Справа № 814/2421/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

02 жовтня 2014 року
Справа № 814/2421/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Малих О.В., за участю секретаря судового
засідання Ополинського О.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,
посвідчення НОМЕР_1 від 31.07.12р.,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за

адміністративним позовом: ОСОБА_1
(АДРЕСА_1 54001)

до відповідача: Відділу
адресно-довідкової роботи Управління
державної міграційної служби України в
Миколаївській області (вул.
Наваринська, 15, м. Миколаїв, 54030)

про: зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Миколаївського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу адресно-довідкової роботи
Управління державної міграційної
служби України в Миколаївській області
про визнання протиправними дії щодо
ненадання інформації за адвокатським
запитом та зобов'язання надати
інформацію запитувану в адвокатських
запитах від 03.07.14 та 07.07.14 року щодо
місця реєстрації осіб, що виступали
понятими в кримінальному проваджені, а
саме надати інформацію чи
зареєстрований і чи проживає
громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_2 і зареєстрований, і чи
проживає громадянин ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3

У судовому засіданні
представники позивача позовні вимоги
підтримали повністю з підстав
зазначених у позовній заяві,
додаткових поясненнях та наданих
доказах (а.с. 3 - 5).

Відповідач позовні вимоги не
визнав, зазначив, що відповідь на
адвокатський запит наданий у
відповідності до чинного
законодавства, та у спосіб
передбачений чинним законодавством
(а.с. 19-20).

Відповідач надав клопотання про
слухання справи без участі його
представника (а.с. 20).

У судовому засіданні 02.10.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовна заява задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
03.07.2014 року та 07.07.2014 року позивач,
ОСОБА_1, звернулася до відділу
адресно-довідкової роботи Управління
Державної міграційної служби України в
Миколаївській області з адвокатськими
запитами. Інформація яку вона просила
надати потрібна була їй для надання
правової допомоги в кримінальному
провадженні. В запитах позивач просила
надати інформацію щодо місця
проживання та реєстрації осіб які
виступали в якості понятих в
кримінальному провадженні.

На адвокатський запит позивач
отримала листи-відповідь датовані 07.07.14
року за № 1/4-1235 та 11.07.14 року за № 1/4-1266 за
підписом головного спеціаліста ВАДР
УДМС України в Миколаївській області
І.В. Сера.

Зазначеними листами позивачу
було відмовлено у наданні запитуваної
інформації на підставі ст.ст. 24 Закону
України «Про адвокатуру і адвокатську
діяльність», оскільки запитувана
інформація відноситься до інформації з
обмеженим доступом.

Вважаючи таку відповідь
неправомірною, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 32, 34
Конституції України не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини. Кожен має
право вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір. Здійснення цих
прав може бути обмежене законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Згідно офіційного тлумачення
положень частин першої, другої статті
32, частин другої, третьої статті 34
Конституції України рішенням
Конституційного Суду України від 20
січня 2012 року №2-рп/2012, - інформацією про
особисте та сімейне життя особи є
будь-які відомості та/або дані про
відносини немайнового та майнового
характеру, обставини, події, стосунки
тощо, пов'язані з особою та членами її
сім'ї, за винятком передбаченої
законами інформації, що стосується
здійснення особою, яка займає посаду,
пов'язану з виконанням функцій держави
або органів місцевого самоврядування,
посадових або службових повноважень.
Така інформація про особу є
конфіденційною. Збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди державою, органами
місцевого самоврядування, юридичними
або фізичними особами є втручанням в її
особисте та сімейне життя. Таке
втручання допускається винятково у
випадках, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Правові засади організації і
діяльності адвокатури та здійснення
адвокатської діяльності в Україні
регулюються Законом України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої
статті 24 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
адвокатський запит - письмове
звернення адвоката до органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності та підпорядкування,
громадських об'єднань про надання
інформації, копій документів,
необхідних адвокату для надання
правової допомоги клієнту.

