Справа № 2а-12064/09/1570
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/44283/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Голубєвої Г.К.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Одеської
залізниці

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04.06.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2012

у справі №2-а-12064/09/1570

за позовом Одеської залізниці

до Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Одеська залізниця (далі по тексту -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області (далі по тексту - відповідач,
Знам'янська ОДПІ Кіровоградської
області) про скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.04.2009 №/0,
від 30.04.2009 №/1, від 22.07.2009 №/2
та від 30.09.2009 №002041700/3 про нарахування
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 975,10 грн. та штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 1950,20 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04.06.2010, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2012, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що при нарахуванні та
виплаті працівникам надбавок до
тарифних ставок і посадових окладів
працівників, направлених на виконання
монтажних, налагоджувальних, ремонтних
і будівельних робіт, та працівників,
робота яких виконується вахтовим
методом, постійно проводиться в дорозі
або має роз'їзний (пересувний) характер
роботи, у розмірах визначених
законодавством, Знам'янська дирекція
залізничних перевезень Одеської
залізниці не відносила та не включала
суми таких надбавок до загального
місячного оподаткованого доходу і не
оподатковувала податком з доходів
фізичних осіб за період з квітня по
серпень 2007 року включно. Відповідно до
висновку акту перевірки позивачем
порушено пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст.
8 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», в результаті чого
встановлено заниження податкового
зобов'язання та неперерахування до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб у сумі - 975,10 грн.

Згідно з пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
до складу загального місячного
оподатковуваного доходу включаються
доходи у вигляді заробітної плати, інші
виплати та винагороди, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору.

Відповідно до пп. 4.3.2 п. 4.3 ст. 4 даного
Закону визначено, що до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу не
включається сума коштів, отриманих
платником податку на відрядження або
під звіт, з урахуванням норм п. 9.10 ст. 9
цього Закону.

Статтею 13 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у колективному
договорі встановлюються взаємні
зобов'язання сторін щодо регулювання
виробничих, трудових,
соціально-економічних відносин,
зокрема, нормування і оплати праці,
встановлення форм, системи, розмірів
заробітної плати та інших видів
трудових виплат (доплат, надбавок,
премій та ін.).

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.03.1999 N490 «Про
надбавки (польове забезпечення) до
тарифних ставок і посадових окладів
працівників, направлених для виконання
монтажних, налагоджувальних, ремонтних
і будівельних робіт, та працівників,
робота яких виконується вахтовим
методом, постійно проводиться в дорозі
або має роз'їзний (пересувний)
характер» (далі по тексту - Постанова
N490) підприємства, установи, організації
самостійно встановлюють надбавки
(польове забезпечення) до тарифних
ставок і посадових окладів
працівників, робота яких постійно
проводиться в дорозі або має роз'їзний
(пересувний) характер, у розмірах,
передбачених колективними договорами
або за погодженням із замовником.

Відповідно до абзаців першого та
другого загальних положень Інструкції
службовим відрядженням вважається
поїздка працівника за розпорядженням
керівника підприємства, об'єднання,
установи, організації на певний строк
до іншого населеного пункту для
виконання службового доручення поза
місцем його постійної роботи. Службові
поїздки працівників, постійна робота
яких проходить в дорозі або має
роз'їзний (пересувний) характер, не
вважаються відрядженнями, якщо інше не
передбачене законодавством,
колективним договором, трудовим
договором (контрактом) між працівником
і власником (або уповноваженою ним
особою).

Наведені норми Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» та
норми інших законодавчих актів не
наділяють власника (або уповноважену
ним особу) правом відносити до
відрядження інші можливі форми
виконання службових (трудових)
обов'язків не за місцем постійної
роботи працівників (якщо робота,
постійно проводиться в дорозі або має
роз'їзний (пересувний) характер).

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку, що
надбавки (польове забезпечення) до
тарифних ставок і посадових окладів
працівників, робота яких постійно
проводиться в дорозі або має роз'їзний
(пересувний) характер, у розмірах,
передбачених колективними договорами
або за погодженням із замовником,
включаються до складу заробітної плати
і оподатковуються в її складі
відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» за ставкою,
встановленою у п. 7.1 ст. 7 зазначеного
Закону.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеської залізниці
відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04.06.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)Т.М.
Шипуліна