Справа № 826/9924/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9924/14
інстанції: Скочок Т.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Старової Н.Е.

за участю
секретаря Ломанової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 01 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Євроклуб" до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Євроклуб»,
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - відповідач або ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві), про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.06.2014 року
№, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 682 932,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) - 170 733,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01 серпня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві форми
«В 1» від 20.06.2014 року №.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представник Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві проведено
камеральну перевірку ТОВ «Євроклуб» з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів за серпень 2013
року, за результатами чого складено акт
від 06.06.2014 року №274/15-01-48/30368828 (надалі -
акт перевірки).

Вказаною вище перевіркою встановлено,
що в порушення п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року
№2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ
«Євроклуб» завищено заявлену за
серпень 2013 року суму бюджетного
відшкодування ПДВ у розмірі 682 932,00 грн.
від'ємного значення з податку на довдну
вартість.

В обґрунтування даного висновку, як
вбачається зі змісту акта перевірки,
контролюючим органом вказано, що ТОВ
«Євроклуб» безпідставно, згідно
поданого до ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок з податку
на додану вартість за серпень 2013 року
(вх. від 04.03.2014 року №)
задекларувало суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних звітних
(податкових) періодів (р. 23.2) у розмірі 682
932,00 грн., яка складається із залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
липень 2013 року в розмірі 682 932,00 грн.,
відповідно розмір якого вже був
задекларований до бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку, згідно декларації з податку на
додану вартість за серпень 2013 року (вх.
від 20.09.2013 року №).

На підставі викладеного ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «В1» від
20.06.2014 року №, яким ТОВ «Євроклуб»
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 682 932,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) - 170 733,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішення, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції зазначив, що відповідачем
зроблено необґрунтований висновок про
протиправне віднесення позивачем вже
задекларованої до бюджетного
відшкодування суми у розмірі 682 932,00 грн.
на рахунок платника у банку, згідно
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року (вх. від
20.09.2013 року №), до суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних звітних
(податкових) періодів, в уточнюючому
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок з податку на додану вартість за
серпень 2013 року (вх. від 04.03.2014 року
№), оскільки уточнюючим
розрахунком податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за серпень 2013 року (від 04.03.2014
року за №) лише уточнено
розрахунок вже поданої декларації з
податку на додану вартість, а не
повторно задекларовано одну і ту саму
суму, про що вказує ДШ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві в акті
перевірки, на підставі якого і винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Так, підставою для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення слугував
встановлений контролюючим органом під
час камеральної перевірки факт
декларування позивачем в уточнюючому
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок з податку на додану вартість за
серпень 2013 року (вх. від 04.03.2014 року
№) суми, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів, вже
задекларованої до бюджетного
відшкодування аналогічної суми на
рахунок платника у банку, згідно
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року (вх. від
20.09.2013 року №).

Згідно п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 ПК України).

В свою чергу, приписами ст. 50 ПК України
врегульовано питання внесення змін до
податкової звітності.

Так, у відповідності до вказаної
статті, у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму недоплати
та штраф у

розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати
у складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

В свою чергу, порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків визначений положеннями ст.
200 ПК України.

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 ПК
України).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК
України).

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка

дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та

звітному податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного

бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України -

сумі податкового зобов'язання,
включеного до податкової декларації за
попередній період за

отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

При цьому, платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах (п. 200.6 ст. 200 ПК
України).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України,
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному контролюючому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Євроклуб» направлено відповідачу
засобами електронного зв'язку звітну
податкову декларацію з податку на
додану вартість за серпень 2013 року, яка
отримана останнім 20.09.2013 року за
№, відповідно до квитанції №2,
копія якої наявна у матеріалах справи.

Зі змісту вищезазначеної декларації
вбачається, що позивачем задекларовано
суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника у
банку у розмірі 682 932,00 грн. (рядок 23.1).

Разом з тим, позивач звернувся з заявою
до відповідача про відшкодування
вказаної суми, однак, як встановлено
судом першої інстанції та підтвердежно
представниками сторін у судовому
засіданні, вказан сума не була
відшкодована, у зв'язку з чим, позивач
подавав відповідачу уточнюючі
розрахунки, в які включав
невідшкодовану суму від'ємного
значення з податку на додану вартість.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ТОВ «Євроклуб» подано
до відповідача наступні уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за серпень 2013 року, зокрема:

1. від грудня 2013 року (з додатками),
отриманий ДПІ у Святошинському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві 24.12.2013 року,
відповідно до відмітки на копії даної
декларації, наявної у матеріалах
справи, згідно якої позивачем уточнено
показник «сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість в наступних звітних
(податкових) періодах» на суму 682 932,00
грн. (р. 23.2) та, відповідно, виключено
аналогічну суму з р. 23.1 «сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку»;

2. від лютого 2014 року, доставлений ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві 03.02.2014 року за №,
відповідно до квитанції №2, та поданого
власноруч 05.02.2014 року, відповідно до
відмітки на копії даної декларації,
наявних у матеріалах справи, згідно
яких уточнено показник «сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку» на суму 682 932,00
грн. (р. 23.1) та, відповідно, виключено
аналогічну суму з р. 23.2 «сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в наступних
звітних (податкових) періодах»;

3. від лютого 2014 року, доставлений ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві 11.02.2014 року за №,
відповідно до квитанції №2, наявної у
матеріалах справи, згідно якої
уточнено показник «сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах» на суму 682 932,00
грн. (р. 23.2) та, відповідно, виключено
аналогічну суму з р. 23.1 «сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку»;

4. від лютого 2014 року, доставлений ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві 12.02.2014 року за №,
відповідно до квитанції №2, наявної у
матеріалах справи, згідно якої
виключено з р. 23.2 «сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах» суму у розмірі 682
932,00 грн.;

5. від березня 2014 року, доставлений ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві 04.03.2014 року за №,
відповідно до квитанції №2, наявної у
матеріалах справи, згідно якої
включено до р. 23.2 «сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах» суму у розмірі 682
932,00 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на ту обставину, що в період з 11.03.2014
року по 17.03.2014 року проводилась
документальна позапланова виїзна
перевірка правомірності нарахуваня
ТОВ «Євроклуб» бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
серпень 2013 року, якою не встановлено
порушень при відображенні ТОВ
«Євроклуб» у декларації за серпень 2013
року бюджетного відшкодування ПДВ у
сумі 682932,00 грн., за результатами якої
складено довідку від 24.03.2014 року
№84/15-01-49/30368828 (а.с.57-67).

Таким чином, судом першої інстанції
правомірно встановлено, що позивачем
подавалося до контролюючого органу
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
серпень 2013 року, зі змісту яких
вбачається, що ТОВ «Євроклуб», у
відповідності до положень ст.ст. 50, 200 ПК
України, уточнювало суму бюджетного
відшкодування у розмірі 682 932,00 грн.,
шляхом її зазначення почергово у р. 23.1
«сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника у
банку» та у р. 23.2 «сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах», зазначивши дану
суму станом на момент розгляду даної
справи судом у р. 23.2 «сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах», згідно
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
серпень 2013 року (від 04.03.2014 року за
№).

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
контролюючим органом безпідставно
зменшено TOB «Євроклуб» правомірно
визначену суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 682 932,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) - 170 733,00 грн.
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішення, а, відтак,
останнє підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Н.Е. Старова

Повний текст виготовлено 09 жовтня 2014
року

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Межевич М.В.

Старова Н.Е.