Справа № 2а-5692/12/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року 2а-5692/12/1070

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві,
Шевченківського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
третя особа: Головне управління
Державного казначейства України у м.
Києві про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

22 червня 2011 р. до Київського окружного
адміністративного суду з Окружного
адміністративного суду міста Києва
надійшла адміністративна справа за
позовом ОСОБА_1 (далі - позивач), ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до Головного управління Міністерства
внутрішніх справі України в м. Києві
(далі - відповідач 1), Шевченківського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справі України в м. Києві (далі -
відповідач 2), Окружного
адміністративного суду міста Києва,
третя особа на стороні відповідачів,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, Головного управління
Державного казначейства України в м.
Києві, про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії та
відшкодування моральної шкоди.

Дана адміністративна справа
неодноразово розглядалася Київським
окружним адміністративним судом.

Так, згідно з ухвалою названого суду
від 18 вересня 2012 р. адміністративну
справу було передано на розгляд до
Окружного адміністративного суду
міста Києва (т. 2 а.с. 197-199).

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 р. рішення Київського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2012 р. було скасовано, а справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження її розгляду (т. 2 а.с. 230).

30 травня 2013 р. ухвалою Київського
окружного адміністративного суду
провадження у цій справі було закрито
(т. 4 а.с. 84-88).

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 р. рішення Київського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
р. про закриття провадження було
частково скасовано, а справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду лише в
частині позовних вимог ОСОБА_1 про:

- визнання протиправними дії та
бездіяльності відповідачів 1, 2 щодо
нереєстрації та нерозгляду її заяви
від 20 квітня 2010 р. про порушення
кримінальної справи;

- зобов'язання відповідачів 1, 2
зареєструвати, розглянути та вирішити
заяву позивача від 20 квітня 2010 р. про
порушення кримінальної справи;

- стягнення з відповідачів 1, 2 на
користь позивача по 20 000 грн 00 коп. (з
кожного) відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними діями
співробітників міліції спецпідрозділу
"Грифон", та діями, бездіяльністю
працівників міліції Шевченківського
РУ ГУ МВС України в м. Києві шляхом
безспірного списання органом
Державної казначейської служби
зазначених сум грошових коштів з
відповідних рахунків (т. 4 а.с. 131-135).

У решті ухвалу Київського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2013 р. судом апеляційної
інстанції залишено без змін.

23 січня 2014 р. ухвалою Київського
окружного адміністративного суду
провадження у цій справі було закрито
(т. 5 а.с. 126-129).

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2014
р. ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
р. скасовано, а справу направлено до
суду першої інстанції для продовження
розгляду (т. 6 а.с. 15-16).

4 липня 2014 р. згідно з
автоматизованим розподілом справ
адміністративну справу № 2а -
5692/12/1070 було передано для розгляду
судді Виноградовій О.І.

За таких обставин в межах даної
адміністративної справи підлягають
розгляду лише позовні вимоги,
визначені ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 вересня 2013 р. (т. 4 а.с. 131-135).

13 жовтня 2014 р. позивачем було подано до
суду заяву про розгляд
адміністративної справи за її
відсутності (т. 6 а.с. 181).

13 жовтня 2014 р. представниками
відповідачів 1,2 було подано до суду
письмові клопотання про розгляд справи
в порядку письмового провадження (т. 6
а.с. 199-200).

Розглянувши матеріали справи,
клопотання представників відповідачів
1,2, суд не знаходить перешкод для
розгляду справи та вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, без участі повноважних
представників сторін відповідно до
приписів ч. 6 ст. 128 КАС України за
наявними в ній матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20
квітня 2010 р. в приміщенні Окружного
адміністративного суду м. Києва суддею
Качур І.А. та співробітниками міліції
спецпідрозділу "Грифон" вчинено
незаконні дії стосовно позивача, чим
йому було завдано моральну шкоду. Крім
того, у цей же день позивачем було
викликано наряд міліції та подано
заяву про порушення кримінальної
справи стосовно судді Качур І.А. Проте,
відповідачами 1, 2 не було вчинено
жодних дій по реєстрації, розгляду та
вирішення цієї заяви, чим порушено його
права.

