Справа № 822/3136/14
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3136/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі :головуючого-судді
суддівПольового О.Л. Ковальчук А.М.
Козачок І.С. при секретарі за
участі:Тимчишину В. М. представників
Міністерства юстиції України,
Державної судової адміністрації
України, Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Хмельницькій області,
Головного управління юстиції в
Хмельницькій області. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_5 до Міністерства юстиції
України , Міністерства фінансів
України , Державної судової
адміністрації України ,
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Хмельницькій області , Державного
казначейства України , Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
утриманого податку з доходів фізичних
осіб, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що працює суддею Нетішинського
міського суду Хмельницької області. З 1
січня 1995 року по 31 грудня 2002 року
Хмельницьким обласним управлінням
юстиції, а з 1 січня 2003 року по 31 грудня
2005 року територіальним управлінням
Державної судової адміністрації в
Хмельницькій області позивачу
виплачувалась заробітна плата не в
повному обсязі. Аудиторською
перевіркою правильності нарахування
та виплати заробітної плати
встановлено, що при формуванні
кошторису фонду оплати праці на 1995 - 2005
роки не повністю нараховано та
виплачено окремі види надбавок, доплат,
щомісячних премій тощо. Крім того,
стверджує, що в період з 1 січня 2004 року
по 31 грудня 2005 року із заробітної плати
позивача безпідставно утримувався
податок з доходів фізичних осіб, хоча
згідно пунктом 1 Указу Президента
України "Про додаткові заходи щодо
соціального захисту суддів" від 10 липня
1995 року №584/95 судді звільнені від
сплати прибуткового податку. Просила з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 2 вересня 2010 року
стягнути з відповідачів
заборгованість по заробітній платі за
період з 1 січня 2000 року по 31 грудня 2005
року з урахуванням компенсації за
втрату її частини у зв'язку з затримкою
термінів виплати на час розгляду
справи; стягнути утриманий податок із
заробітної плати в розмірі,
встановленому судово-економічною
експертизою.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29 грудня
2010 року позов ОСОБА_5 задоволено
частково. Зобов'язано Державну судову
адміністрацію України провести
перерахунок та виплату ОСОБА_5
заробітної плати за період з 1 червня 2005
року по 31 грудня 2005 року з урахуванням
раніше проведених виплат. Зобов'язано
Державну судову адміністрацію України
провести нарахування та виплату ОСОБА_5
компенсації втрати частини заробітної
плати з донарахованих сум заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати за період з 1 червня 2005 року
по 31 грудня 2005 року. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача витрати за проведення
експертизи в розмірі 4341,12 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року апеляційні скарги Державної
судової адміністрації України та
ОСОБА_5 залишено без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29 грудня 2010
року - без змін.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 25 червня 2014 року
касаційна скарга Державної судової
адміністрації України задоволена
частково. Постанова Хмельницького
окружного адміністративного суду від 29
грудня 2010 року та ухвала Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2011 року - скасовані. Справа
в частині позовних вимог ОСОБА_5 до
Міністерства юстиції України,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України,
Державної судової адміністрації
України, Головного управління юстиції
у Хмельницькій області,
територіального управління Державної
судової адміністрації в Хмельницькій
області про стягнення заборгованості
по заробітній платі у відповідності до
вимог частини 2 статті 44 Закону України
"Про статус суддів" та на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
"Про оплату праці суддів" від 3 вересня
2005 року № 865 за період з 1 червня 2005 року
по 31 грудня 2005 року та виплати
компенсації втраченого заробітку за
період 2004 року направлена на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції. В задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася,
про дату, час і місце слухання справи
була повідомлена належним чином, 20.08.2014
року подала до суду клопотання, в якому
просить суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі та розглянути
справу за її відсутності.

Представники Міністерства юстиції
України, Державної судової
адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Хмельницькій області, Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечили, просили в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовити в повному обсязі.

Представники Міністерства фінансів
України та Державного казначейства
України в судове засідання не
з'явилися, про дату, час і місце
слухання справи були повідомлені
належним чином.

Дослідивши докази, які містяться в
матеріалах справи, суд дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_5 частково, враховуючи таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5
з 22 червня 1987 року працювала народним
суддею Славутського районного
народного суду, з 15 лютого 1989 року в
зв`язку з об'єднанням Славутського
міського та районного народних судів
призначена народним суддею
Славутського міського народного суду, 6
квітня 1990 року рішенням Хмельницької
обларади народних депутатів обрана
народним суддею Славутського міського
народного суду, Указом Президента
України від 28 листопада 1995року
призначена суддею Нетішинського
міського суду, Постановою Верховної
Ради України №3218 від 15 грудня 2005 року
обрана суддею Нетішинського міського
суду безстроково, що стверджує даними
трудової книжки позивачки та не
оспорюється представниками
відповідачів.

Основним нормативно-правовим актом,
який регулював питання оплати праці
суддів на час існування спірних
правовідносин був Закон України "Про
статус суддів". Цей Закон встановлював
гарантії незалежності суддів,
включаючи їх матеріальне і соціальне
забезпечення, у тому числі гарантії
права щодо належного рівня оплати
праці. Відповідно до частини 1 статті 126
Конституції України незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Відповідно до частини першої статті 126
Конституції України незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Частиною другою статті 44 Закону
України "Про статус суддів" від 15 грудня
1992 року № 2862-XII було передбачено, що
розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя.

Тобто, згідно з цією нормою
гарантований мінімальний посадовий
оклад судді не може бути меншим
встановленого статтею 44 цього Закону в
співвідношенні до окладу Голови
Верховного Суду України. Недодержання
цього принципу є порушенням
конституційного права суддів на
отримання заробітної плати не нижче
від визначеної законом та порушенням
конституційних гарантій щодо
незалежності та недоторканності
суддів.

На виконання положень зазначеного
закону, Кабінетом Міністрів України
прийнято ряд постанов, у тому числі від
30 червня 2005 року №513 "Про оплату праці
Голови та заступників Голови
Конституційного Суду України", №514 "Про
оплату праці Голови та заступників
Голови Верховного Суду України", від 3
вересня 2005 року №865 "Про оплату праці
суддів".

Постанова №865 набрала чинності з 1
січня 2006 року, внаслідок чого з 01.06.2005
року по 01.01.2006 року посадові оклади
суддів не відповідали вимогам статті 44
Закону №2862-ХІІ. Для виправлення
порушень закону, Вищий
адміністративний суд України своїм
рішенням від 16 травня 2007 року пункт 5
постанови №865, в якому визначалася дата
набрання її чинності, визнав
незаконним та вказав, що постанова
підлягає застосуванню одночасно з
постановами Кабінету Міністрів
України №513 №514, тобто з 1 червня 2005
року.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 р. № 865" від 31 грудня 2005 року
№ 1310 пункт 5 постанови №865 був
викладений у такій редакції: "ця
постанова набирає чинності з дня
втрати чинності Указів Президента
України від 10 липня 1995 року № 584, від 19
вересня 1996 року № 856, від 5 березня 2002
року № 220, від 25 листопада 2002 року № 1061,
статей 3 та 4 Указу Президента України
від 11 грудня 2002 року № 1150, абзацу
першого статті 1 Указу Президента
України від 23 лютого 2002 року № 173 у
частині встановлення надбавки суддям
військових місцевих та військових
апеляційних судів".

Зазначеними указами Президента
України встановлювались суддям
різного роду надбавки за високі
досягнення у праці або виконання
особливо важливої роботи тощо, виплата
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань. Зазначені
укази Президента України втратили
чинність з 1 січня 2006 року.

Таким чином, Кабінет Міністрів України
з 1 червня 2005 року Голові та заступникам
Голови Верховного Суду України, а з 1
січня 2006 усім іншим суддям судів
загальної юрисдикції не просто
підвищив посадові оклади, а змінив
систему і порядок оплати праці суддів,
зазначивши, зокрема, у пункті 3
постанови №865, що у разі зменшення
розміру заробітної плати окремих
працівників у зв'язку з набранням
чинності цієї постанови відповідним
працівникам здійснюється виплата
різниці між діючим на момент прийняття
постанови та новим розміром заробітної
плати. Тобто нові посадові оклади
суддям можуть бути застосовані лише з
одночасною втратою чинності
зазначених указів Президента України в
частині оплати праці суддів.

Отже, заробітна плата суддів з 1 червня
2005 повинна обчислюватись відповідно до
положень нормативно-правових актів про
оплату праці суддів, чинних з 1 січня 2006,
а розміри заробітної плати суддів з 1
червня 2005 повинні відповідати розмірам
заробітної плати суддів, встановлених
з 1 січня 2006.

Враховуючи наведене, суд критично
відноситься до висновків
судово-економічної експертизи
Тернопільського відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз №1257 від 8 грудня 2010 року,
оскільки вони зроблені із врахуванням
надбавок, встановлених указами
Президента України.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону
України "Про статус суддів" заробітна
плата суддів складається з посадового
окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України "Деякі питання оплати праці
суддів" від 20 січня 2004 року №22-р
дозволено головам судів загальної
юрисдикції здійснювати у 2004 році
компенсаційні виплати суддям у розмірі
до 100 % посадового окладу в разі, коли
сума нарахованої заробітної плати за
місяць після сплати податку з доходів
фізичних осіб буде нижчою, ніж розмір
середньомісячної заробітної плати,
нарахованої судді за IV квартал 2003 року.
Компенсаційна виплата не повинна
перевищувати втрати частини заробітку
суддів, пов'язаної із справлянням
податку відповідно до Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб".
Враховуючи положення пункту 22.2 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", застосування даного
розпорядження не може бути
пріоритетним перед цим законом. Пункт
22.7 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" не передбачає
компенсацію втрат доходів від сплати
податку з доходів суддів.

Частиною 1 статті 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки та збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

У період до 1 січня 2004 року відповідно
до положень Указу Президента України
"Про додаткові заходи щодо соціального
захисту суддів" від 10 липня 1995 року №
584/95 заробітна плата суддів була
звільнена від обкладання прибутковим
податком.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" від 22 травня 2003 року № 889-ІV, який
не передбачав пільг для суддів при
сплаті цього податку.

Єдиною підставою для здійснення
компенсаційних виплат суддям у зв'язку
з втратою частини заробітку, пов'язаною
зі сплатою податку з доходів фізичних
осіб у 2004 році, було розпорядження
Кабінету Міністрів України "Про деякі
питання оплати праці суддів" від 20
січня 2004 року № 22-р.

Згідно з пунктом 1 цього розпорядження
Голові Конституційного Суду України та
головам судів загальної юрисдикції
дозволено здійснювати у 2004 році
компенсаційні виплати суддям у розмірі
до 100 % посадового окладу в разі, коли
сума нарахованої заробітної плати за
місяць після сплати податку з доходів
фізичних осіб буде нижчою, ніж розмір
середньомісячної заробітної плати,
нарахованої судді за IV квартал 2003 року.
У пункті 2 розпорядження Кабінету
Міністрів України № 22-р зазначено, що
компенсаційна виплата, передбачена
пунктом 1 цього розпорядження,
здійснюється в межах видатків на
оплату праці, передбачених у
Державному бюджеті України на 2004 рік на
утримання органів судової влади.

Таким чином, у розпорядженні Кабінету
Міністрів України від 20 січня 2004 року
№ 22-р йдеться не про повернення
будь-яких податкових платежів, а про
компенсаційні виплати у зв'язку з
можливим зменшенням заробітної плати
суддів лише протягом 2004 року. Підстави
для звільнення заробітної плати суддів
від обкладання податком після набрання
чинності Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" в 2005 році
відсутні.

Аналіз зазначених положень дає
підстави вважати, що за відсутності
хоча б однієї умови, зазначеної в цьому
розпорядженні, право на отримання
компенсаційних виплат у суддів не
виникає.

Таким чином, судом встановлено, що
компенсація втраченого заробітку
позивачки (яку визначено як різницю між
розміром середньомісячної заробітної
плати, нарахованої ОСОБА_5 за IV квартал
2003 року та розміром нарахованої
позивачу заробітної плати за кожен
місяць 2004 року після сплати податку з
доходів фізичних осіб) за період 2004
року становить 1993 грн. 41 коп.

Стягуючи компенсацію втраченого
заробітку за період 2004 року в розмірі
1993 грн. 41 коп. на користь ОСОБА_5 з
Державної судової адміністрації
України як головного розпорядника
коштів, виділених їй у вигляді
асигнувань Державного бюджету України
за бюджетною програмою 0501150 "Виконання
рішень судів на користь суддів" суд
виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 145 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» та
Положення про Державну судову
адміністрацію України, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 22
жовтня 2010 року № 12, організаційне
забезпечення судів та функції
головного розпорядника коштів
здійснює Державна судова
адміністрація України.

У 2004 році Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2004 рік» внесено зміни
до додатку № 3 цього Закону.

Відповідно до зазначеної у вказаному
додатку бюджетної програми КПКВ 0501150
«Виконання рішень судів на користь
суддів» в Державному бюджеті на 2004 рік
передбачались видатки на виконання
рішень судів на користь суддів.

Законом України про Державний бюджет
України на 2014 рік за бюджетною
програмою КПКВ 0501150 «Виконання рішень
судів на користь суддів» передбачено
видатки у розмірі 10 млн. грн.

Головним розпорядником коштів
державного бюджету, щодо виконання
зазначеної бюджетної програми є
Державна судова адміністрація України.

Враховуючи викладене, виконання
постанови повинне бути проведене за
рахунок бюджетних асигнувань,
передбачених в Державному бюджеті
головному розпоряднику бюджетних
коштів - Державній судовій
адміністрації України на виконання
судових рішень на користь суддів.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 11, 158, 160, 162, 227 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Державну судову
адміністрацію України провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_5
заробітну плату з 01.06.2005 року по 31.12.2005
року, визначивши її розмір відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865.

Стягнути на користь ОСОБА_5 з Державної
судової адміністрації України як
головного розпорядника коштів,
виділених їй у вигляді асигнувань
Державного бюджету України за
бюджетною програмою 0501150 "Виконання
рішень судів на користь суддів",
компенсацію втраченого заробітку за
період 2004 року в розмірі 1993 (одна тисяча
дев'ятсот дев'яносто три) гривні 41
копійка.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01
вересня 2014 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/
/підпис/О.Л. Польовий А.М. Ковальчук І.С.
Козачок "Згідно з оригіналом" Суддя О.Л.
Польовий