Закон України «Про доступ до
публічної інформації» у свою чергу
визначає порядок здійснення та
забезпечення права кожного на доступ
до інформації, що знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом, та інформації, що становить
суспільний інтерес. Запитувач має
право звернутися до розпорядника
інформації із запитом на інформацію
незалежно від того, стосується ця
інформація його особисто чи ні, без
пояснення причини подання запиту.

Запитувана позивачем інформація
не належить до категорії публічної
інформації або інформації, що
становить суспільний інтерес. Навпаки,
у своєму запиті позивач чітко вказує,
що він надає правову допомогу на
підставі свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 31.07.2012 року, а також договору
на надання правової допомоги ОСОБА_5, у
зв'язку із чим вона, керуючись
положеннями статей 20 та 24 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», звертається із
адвокатським запитом.

Дії позивача, спрямовані на
отримання запитуваної інформації,
чітко підпадають під визначення
«адвокатський запит» і, відповідно,
регулюються виключно Законом України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність».

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», дія цього Закону не
поширюється на відносини у сфері
звернень громадян, які регулюються
спеціальним законом. У даному випадку
відносини, пов'язані з отриманням
інформації, необхідної адвокату для
надання правової допомоги клієнту,
регулюються спеціальним законом -
Законом України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність».

Абзацом четвертим частини один
статті 24 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
передбачено, що надання адвокату
інформації та копій документів,
отриманих під час здійснення
кримінального провадження,
здійснюється в порядку, встановленому
кримінальним процесуальним законом.

Крім того, статтею 6 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» встановлено, що адвокатом
може бути фізична особа, яка має повну
вищу юридичну освіту, володіє
державною мовою, має стаж роботи в
галузі права не менше двох років,
склала кваліфікаційний іспит, пройшла
стажування (крім випадків,
встановлених цим Законом), склала
присягу адвоката України та отримала
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю.

Відповідно, позивач, який є
власником свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 31.07.2012 року (а.с. 13), є особою,
яка має повну вищу юридичну освіту і
склала кваліфікаційний іспит, має стаж
роботи в галузі права. Відповідно,
позивач знає або мав би знати
достеменно у силу своїх знань, досвіду,
освітньокваліфікаційного рівня та
спеціальності, що абзацом четвертим
частини один статті 24 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» передбачено, що надання
адвокату інформації та копій
документів, отриманих під час
здійснення кримінального провадження,
здійснюється в порядку, встановленому
кримінальним процесуальним законом, і
звернутися з адвокатським запитом до
відповідного компетентного органу з
метою отримання запитуваної
інформації.

Крім того суд зазначає, що
відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про інформацію» не допускаються
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та захисту прав людини.

Кожному забезпечується вільний
доступ до інформації, яка стосується
його особисто, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 21 цього Закону
конфіденційна інформація може
поширюватися за бажанням (згодою)
відповідної особи у визначеному нею
порядку відповідно до передбачених нею
умов, а також в інших випадках,
визначених законом.

Враховуючи те, що позивач
зверталася до Відділу
адресно-довідкової роботи Управління
державної міграційної служби України в
Миколаївській області в рамках
спеціального Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
а цей закон визначає порядок надання
відомостей спеціальному суб'єкту -
адвокату, а також те , що позивач
звернулася з адвокатським запитом не в
інтересах особи щодо якої запитано
інформацію та без згоди такої особи,
суд вважає , що відмова в наданні такої
інформації у вигляді листів
начальника Відділу адресно-довідкової
роботи Управління державної
міграційної служби України в
Миколаївській області які датовані
07.07.14 року на № 1/4-1235 та 11.07.14 року за № 1
/4-1266 то відповідач, даючи відповідь
діяв в межах статті 19 Конституції
України.

Підстав для застосування Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», суд не вбачає, оскільки,
позивач має вищу юридичну освіту,
розуміється на законах та мав право
вибору на звернення по іншому закону,
але обрав спеціальний закон.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням
всіх встановлених фактичних обставин
по справі та вимог законодавства,
доведено правомірність своїх дій.

Керуючись статтями 11, 158, 160-163 КАС
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих

Постанова оформлена у відповідності до
ст.. 163 КАС України

та підписана суддею 07.10.2014 року.