Відповідачі 1, 2 позов не визнали,
подали до суду письмові заперечення, в
яких у задоволенні позову просили
відмовити посилаючись на те, що жодних
заяв позивача від 20 квітня 2010
р. до них не надходило, жодної моральної
шкоди ними позивачу завдано не було (т. 6
а.с. 46-48, 120-123).

Суд у судовому засіданні, заслухавши
пояснення представників відповідачів
1,2, дослідивши наявні матеріали справи,
встановив таке.

20 квітня 2010 р. у приміщенні Окружного
адміністративного суду м. Києва
позивачем на ім'я начальника
відповідача 2 було подану заяву про
порушення кримінальної справи
стосовно судді Качур І.А.

Дану заяву було прийнято інспектором
патрульної служби взводу № 5
батальйону патрульної служби міліції
ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 187).

Позивач стверджує, що відповідачем 2
дану заяву не було зареєстровано та
нерозглянуто, вважає бездіяльність
відповідачів 1, 2 протиправною та такою,
що завдала йому значної моральної
шкоди, у зв"язку з чим ним було подано
даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані
КПК України (в редакції, яка діяла на
дату виникнення спірних
правовідносин), Законом України «Про
міліцію» від 20 грудня 1990 р. № 565-ХІІ
(далі - Закон України № 565-ХІІ) (в
редакції, яка діяла на дату виникнення
спірних правовідносин), Інструкцією
«Про порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про злочини,
що вчинені або готуються» затвердженою
наказом Міністерства внутрішніх справ
від 14 квітня 2004 р. № 400 (далі -
Інструкція № 400) (в редакції, яка діяла
на дату виникнення спірних
правовідносин) та Інструкцією про
порядок ведення єдиного обліку в
органах і підрозділах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про вчинені
кримінальні правопорушення та інші
події, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 19 листопада 2012 р. № 1050 (далі -
Інструкція № 1050).

Згідно з вимогами ст. 97 КПК України (в
редакції, яка діяла на дату виникнення
спірних правовідносин) Прокурор,
слідчий, орган дізнання або суддя
зобов'язані приймати заяви і
повідомлення про вчинені або
підготовлювані злочини, в тому числі і
в справах, які не підлягають їх віданню.
По заяві або повідомленню про злочин
прокурор, слідчий, орган дізнання або
суддя зобов'язані не пізніше
триденного строку прийняти одне з
таких рішень:

1) порушити кримінальну справу;

2) відмовити в порушенні кримінальної
справи;

3) направити заяву або повідомлення
за належністю.

Одночасно вживається всіх можливих
заходів, щоб запобігти злочинові або
припинити його. За наявності
відповідних підстав, що свідчать про
реальну загрозу життю та здоров'ю
особи, яка повідомила про злочин,
слід вжити необхідних заходів для
забезпечення безпеки заявника, а
також членів його сім'ї та близьких
родичів, якщо шляхом погроз або інших
протиправних дій щодо них робляться
спроби вплинути на заявника. Коли
необхідно перевірити заяву або
повідомлення про злочин до порушення
справи, така перевірка здійснюється
прокурором, слідчим або органом
дізнання в строк не більше десяти днів
шляхом відібрання пояснень від
окремих громадян чи посадових осіб або
витребування необхідних документів.
Заява або повідомлення про злочини до
порушення кримінальної справи
можуть бути перевірені шляхом
проведення оперативно-розшукової
діяльності. Проведення визначених у
законодавчих актах України окремих
оперативно-розшукових заходів
проводиться з дозволу суду за
погодженим з прокурором поданням
керівника відповідного оперативного
підрозділу або його заступника.
Постанова судді про надання такого
дозволу виноситься і на неї може бути
принесена апеляція з додержанням
порядку і у випадках, передбачених
статтями 177, 178 і 190 цього Кодексу.

Як убачається з ст. 1 Закону
України № 565-ХІІ, міліція в Україні -
державний озброєний орган виконавчої
влади, який захищає життя, здоров'я,
права і свободи громадян, власність,
природне середовище, інтереси
суспільства і держави від протиправних
посягань.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України
№ 565-ХІІ основними завданнями міліції
є: забезпечення особистої безпеки
громадян, захист їх прав і свобод,
законних інтересів; запобігання
правопорушенням та їх припинення;
охорона і забезпечення громадського
порядку; виявлення кримінальних
правопорушень;участь у розкритті
кримінальних правопорушень та розшуку
осіб, які їх вчинили, у порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним
законодавством;забезпечення безпеки
дорожнього руху; захист власності від
злочинних та кримінально протиправних
посягань; виконання адміністративних
стягнень; участь у поданні соціальної
та правової допомоги громадянам,
сприяння у межах своєї компетенції
державним органам, підприємствам,
установам і організаціям у виконанні
покладених на них законом обов'язків.

Згідно з вимогами ст. 20 Закону
України № 565-ХІІ працівник міліції є
представником державного органу
виконавчої влади. Законні вимоги
працівників міліції є обов'язковими
для виконання громадянами і службовими
особами. Працівник міліції при
виконанні покладених на нього
обов'язків керується тільки законом,
діє в його межах і підпорядковується
своїм безпосередньому і прямому
начальникам. Ніхто інший, за винятком
уповноважених службових осіб, у
передбачених законом випадках не
вправі втручатися в законну діяльність
працівника міліції.

Як убачається з абзацу 2 п. 1.3
Інструкції № 400, під термінами
"приймання", "реєстрація", "розгляд" заяв
і повідомлень про злочини, які
застосовані у цій Інструкції, слід
розуміти:

приймання - дії посадових осіб органів
внутрішніх справ при одержанні заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються;

реєстрація - присвоєння кожній
отриманій заяві і повідомленню про
злочин порядкового номера і фіксація в
передбачених Інструкцією облікових
документах (ЖРЗПЗ, ЖРІЗ) стислих даних
про заяви і повідомлення про злочини,
що вчинені або готуються;

розгляд - здійснення перевірки
відомостей про злочини, що вчинені або
готуються, про які йдеться в заяві і
повідомленні, узагальнення матеріалів
та прийняття рішення згідно з вимогами
КПК України.

Відповідно до вимог п. 2.1
Інструкції № 400 приймання заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються, незалежно від місця і часу
їх вчинення, повноти отриманих даних, а
також особистості заявника,
здійснюється тим органом внутрішніх
справ, до якого надійшло звернення чи
повідомлення, цілодобово оперативним
черговим (оперативний черговий МВС,
ГУБОЗ МВС, ГУМВС, УМВС, УМВСТ, помічник
начальника міськрайліноргану -
оперативний черговий, помічник
начальника чергової частини -
оперативний черговий, старший
оперуповноважений (оперуповноважений)
- черговий, старший інспектор
(інспектор) - черговий, помічник
оперативного чергового, а також
працівники інших служб, призначені
підмінними черговими в установленому
порядку).

Згідно з вимогами абзацу 4 п. 2.4
Інструкції № 400 письмова заява повинна
бути підписана особою, від якої вона
подається. До порушення кримінальної
справи слід пересвідчитися в особі
заявника, попередити його про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиве повідомлення про
вчинення злочину і відібрати від нього
відповідний підпис.

Як убачається з п. 3.1 Інструкції № 400,
заяви і повідомлення про злочини, що
вчинені або готуються, реєструються
цілодобово в чергових частинах органів
внутрішніх справ оперативними
черговими відразу після їх
надходження, що відображається в
журналі реєстрації заяв і повідомлень
про злочини, що вчинені або готуються
(далі - ЖРЗПЗ, додаток 3 до цієї
Інструкції), а також на персональній
електронно-обчислювальній машині
(ПЕОМ) шляхом введення до
автоматизованої
інформаційно-пошукової системи (АІПС)
"ФАКТ".

Письмові заяви про злочини, подані в
органи внутрішніх справ безпосередньо
заявником, реєструються тільки в
черговій частині.

Зареєстровані заяви про злочини
доповідаються начальнику органу
внутрішніх справ або особі, що виконує
його обов'язки, які організовують їх
розгляд.

Відповідно до вимог п. 3.4
Інструкції № 400 при реєстрації заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються, у т. ч. явки з повинною, що
надійшли в письмовій формі,
оперативний черговий на їх лицьовому
боці проставляє спеціальний штамп
реєстрації заяви і повідомлення про
злочин, що вчинений або готується
(додаток 4 до цієї Інструкції), в якому
вказано назву органу внутрішніх справ,
дату реєстрації та порядковий номер
реєстраційного запису і прізвище
оперативного чергового..

Згідно з вимогами п. 4.1 Інструкції № 400
заяви і повідомлення про злочини, що
вчинені або готуються, що надійшли до
чергової частини органу внутрішніх
справ, реєструються в ЖРЗПЗ і про них
доповідають начальнику органу, а в разі
його відсутності - особі, яка його
заміщає.

Розгляд заяв і повідомлень про злочини
здійснюється відповідно до письмової
вказівки начальника органу внутрішніх
справ або особи, яка його заміщає, в
порядку, встановленому КПК України.

Як убачається з п. 4.2 Інструкції № 400, за
заявами і повідомленнями про злочини,
що є приводом для порушення
кримінальної справи (п. 1.2 Інструкції),
згідно з вимогами КПК України не
пізніше триденного строку приймається
одне із таких рішень: про порушення
кримінальної справи; про відмову в
порушенні кримінальної справи; про
передання заяви чи повідомлення за
належністю, про що особа, яка прийняла
одне із зазначених рішень, письмово
повідомляє заявника. У разі порушення
кримінальної справи її реєстрація та
облік здійснюються відповідно до вимог
Інструкції про єдиний облік злочинів,
затвердженої спільним наказом
Генеральної прокуратури, МВС, СБУ, ДПАУ,
Міністерства юстиції N 20/84/293/126/18/5-2002.

Відповідно до вимог п. 4.3 Інструкції №
400 строки розгляду заяв і повідомлень
про злочини, зареєстрованих у ЖРЗПЗ,
контролюються черговим по органу
внутрішніх справ. Щодобово, при
здаванні чергування він рапортом про
не розглянуті в строк заяви і
повідомлення про злочини доповідає
начальнику органу внутрішніх справ або
особі, яка його заміщає, для вжиття
відповідних заходів.

Згідно з вимогами п. 1.4 Інстукції № 1050
єдиний облік - це прийняття та
реєстрація органами та підрозділами
внутрішніх справ заяв і повідомлень
про вчинені кримінальні
правопорушення та інші події.

Відповідно до вимог п. 2.1 Інструкції №
1050 прийняття заяв і повідомлень про
вчинені кримінальні правопорушення та
інші події, незалежно від місця і часу
їх учинення, повноти отриманих даних,
особистості заявника, здійснюється
цілодобово негайно тим органом
внутрішніх справ, до якого надійшла
заява чи повідомлення про вчинені
кримінальні правопорушення та інші
події, або самостійне виявлення
слідчим або іншою службовою особою
органу внутрішніх справ з будь-якого
джерела обставин, що можуть свідчити
про вчинення кримінального
правопорушення.

Як убачається з п. 3.1. Інстукції № 1050,
заяви і повідомлення про вчинені
кримінальні правопорушення та інші
події реєструються цілодобово в
черговій частині органу внутрішніх
справ уповноваженими працівниками
чергових частин МВС України, ГУБОЗ МВС
України, ГУМВС, УМВС, УБОЗ, органів
внутрішніх справ відразу після їх
надходження та вносяться до журналу ЄО
та інтегрованої
інформаційно-пошукової системи
органів внутрішніх справ, до якої також
відразу вносяться усі відомості з
журналу ЄО.

Згідно з вимогами п. 3.5 Інструкції № 1050
про наявність письмових заяв про
вчинені кримінальні правопорушення та
інші події, що надійшли до чергової
частини органу внутрішніх справ, а
також повідомлень, які надійшли усно, у
яких наявні відомості, що можуть
свідчити про вчинення кримінального
правопорушення, після реєстрації в
журналі ЄО оперативний черговий
доповідає начальникові слідчого
підрозділу для внесення слідчими
відповідних відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та
інформує начальника органу внутрішніх
справ.

Відповідно до вимог п. 3.13 Інструкції №
1050 слідчий, який отримав у черговій
частині для розгляду заяву або
повідомлення про вчинене кримінальне
правопорушення та інші події, у журналі
ЄО ставить відмітку про час та дату її
отримання, посаду, прізвище та підпис, а
також невідкладно письмово надає до
чергової частини відомості про
реєстраційний номер журналу ЄО, номер
кримінального провадження, дату та
годину перенесення заяви чи
повідомлення про вчинене кримінальне
правопорушення та іншої події до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань. Контроль за
достовірністю внесених відомостей
забезпечує працівник підрозділу
інформаційно-аналітичного
забезпечення.

Наявні матеріали справи свідчать про
таке.

І. Позовні вимоги до відповідача 1 про
визнання протиправною бездіяльності
(нереєстрації та нерозгляді заяви
позивача від 20 квітня 2010 р. про
порушення кримінальної справи) не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
позивачем не було надано жодного
доказу на підтвердження подачі на
адресу відповідача 1 заяви про
порушення кримінальної справи щодо
подій, які мали місце 20 квітня 2010 р. в
Окружному адміністративному суді м.
Києва.

Крім того, у листі відповідача 1 про
надання інформації від 2 лютого 2012 р. №
1/5-493 зазначено, що звернень від
позивача до відповідача починаючи з 20
квітня 2010 р. та протягом 2010 р. згідно з
даними електронно-реєстраційних
карток УДЗ відповідача 1 не
зареєстровано (т. 2 а.с. 18).

Дана обставина також підтверджується
витягом з журналу обліку особистого
прийому громадян (за період з 16 квітня
по 9 серпня 2010 р.), згідно з якими заява
позивача про порушення кримінальної
справи від 20 квітня 2010 р. до відповідача
1 не надходила (т. 6 а.с. 188-197).

Отже, у матеріалах справи відсутні
докази подачі 20 квітня 2010 р. позивачем
будь-якої заяви безпосередньо до
відповідача 2.

Наведене свідчить, що позовні вимоги
позивача в частині протиправності
бездіяльності відповідача 1, яка
полягала у неприйнятті, нереєстрації
та нерозгляді його заяви від 20 квітня
2010 р., є необґрунтованими та такими що
не підлягають задоволенню.

ІІ. Позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача 1 вчинити дії,
а саме, зареєструвати, розглянути та
надати відповідь не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як вже зазначалося, судом встановлено,
що позивачем 20 квітня 2010 р. не було
подано до відповідача 1 будь-якої заяви
стосовно подій, які мали місце у
приміщенні Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Отже, за відсутності такої заяви на
адресу відповідача 1, на останнього
судом не може бути покладено
зобов'язання щодо реєстрації, розгляду
та надання відповіді на таку заяву.

ІІІ. Позовні вимоги до відповідача 2 про
визнання протиправною бездіяльності
(нереєстрації та нерозгляді заяви
позивача від 20 квітня 2010 р. про
порушення кримінальної справи)
підлягають задоволенню з таких
підстав.

20 квітня 2010 р. в приміщенні Окружного
адміністративного суду м. Києва
по вул. Хрещатик, 10 в м. Києві
відбулося слухання адміністративної
справи № 12/144.

Позивачем було викликано міліцію до
залу суду, оскільки він вважав дії
головуючого судді протиправними.

Крім того, у цей же день позивачем на
ім'я начальника відповідача 2 було
написано заяву про порушення
кримінальної справи стосовно судді
Окружного адміністративного суду
Качура І.А.

Зазначену заяву 20 квітня 2010 р. від
позивача було прийнято ОСОБА_8, про що
свідчить його підпис та зазначення
прізвища та ініціалів у верхньому
лівому кутку копії першого аркуша цієї
заяви.

Як вбачається з листа відповідача 2 про
надання інформації від 14 липня 2014 р.
№ 59/13386, ОСОБА_8 дійсно з 1 червня 2009
р. і по теперішній час проходить службу
в Шевченківському районному
управлінні Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві на посаді інспектора
патрульної служби взводу № 5
батальйону патрульної служби міліції
(т. 6 а.с. 45).

Наведене свідчить, що заява позивача
про порушення кримінальної справи від
20 квітня 2010 р. дійсно була
прийнята працівником відповідача 2
ОСОБА_8 в приміщенні Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Водночас, як вбачається з журналу
єдиного обліку заяв і повідомлень про
вчинені кримінальні правопорушення та
інші події відповідача 2, ця заява не
була в ньому зареєстрована, та як
наслідок ним не розглянута (т. 2 а.с. 40-78).

Дана обставина підтверджується
довідкою про ненадходження заяв
громадян, виданою завідуючим
канцелярії відповідача 2, в якій
зазначено, що заява позивача від
20 квітня 2010 р. щодо подій, які
відбувались в цей день у приміщенні
Окружного адміністративного суду м.
Києва по вул. Хрещатик, 10 в м. Києві в
кабінеті судді Качур І.А., до
відповідача 2 не надходила (т. 6 а.с. 83).

Отже, заява позивача про порушення
кримінальної справи від 20 квітня 2010 р.
була прийнята працівником відповідача
2 ОСОБА_8, проте, не була передана до
відповідача 2 для її реєстрації та
розгляду.

За таких обставин судом встановлено
порушення відповідачем 2 вимог п.п. 3.1,
3.4, 4.1, 4.2 та 4.3 Інструкції № 400, а саме, не
було зареєстровано та розглянуто заяву
позивача від 20 квітня 2010 р., а тому його
дії в цій частині суд вважає
протиправними.

ІV. Позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача 2 вчинити
певні дії, а саме, зареєструвати,
розглянути та надати відповідь на
заяву позивача від 20 квітня 2010 р.,
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Враховуючи, що відповідач 2 згідно з
п.п.3.1, 3.4, 4.1, 4.2 та 4.3 Інструкції № 400 був
зобов"язаний зареєструвати та
розглянути заяву позивача від 20 квітня
2010 р., чого ним зроблено не було, позовні
вимоги в частині зобов"язання вчинити
названі дії є обгрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Проте, при вирішенні справи судом
враховано, що Інструкція № 400, яка діяла
на дату винекнення спірних
правовідносин, втратила чинність
згідно з наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 19
листопада 2012 р. № 1050 про затвердження
Інструкції про порядок ведення єдиного
обліку в органах і підрозділах
внутрішніх справ України заяв і
повідомлень про вчинені кримінальні
правопорушення та інші події.

Отже, на дату винесення судового
рішення у даній справі діє Інструкція
№ 1050, в якій питання щодо реєстрації,
розгляду та надання відповіді
врегульовані п.п. 2.1, 3.1, 3.5 та 3.13 названої
Інструкції.

Наведене свідчить, що поновлення прав
позивача має відбуватися у спосіб
реєстрації, розгляду та надання
відповіді на його скаргу в порядку,
визначеному названою Інструкцією.

V. Позовні вимоги позивача про
відшкодування завданої йому
відповідачами 1,2 моральної шкоди не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідачів 1,2
матеріальної шкоди на його користь в
сумі 20 000 грн 00 коп. (з кожного), завданої
незаконними діями співробітників
міліції спецпідрозділу "Грифон", та
діями, бездіяльністю працівників
відповідача 2, шляхом безспірного
списання органом Державної
казначейської служби зазначених сум
грошових коштів з відповідних
рахунків.

Питання відшкодування моральної
(немайнової) шкоди врегульовано ст. 23
Цивільного кодексу України від 16 січня
2003 р. № 435 - ІV та розглянуто Верховним
Судом України в постанові від 31
березня 1995 р. № 4 (далі - Постанова № 4).

Зокрема, відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Водночас, відповідно до абзацу 1 п. 3
Постанови № 4 під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Так, абзацом 2 п. 3 Постанови № 4
передбачено, що відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Згідно з вимогами п. 4 Постанови № 4 в
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Відповідно до абзацу 2 п. 5 Постанови № 4
при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинового зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача, вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Як вбачається з рапорту командира 3-ої
роти спеціального підрозділу судової
міліції «Грифон» Ткачук А.В. від 30
квітня 2013 р., даний орган
підпорядкований відповідачу 1 (т.
6 а.с. 124).

Проте, позивачем не надано жодних
доказів щодо заподіяння йому моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин та якими конкретно діями вони
заподіяні, не наведено розрахунку
грошової суми в яку позивач оцінює
заподіяну йому шкоду.

Відповідно до вимог ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Як убачається з ч. 2 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі, що і
було зроблено відповідачами 1, 2.

Водночас позивачем не було надано
належних та достатніх доказів на
обгрунтування позовних вимог до
відповідача 1, а також в частині
стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 128, 159-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Шевченківського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві, яка
полягала у нереєстрації та нерозгляді
заяви ОСОБА_1 від 20 квітня 2010 р. про
порушення кримінальної справи.

Зобов"язати Шевченківське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві зареєструвати, розглянути та
надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 20
квітня 2010 р. про порушення кримінальної
справи згідно з вимогами Інструкції
про порядок ведення єдиного обліку в
органах і підрозділах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про вчинені
кримінальні правопорушення та інші
події, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 19 листопада 2012 р. № 1050.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.