами, визначеними у
підпункті «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний (крім випадків,
коли податкова декларація не
приймається всупереч нормам цього
Закону) сплатити штраф у розмірі п'яти
відсотків суми донарахованого
податкового зобов'язання, але не менше
одного неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Отже, податковим органом правомірно
донараховане податкове зобов'язання по
сплаті орендної плати за земельну
ділянку у спірному періоді, оскільки в
судовому порядку встановлено
розбіжність між задекларованою сумою
орендної плати за земельну ділянку та
сумою встановленою договором оренди
такої земельної ділянки.

За вказаних обставин, відсутності
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
відмову в задоволенні позовних вимог є
вірним, а касаційна скарга позивача -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «Вектор»
відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.11.2013 та
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний