Справа № 25/86
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року м.
Київ К/800/35806/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013

та постанову Господарського суду міста
Києва від 13.07.2011

у справі № 25/86

за позовом Державної податкової
інспекції у Подільському районі м.
Києва

до Підприємства «Союз» Всеукраїнської
громадської асоціації «Союз
організацій інвалідів України»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «ТехНова»

про визнання угоди недійсною та
стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Подільському районі м. Києва
звернулась до суду з позовом про
визнання договору № 49/03 від 09.03.2001,
укладеного між Підприємством «Союз»
Всеукраїнської громадської асоціації
«Союз організацій інвалідів України»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «ТехНова»
недійсним з підстав, передбачених ст. 49
ЦК України та стягнути з останнього в
дохід держави все одержане ним за
договором - 4 920 000 грн.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 13.07.2011, яка залишена без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013,
провадження в частині позовних вимог,
заявлених до Підприємства «Союз»
Всеукраїнської громадської асоціації
«Союз організацій інвалідів України»
закрито, в задоволенні позовних вимог
до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «ТехНова»
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
відмови у задоволенні позовних;
прийняти в цій частині нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 09.03.2001 між
Підприємством «Союз» Всеукраїнської
громадянської асоціації «Союз
організацій інвалідів України»
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «ТехНова»
(покупець) укладений договір № 49/03, за
умовами якого продавець продає, а
покупець купує підшипник кочення
роликовий № 804704 в кількості 20 000 шт. на
загальну суму 4 920 000 грн. (в т.ч. ПДВ в
розмірі 820 000 грн.). Оплату товару
здійснює покупцем протягом 90 днів
після оформлення продавцем вантажних
документів.

На виконання умов договору
Підприємством «Союз» Всеукраїнської
громадянської асоціації «Союз
організацій інвалідів України»
відвантажено товар підшипник кочення
роликовий № 804704 в кількості 20 000 шт. на
загальну суму 4 920 000 грн., в тому числі
ПДВ в розмірі 820 000 грн., що підтверджено
видатковою накладною № РН-314 від 14.03.2001
та податковою накладною № 314 від 14.03.2001.

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «ТехНова»
розрахувалось за поставлений товар в
безготівковій формі, а саме: платіжним
дорученням № 2 від 24.05.2001 на
розрахунковий рахунок Підприємства
«Союз» Всеукраїнської громадянської
асоціації «Союз організацій інвалідів
України» перераховано 4 920 000 грн.

На думку податкового органу спірний
договір, укладений з порушенням вимог
чинного законодавства, не відповідає
вимогам чинного законодавства України,
переслідував собою мету завідомо
суперечну інтересам держави і
суспільства, що проявилась в ухиленні
від сплати податків.

Позовні вимоги ґрунтуються на
результатах перевірки та висновках
зроблених в постановах про порушення
кримінальних справ відносно службових
осіб ТОВ фірми «ТехНова», Підприємства
«Союз» Всеукраїнської громадянської
асоціації «Союз організацій інвалідів
України», що підтверджує безтоварність
угоди, а поставка товару відбулась лише
на папері, тому ТОВ фірма «ТехНова»
умисно діяло з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства.

Однак, постановою від 23.12.2003 заступник
начальника СВ ПМ ДПІ у Подільському
районі м. Києва Бондарчук В.В. закрив
кримінальну справу № 48-1080 в частині
факту ухилення від сплати податків
службовими особами ТОВ фірми «ТехНова»
за ознаками складу злочину,
передбаченого ст. 212 КК України, в
зв'язку з відсутністю в їх діях складу
вказаного злочину. При цьому,
закриваючи кримінальну справу
компетентним органом було встановлено,
що при митному оформленні вказані
підшипники оглядались працівниками
Київської регіональної митниці, про що
складено відповідний акт та належним
чином оформлені ВМД. Допитаний в якості
свідка митний брокер показав, що
здійснював митне оформлення експорту
підшипників для ТОВ фірми «ТехНова».
Підшипники оглядались ним разом з
митником, представником підприємства
та водієм. Підшипники знаходились в
металевих ящиках, темного кольору,
обгорнуті в проолієний папір. У кожному
ящику знаходився паспорт на
підшипники.

Закриваючи провадження у справі в
частині позовних вимог, заявлених до
Підприємства «Союз» Всеукраїнської
громадської асоціації «Союз
організацій інвалідів України» суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що підприємство є припиненим.

Враховуючи межі перегляду судом
касаційної інстанції та оскарження
судових рішень в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, заявлених
до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «ТехНова», суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 49 Цивільного кодексу
УРСР (чинної на момент укладання
договору), якщо угода укладена з метою,
завідомо суперечною інтересам
соціалістичної держави і суспільства,
то при наявності умислу у обох сторін -
в разі виконання угоди обома сторонами
- в доход держави стягується все
одержане ними за угодою, а в разі
виконання угоди однією стороною з
другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею і все належне
з неї першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності ж умислу лише
у однієї з сторін все одержане нею за
угодою повинно бути повернуто другій
стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
стягується в доход держави.

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину. Угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.

Необхідними умовами для визнання угоди
недійсною на підставі ст. 49 ЦК УРСР є її
укладення з метою завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства; для
прийняття рішення зі спору необхідно
встановити, у чому конкретно полягала
завідомо суперечна інтересам держави і
суспільства мета укладення угоди, якою
із сторін і в якій мірі виконано угоду,
а також вину сторін у формі умислу.

При визнанні угоди недійсною слід
брати до уваги наступні ознаки: а)
вчинення дій об'єктивно призводить до
порушення інтересів держави і
суспільства в цілому, а тому в даному
випадку повинно бути наявним порушення
вимог саме норм законів та нормативних
актів, які визначають
соціально-економічні основи держави і
суспільства; б) такі угоди
характеризуються суб'єктивним наміром
сторін (чи однієї сторони) порушити
вимоги закону, оскільки укладаються з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, а тому
для визнання недійсними цих угод
необхідно встановити вину сторін (або,
принаймні, однієї з них) у формі умислу
при укладенні угоди; в) факт наявності
суб'єктивного чинника може мати місце з
боку посадових осіб підприємства, а не
з боку самої юридичної особи, а тому
суб'єктивний склад правопорушення
повинен бути встановлений
компетентним державним органом і
підтверджений законодавчо визначеними
засобами доказування.

В судовому порядку встановлено, що
спірний договір відповідає вимогам
законодавства, яке діяло на момент
виникнення спірних правовідносин та не
несе в собі мету, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, що проявляється в
ухиленні від сплати податків.

Слід також зазначити, що на час
ухвалення рішень у справі суди не мали
правових підстав для застосування
санкцій, установлених цією нормою.

1 січня 2004 року згідно з пунктами 1, 2
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України набрав чинності цей Кодекс і
втратив чинність ЦК УРСР.

У ЦК України не передбачені такі
публічно-правові санкції за укладення
недійсної угоди, які були встановлені
статтею 49 ЦК УРСР, а саме стягнення в
доход держави одержаного однією чи
обома сторонами за цією угодою. За
змістом статті 228 ЦК України наслідком
укладення угоди, яка порушує публічний
порядок, є двостороння реституція.

Із частини другої статті 5 ЦК України
випливає, що цей Кодекс має зворотну
дію в часі у випадках, коли він
пом'якшує або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Таким чином, судами обґрунтовано при
вирішенні спору не застосовано
публічно-правові санкції, які були
встановлені законом, чинним на час
виконання угоди, але не були
передбачені ЦК України на день
ухвалення судового рішення.

За вказаних обставин, меж перегляду,
відсутності порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову в задоволенні
частини позовних вимог є вірним, а
касаційна скарга позивача -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Подільському районі м.
Києва Державної податкової служби
відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013 та
постанову Господарського суду міста
Києва від 13.07.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний