Справа № 826/10229/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/27038/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я.,Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу, подану
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 16 серпня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року

справа № 826/10229/13-а

за позовом ОСОБА_3

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві

про визнання
незаконним рішення та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві (далі - Інспекція
ДАБК) про визнання незаконним рішення,
викладене у листі від 24.05.2013 №7/26-43/2405/10,
та зобов'язання зареєструвати
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, подану заявою від 30.04.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.08.2013, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2014, у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_3 оскаржив їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення - про
задоволення позову.

Касаційна скарга обґрунтована
переважно тим, що об'єкт будівництва
(садовий будинок), стосовно якого
подавалась декларація, загальною
площею до 300 квадратних метрів не
потребує надання звіту технічного
обстеження.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 2
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неприбуттям належним чином
повідомлених про час і місце судового
засідання осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, позивач неодноразово
звертався до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві із заявами від 19.09.2010 № б/н,
від 07.11.2012 № б/н, від 29.12.2012 № б/н, від
22.02.2013 № б/н та від 30.04.2013 № б/н про
прийняття в експлуатацію об'єкта, а
саме: садового будинку (літ. «В»),
прибудова (Літ. «в»), відкрита веранда
(Літ. «в1»), мансарда над літ. «В», гараж
(Літ. «Г»), сарай (Літ. «Д»), сарай (Літ.
«Е1»), вбиральня (Літ. «Е») за адресою:
Святошинський район міста Києва,
садове товариство «Берковець-1»,
АДРЕСА_1.

Разом із заявою від 30.04.2013 № б/н позивач
додав декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації, засвідчені
копії державного акта про право
приватної власності на земельну
ділянку, виданого позивачу, та
технічний паспорт на садовий будинок,
виготовлений Київським міським бюро
технічної інвентаризації від 15.02.2013.

Під час перевірки декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
відповідачем виявлено, що її оформлено
з порушенням вимог, передбачених
Порядком прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення І
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
19.03.2013 № 95 (далі - Порядок № 95).

Інспекція листом від 24.05.2013 № 7/26-43/2405/10
повернула позивачу декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації, а
саме садовий будинок (літ. «В»),
прибудова (Літ. «в»), відкрита веранда
(Літ. «в1»), мансарда над літ. «В», гараж
(Літ. «Г»), сарай (Літ. «Д»), сарай (Літ.
«Е1»), вбиральня (Літ. «Е») за адресою:
Святошинський район міста Києва,
садове товариство «Берковець-1»,
АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач, в порушення
вимог пункту 3.2. Порядку № 95 не додав до
заяви від 30.04.2013 про прийняття в
експлуатацію об'єкта будівництва звіт
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж та висновок про відповідність
або невідповідність об'єкта вимогам
надійності і безпечної експлуатації і
можливості чи неможливості його
безпечної експлуатації.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується зі вказаним висновком
судів попередніх інстанцій та вважає
його помилковим з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» Прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Форма декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, порядок її
подання і реєстрації визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1 Порядку №95 визначено, що цей
Порядок встановлює процедуру та умови
прийняття в експлуатацію збудованих
без дозволу на виконання будівельних
робіт та механізм проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж:
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку № 95 (що
був чинний на момент звернення
позивача з заявою) замовник або його
уповноважена особа подає особисто або
надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються:

1) два примірники заповненої
декларації;

2) звіт про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта з висновком
про їх відповідність вимогам
надійності і безпечної експлуатації
(крім індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, прибудов до них загальною
площею до 300 квадратних метрів включно,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них загальною
площею до 100 квадратних метрів включно);

3) засвідчені в установленому порядку
копії: документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта, виданого бюро
технічної інвентаризації.

Таким чином, для реєстрації об'єкта
будівництва, збудованого у період з
05.08.1992 по 12.03.2011 та загальною площею до 300
квадратних метрів включно подання
звіту про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта з висновком
про їх відповідність вимогам
надійності і безпечної експлуатації
чинним законодавством не передбачено.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим
вимогам процесуального закону
відповідають не в повній мірі з огляду
на таке.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі та
належності доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
звертає увагу на те, що під час розгляду
цієї справи та прийняття рішення по
суті спору суду першої інстанції
необхідно встановити час завершення
будівництва та загальну площу об'єкта
будівництва, який просив зареєструвати
позивач, подаючи до Інспекції ДАБК
заяву від 30.04.2013.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги відповідають
фактичним обставинам та частково
заслуговують на увагу, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування
оскаржуваних судових рішень.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у цій
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу, подану ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 серпня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року в цій справі скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.