Справа № 225/3007/14-а
Суддя: Бабенко С. С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2014 року Дзержинський
міський суд Донецької області у складі
судді Бабенко С.С., при секретарі
Пилюгіній Г.Ю., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціального захисту
населення Дзержинської міської Ради
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом в якому
ставить питання про визнання дій
Департаменту соціального захисту
населення Дзержинської міської Ради
Донецької області щодо відмови у
нарахування їй одноразової
компенсації у зв'язку із втратою
годувальника із числа особі,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, смерть яких пов'язані з
Чорнобильською катастрофою, у розмірі
60 мінімальних заробітних плат,
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язати Департамент провести
нарахування цієї одноразової
компенсації з урахуванням проведених
виплат у сумі 65494 грн., виходячи з
розрахунку ( 60 х 1218 грн.) - 7586 грн.
(виплачена компенсація).

В обґрунтування позову
зазначила, що вона є дружиною померлого
громадянина України із числа
ліквідаторів аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії ОСОБА_2, що
підтверджується посвідченням серія
НОМЕР_1 від 1997 р., виданого Донецькою
облдержадміністрацією та має право на
пільги та компенсацію, передбачені
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_2 від 08 січня 2014 р., виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Дзержинського управління юстиції у
Донецькій області, ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до Експертного
висновку №288 від 14 березня 2014 р.,
наданого Донецькою регіональною
міжвідомчою експертною комісією щодо
встановлення причинного зв'язку
хвороб, інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, причиною смерті
ОСОБА_2 є захворювання, що пов'язане з
виконанням обов'язків військової
служби під час ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

24 квітня 2014 р. вона звернулася до
Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
міської ради Донецької області із
заявою про виплату разової компенсації
за втрату годувальника, який був
ліквідатором аварії на Чорнобильській
АЕС.

28 травня 2014 р. вказана компенсація була
нарахована та виплачена їй в розмірі 7586
грн.

23 червня 2014 р., вона знову
звернулась до Управління праці та
соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької
області із заявою про перерахунок та
виплату недоотриманої одноразової
допомоги, у зв'язку зі смертю чоловіка,
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, 1 категорії,
інваліда 2 групи, смерть якого пов'язана
з Чорнобильською катастрофою, яка, в
силу положень ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», становить
60 мінімальних заробітних плат.

Листом Управління праці та
соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької
області №06 вх.1479 від 27.06.2014 р. їй було
повідомлено, що відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», одноразова компенсація
виплачується учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, у розмірах встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
№649 від 20 квітня 2007 р. «Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме:
сім'ям, які втратили годувальника - 7586
грн.

Вважає дії відповідача щодо
виплати одноразової компенсації в
розмірі меншому, ніж встановлено
Законом, протиправними, оскільки
статтею 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» N 796-ХІІ від 28 лютого 1991 р.
(дія якого зупинялась, змінювалась,
відповідно до рішень Конституційного
Суду України) із змінами згідно Закону
України «Про внесення змін і доповнень
до Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №230/96-ВР від 6 червня 1996
року, передбачено, що одноразова
компенсація сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в розмірі 60
мінімальних заробітних плат, а розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент встановлення
інвалідності чи втрати годувальника.

Позивачка в суд не з'явилася,
надала заяву з проханням розглянути
справу без її участі.

Представник відповідача в суді
проти позову заперечувала, надала
письмові заперечення до позову.

Вислухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справу, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 є дружиною померлого
громадянина України із числа
ліквідаторів аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії ОСОБА_2, що
підтверджується посвідченням серія
НОМЕР_1 від 1997 р., виданого Донецькою
облдержадміністрацією та має право на
пільги та компенсацію, передбачені
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_2 від 08 січня 2014 р., виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Дзержинського управління юстиції у
Донецькій області, ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до Експертного
висновку №288 від 14 березня 2014 р.,
наданого Донецькою регіональною
міжвідомчою експертною комісією щодо
встановлення причинного зв'язку
хвороб, інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, причиною смерті
ОСОБА_2 є захворювання, що пов'язане з
виконанням обов'язків військової
служби під час ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

24 квітня 2014 р. ОСОБА_1 звернулася
до Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
міської ради Донецької області із
заявою про виплату одноразової
компенсації за втрату годувальника,
який був ліквідатором аварії на
Чорнобильській АЕС. 28 травня 2014 р.
вказана компенсація була нарахована та
виплачена зазначеним управлінням їй в
розмірі 7586 грн. 28.05.2014 року.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі та в межах повноважень і у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В своїх позовних вимогах
позивачка посилається на Закон України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ,
який був прийнятий 28 лютого 1991 року.

Між тим діючим положенням статті
48 цього Закону передбачено, що
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильської
катастрофою, виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосування цього закону
визначається Кабінетом Міністрів
України, рішення якого відповідно до
Конституції України є обов'язковим до
виконання.

У відповідності до ст. 117
Конституції України, Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Як вказав Конституційний Суд
України у рішенні від 26.12.2011 року №
20-рп/2011 невід'ємною складовою правового
регулювання відносин у сфері
соціального забезпечення є визначення
правового механізму та державних
органів, на які покладається обов'язок
виконання соціальної політики держави
у цій сфері.

Конституційний Суд України
виходить з того, що надання Верховною
Радою України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язуються з його функціями,
визначеними в п. 2,3 ст. 116 Конституції
України. Отже, Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги , які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті
конституційного подання положення ч.2
ст. 96, п. 2,3 ст. 116 Конституції України,
треба розуміти так, що повноваження
Кабінету Міністрів України щодо
розробки проекту Закону про Державний
бюджет України та забезпечення
виконання відповідного закону
пов'язані з його функціями, в тому числі
щодо реалізації політики у сфері
соціального захисту та в інших сферах.

У рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011
Конституційний Суд України зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціального-економічних
можливостей держави.

У відповідності до ч.1 ст. 150
Конституції України вирішення питання
про відповідність Конституції України
законів та інших правових актів
Верховної Ради України, актів
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України належить до
повноважень Конституційного Суду
України.

Судом встановлено, що
Конституційним Судом України не
приймалося рішення про визнання
неконституційною постанови Кабінету
Міністрів України № 649 від 20.04.2007 року.
Крім того, Конституційний Суд України у
рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
зазначив, що в аспекті конституційного
подання положення ч.2 ст. 96, п. 2,3,6 ст. 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту Закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Згідно ст. ст. 6-7 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
передбачене застосування в 2014 році
норм і положень, зокрема, статті 48
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів всіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Крім того, за наявності колізій
між нормами законів, що мають однакову
юридичну силу, застосуванню підлягає
той із них, який прийнято пізніше.

Виходячи з того, що Закон України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
прийнятий пізніше за Закон України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тому саме
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Таким чином, позивач мала право на
отримання одноразової компенсації
сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською катастрофою
в розмірі, що встановлений Постановою
КМУ від 20 квітня 2007 року № 649 «Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а саме в сумі 7586 грн.

Тому, дії відповідача щодо
нарахування та виплати позивачу
одноразової компенсації сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
встановлену Постановою КМУ від 20
квітня 2007 року № 649 «Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
правомірними, тому відсутні підстави
для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 159, 160, 161, 162, 163
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

В позові ОСОБА_1 до Департаменту
соціального захисту населення
Дзержинської міської Ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена в Харківський апеляційний
адміністративний суд протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя