Справа № 2а-3407/10/0370
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
м. Київ К/800/53829/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Маринчак Н.Є.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28.01.2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013 року

у справі № 2а-3407/10/0370

за позовом Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Продвектор»

про застосування адміністративного
арешту активів,

встановив:

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Державної податкової служби
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Продвектор» про
застосування адміністративного арешту
активів.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28.01.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.09.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі
направлення №205462 від 27.08.2010 року
посадові особи податкового органу
намагалися провести виїзну планову
перевірку відповідача з питань
дотримання вимог Законів України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності»,
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» та Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України №637 від
15.12.2004 року, проте згідно з актом від
30.08.2010 року головним бухгалтером
платника було відмовлено в допуску
представників податкового органу до
здійснення такої перевірки з причин її
незаконності.

На підставі відповідного акта, з
урахуванням того, що станом на 08.12.2010
року у позивача рахується податковий
борг в сумі 30 243, 09 грн., позивач
звернувся до суду із вимогами про
застосування адміністративного арешту
активів у вигляді зупинення операцій
на банківських рахунках.

Відмовляючи у задоволення позову, суд
першої інстанції, з чим погодився суд
апеляційної інстанції, прийшов до
висновку, що наведені обставини є
недостатніми для застосування
адміністративного арешту активів у
вигляді зупинення операцій на рахунках
відповідача, оскільки позивачем
порушено Порядок застосування
адміністративного арешту активів
платників податків, затверджений
наказом Державної податкової
адміністрації України від 25.09.2001 року
№386.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з урахуванням наступного.

Підпунктом 9.1.1 пункту 9.1 статті 9 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачено, що
адміністративний арешт активів
платника податків є виключним способом
забезпечення можливості погашення
його податкового боргу.

Відповідно до підпункту «г» підпункту
9.1.2 пункту 9.1 статті 9 вказаного Закону
арешт активів може бути застосовано,
якщо платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб податкового
органу до обстеження приміщень, що
використовуються для одержання
доходів або пов'язані з отриманням
інших об'єктів оподаткування,
електронних контрольно-касових
апаратів, комп'ютерних систем, що
застосовуються для розрахунків за
готівку або з використанням карток
платіжних систем, вагокасових
комплексів, систем та засобів
штрихового кодування.

Згідно із підпунктом 9.3.9 пункту 9.3
статті 9 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» арешт коштів на
рахунку платника податків
здійснюється за заявою податкового
органу виключно на підставі рішення
суду в порядку, передбаченому
законодавством.

Пунктом 5.4 розділу 5 Порядку
застосування адміністративного арешту
активів платників податків,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
25.09.2001 року № 386 передбачено, що у разі
виникнення обставин, за яких платник
податків відмовляється від допуску
працівників податкового органу до
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення, посадовим
особам податкового органу слід
установити факт відмови платника
податку від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення, зафіксувати
його Актом відмови, який складається
оперативним працівником податкової
міліції за місцезнаходженням такого
платника податку, підписується
працівником податкової інспекції, який
повинен проводити перевірку, та
понятими особами, а в разі незнайдення
платника податку обов'язково скласти
акт про факт його незнайдення.

В силу п. 9.1- 9.5 даного Порядку згідно з
підпунктом 9.3.9 пункту 9.3 статті 9 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» арешт активів у вигляді
зупинення операцій на рахунку платника
податків за обставинами, визначеними в
розділі 5 цього Порядку, застосовується
на підставі відповідного рішення суду.
Рішення про наявність обставин, які є
підставою для застосування арешту у
вигляді зупинення операцій на рахунку
(додаток 5 до цього Порядку), є
документом, що підтверджує обставини,
на яких ґрунтується заява до суду про
застосування арешту у вигляді
зупинення операцій на рахунку такого
платника. Працівник податкового органу
готує заяву для застосування арешту
активів у вигляді зупинення операцій
на рахунку платника податків у порядку,
передбаченому процесуальним
законодавством України, у день
прийняття рішення про наявність
обставин, які є підставою для
застосування арешту у вигляді
зупинення операцій на рахунку.
Підписана керівником податкового
органу (його заступником) заява, до якої
додається рішення про наявність
обставин, які є підставою для
застосування арешту у вигляді
зупинення операцій на рахунку, того
самого дня направляються до суду.
Зупинення операцій на рахунку платника
податків здійснюється на підставі
відповідного рішення суду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадові особи ТОВ
«Продвектор» відмовили від допуску
головних державних податкових
ревізорів-інспекторів ДПА у Волинській
області до проведення планової
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення.

Однак під час розгляду справи було
з'ясовано, що рішення про наявність
обставин, яке є підставою для
застосування арешту у вигляді
зупинення операції на рахунку, на
підставі подання про застосування
адміністративного арешту заступником
начальника Луцької ОДПІ приймалося
двічі, а саме 10.09.2010 року та 13.12.2010 року,
що не відповідає вимогам зазначеного
вище Порядку.

Крім того, судами не встановлено, що
прийняте за поданням начальника ГВПМ
Луцької ОДПІ від 09.09.2010 року рішення
заступника начальника Луцької ОДПІ від
10.09.2010 року про застосування
адміністративного арешту активів
платника податків ТОВ «Продвектор» у
вигляді зупинення операцій на рахунках
скасоване у встановленому порядку.

З урахуванням викладеного, судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено обґрунтовані рішення, які
постановлені з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для їх скасування не
вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області відхилити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28.01.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013 року
у справі № 2а-3407/10/0370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Н.Є.Маринчак

Н.Г.Пилипчук