Справа № 2а-14857/12/2670
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/11904/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,

суддів:Іваненко Я.Л., Тракало
В.В.,

при секретарі: Буденку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Міністерства
екології та природних ресурсів
України, Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України, Держаного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Херсонській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28 листопада 2012 року і
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року,-

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Міністерства екології та
природних ресурсів України,
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України,
Держаного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Херсонській області про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що з 7 грудня 2010 року працював
на посаді заступника начальника
Держаного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Херсонській області.

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 2 жовтня 2012 року №418-о його
звільнено у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці за
пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України.

На виконання цього наказу Держане
управління охорони навколишнього
природного середовища в Херсонській
області видало накази від 2 і 3 жовтня 2012
року, відповідно №75-о та №76-о.

Звільнення вважає таким, що не
відповідає вимогам закону і порушує
його права, а тому посилаючись на ці
обставини ОСОБА_4 просив про
задоволення позову.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 листопада 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення судів скасувати та
задовольнити позов.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 з 7 грудня 2010 року працював на
посаді заступника начальника
Держаного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Херсонській області.

Оскаржуваним наказом від 2 жовтня 2012
року №418-о позивача звільнено у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці за пунктом 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України.

На виконання цього наказу Держане
управління охорони навколишнього
природного середовища в Херсонській
області видало накази від 2 і 3 жовтня 2012
року, відповідно №75-о та №76-о.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що звільнення позивача з роботи
здійснено з дотриманням закону
зокрема, статей 42, 49-2 Кодексу законів
про працю України.

Так, за приписами пункту 1 частини
першої статті 40 Кодексу законів про
працю України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

При розірвані строкового трудового
договору враховуються вимоги статті 42
Кодексу законів про працю України,
відповідно до якої при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці,
а також переваги в залишенні на роботі.

Окрім цього, відповідно до статті 49-2
Кодексу законів про працю України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Державна служба зайнятості пропонує
працівникові роботу в тій же чи іншій
місцевості за його професією,
спеціальністю, кваліфікацією, а при її
відсутності - здійснює підбір іншої
роботи з урахуванням індивідуальних
побажань і суспільних потреб. При
необхідності працівника може бути
направлено, за його згодою, на навчання
новій професії (спеціальності) з
наступним наданням йому роботи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 19 постанови від 6
листопада 1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів», суди
розглядаючи трудові спори, пов'язані зі
звільненням за пунктом 1 статті 40
Кодексу законів про працю України
зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення. При
реорганізації підприємства або при
його перепрофілюванні звільнення за
пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями. Працівник, який був
незаконно звільнений до реорганізації,
поновлюється на роботі в тому
підприємстві, де збереглося його
попереднє місце роботи. Судам слід мати
на увазі, що при проведенні звільнення
власник або уповноважений ним орган
вправі в межах однорідних професій і
посад провести перестановку
(перегрупування) працівників і
перевести більш кваліфікованого
працівника, посада якого скорочується,
з його згоди на іншу посаду, звільнивши
з неї з цих підстав менш
кваліфікованого працівника. Якщо це
право не використовувалось, суд не
повинен обговорювати питання про
доцільність такої перестановки
(перегрупування). В усіх випадках
звільнення за пунктом 1 статті 40
Кодексу законів про працю України
провадиться з наданням гарантій, пільг
і компенсацій, передбачених главою III-А
Кодексу законів про працю України.

Обставини змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
скорочення чисельності, штату
працівників сторонами визнаються, а
тому колегія суддів не входить в їх
обговорення, такі відповідають
матеріалам справи.

Так, Указом Президента України «Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» №1085/2010
постановлено утворити Міністерство
екології та природних ресурсів
України, Державну екологічну інспекцію
України, Державну службу геології та
надр України, реорганізувавши
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України.

На виконання зазначеного, наказом
Голови Комісії з проведення
реорганізації Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 7 липня 2012 року погоджено
тимчасову структуру та затверджено
зміни до тимчасового штатного розпису
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища,
відповідно до якого скорочено, зокрема,
посаду заступника начальника
управління охорони навколишнього
природного середовища в Херсонській
області.

Відповідно наказами начальника
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Херсонській області від 1 серпня 2012
року №39-о та №40-о введено в дію з 3
жовтня 2012 року тимчасову структуру та
зміни до тимчасового штатного розпису.

За приписами пунктів 1 і 6 Положення про
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 2 листопада 2006
року №1524, Міністерство охорони
навколишнього природного середовища
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується та координується
Кабінетом Міністрів України та є
головним (провідним) органом у системі
центральних органів виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища, раціонального
використання, відтворення і охорони
природних ресурсів, здійснення
державного контролю за використанням
та охороною земель, екологічної
безпеки, заповідної справи, поводження
з відходами, формування, збереження та
використання екологічної мережі,
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального використання надр.

Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в його
складі урядові органи державного
управління, органі виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища Автономної
Республіки Крим, територіальні органи,
інспекції, установи та організації, що
належать до сфери його управління.

Відповідно до пунктів 1 і 7 Положення
про Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища від 19 грудня 2006 року №548,
Державне управління навколишнього
природного середовища в областях,
містах києві та Севастополі є
територіальним органом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища і входить до сфери його
управління.

Управління охорони навколишнього
природного середовища очолює
начальник, який призначається
Міністром охорони навколишнього
природного середовища України в
установленому законодавством порядку.
Начальник управління має не більше
двох заступників, у тому числі одного
першого заступника, які призначаються
Міністром охорони навколишнього
природного середовища України.

Суди дійшли правильного висновку, що
звільнення позивача відбулося з
дотриманням встановленої законом
процедури.

Про наступне вивільнення позивача
попереджено за два місяці та
запропоновано посаду провідного
спеціалісту відділу земельних
ресурсів, поводження з відходами та
надрокористування, від якої останній
відмовився.

Доводи ОСОБА_4 про те, що при
вивільненні йому не було запропоновано
усі наявні посади суди правильно не
взяли до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 1 серпня по 3 жовтня 2012 року в
Державному управлінні охорони
навколишнього природного середовища в
Херсонській області були вакантними
посади провідного спеціаліста відділу
земельних ресурсів, поводження з
відходами та надрокористування;
головного спеціаліста відділу
земельних ресурсів, поводження з
відходами та надрокористування;
провідного спеціаліста сектору
заповідної справи та біоресурсів.

Разом з тим судами встановлено, що
посади головного спеціаліста відділу
земельних ресурсів, поводження з
відходами та надрокористування;
провідного спеціаліста сектору
заповідної справи та біоресурсів були
запропоновані іншим працівникам, що
підлягали вивільненню, з якими вони
погодились, а відтак у даному випадку
відповідач не порушив вимоги частини 2
статті 40 та статтю 49-2 Кодексу законів
про працю України, як і інші
встановлені законом процедури.

Рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 листопада 2012 року і ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.І. Мойсюк

Судді:
Я.Л. Іваненко

В.В. Тракало