Справа № 806/3955/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/3955/14

категорія 9.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

за участі секретаря Костарчука О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Лугинське лісове господарство" до
Коростенської об'єднаної державної
фінансової інспекції про визнання
протиправним та скасування п. 9 Вимоги
від 07.08.2014 року № 62-17/2179,

встановив:

У серпні 2014 року Державне підприємство
"Лугинське лісове господарство"
звернулося до адміністративного суду з
позовом, у якому просить визнати
протиправним та скасувати пункт 9
вимоги Коростенської об'єднаної
державної фінансової інспекції "Про
усунення порушень, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності ДП
"Лугинське лісове господарство"" від
07.08.2014 року № 62-17/2179. Обгунтовуючи свої
позовні вимоги позивач зазначив, що
відповідачем з 31.03.2014 року по 27.06.2014 року
було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
підприємства за період з 01.09.2011 року по
01.05.2014 року. За результатами ревізії
складено акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
від 07.07.2014 року № 62-09/284. 07 серпня 2014 року
начальником Коростенської об'єднаної
державної фінансової інспекції В.В.
Бернадською направлено директору
Державного підприємства "Лугинське
лісове господарство" лист-вимогу №
62-17/2179 про усунення виявлених у
підприємстві порушень законодавства з
фінансових питань. У вказаному листі
Коростенська ОДФІ, з метою повного
усунення виявлених порушень та
попередження їх виникнення в
подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" вимагав у пункті 9 у позивача:
стягнути кошти в сумі 59550,68 грн.,
внаслідок понаднормово списаної
лісопродукції, з осіб, які допустили
понаднормове списання, в порядку та
розмірах встановлених статтями 127, 136
КЗпП України. У разі пропуску
встановленого строку - відшкодувати
порушення за рахунок керівника, що
допустив понаднормове списання (ст. 133
КЗпП України). Позивач вважає
оскаржуваний пункт вимоги
Коростенської ОДФІ необґрунтованим та
таким, що суперечить вимогам чинного
законодавства, а тому підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав письмові заперечення,
посилаючись на які просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін та дослідивши
наявні в матеріалах справи докази у їх
сукупності та обставини, на які
посилаються сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у період з 31.03.2014 року по
27.06.2014 року (із зупиненням з 01.04.2014 року
по 15.04.2014 року, з 08.05.2014 року по 14.05.2014
року, з 21.05.2014 року по 11.06.2014 року, з 20.06.2014
року по 24.06.2014 року), на виконання п. 4.4.5.1
плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області на І квартал 2014
року та на підставі направлень на
проведення ревізії від 31.03.2014 року №№
84, 85, від 22.04.2014 року № 216, посадовими
особами Коростенської об'єднаної
державної фінансової інспекції
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Лугинське
лісове господарство" за період з 01.09.2011
року по 01.05.2014 року. За результатами
ревізії складено акт № 62-09/284 від 07.07.2014
року.

07 серпня 2014 року начальником
Коростенської об'єднаної державної
фінансової інспекції В.В. Бернадською
направлено директору Державного
підприємства "Лугинське лісове
господарство" лист-вимогу № 62-17/2179 про
усунення виявлених у підприємстві
порушень законодавства з фінансових
питань.

У вказаному листі відповідач, з метою
повного усунення виявлених порушень та
попередження їх виникнення в
подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" вимагав у пункті 9 стягнути
кошти в сумі 59550,68 грн., внаслідок
понаднормово списаної лісопродукції, з
осіб, які допустили понаднормове
списання, в порядку та розмірах
встановлених статтями 127, 136 КЗпП
України. У разі пропуску встановленого
строку - відшкодувати порушення за
рахунок керівника, що допустив
понаднормове списання (ст. 133 КЗпП
України).

Відповідно до приписів ст. 2 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", головним завданням органу
державного фінансового контролю є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у підконтрольних об'єктах.

За змістом п.п. 1, 4, 7, 10 ч. 1 ст. 10 Закону,
органам державного фінансового
контролю надається право перевіряти в
ході державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей; вимагати від
керівників підконтрольних установ
проведення інвентаризацій основних
фондів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів і розрахунків;
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Відповідно до положень пп. 4 п. 4
Положення про Державну фінансову
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 23.04.2011 р. N
499/2011, органи Держфінінспекції
відповідно до покладених на неї
завдань звертаються до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням державних коштів та, у
разі виявлення порушень законодавства,
пред'являти обов'язкові до виконання
вимоги щодо усунення таких
правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір та
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної організації у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, що був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.04.2006 р. N550 з подальшими змінами і
доповненнями, визначено, що виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції
фінансової інспекції, фіксуються
ревізорами в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

У відповідності до п. 46 цього Порядку,
якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, органом служби у
строк не пізніше ніж 10 робочих днів
після реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування. Згідно з п. 49
Порядку у разі коли діями чи
бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству чи установі задано шкоду,
орган фінансової інспекції має право
висувати перед керівником об'єкта
контролю та органом його управління
лише вимоги щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб, або
самостійно звернутись до суду з таким
позовом. До такого висновку прийшов
Вищий адміністративний суд України в
постанові від 07.09.2010 р., справа № К-36136/09.

Про наявність такої шкоди може бути
зазначено у вимозі, але вона не може
бути примусово відшкодована шляхом
вимоги. Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення відповідного органу,
включаючи й орган державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом. Підставність
такого висновку підтверджується також
і судовою практикою. Наприклад, до
аналогічного висновку в схожих
обставинах прийшов Верховний суд
України ухвалюючи постанову від 15.04.2014
р. в справі 2-а-7676/10/2270.

Висновки цієї постанови Верховного
суду на підставах приписів ст. 244-2 КАС
України є обов'язковими для
застосування до спірних правовідносин,
що є предметом цього позову.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути кошти на
відшкодування виявлених в ході
перевірки збитків. В порядку
адміністративного судочинства може
бути оскаржене лише таке рішення, яке
породжує безпосередньо права чи
обов'язки для позивача.

Оскаржувані вимоги фінансової
інспекції вказують, зокрема, на
необхідність стягнення з осіб, винних у
понаднормову списанні лісопродукції,
заподіяної державі шкоди в порядку та
розмірах, встановлених ст.ст. 127, 133 та 136
КЗпП України. Зважаючи на те, що збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
окремим цивільним позовом
правильність обчислення їх розміру
перевіряє суд, який розглядає цей
позов.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо необґрунтованості оскаржуваної
вимоги органу фінансової інспекції.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

За таких обставин, сплачений позивачем
судовий збір у сумі 73,08 грн. слід
відшкодувати на користь Державного
підприємства "Лугинське лісове
господарство" з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 86, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати п. 9
Вимоги від 07.08.2014 року № 62-17/2179.

Відшкодувати на користь Державного
підприємства "Лугинське лісове
господарство" з державного бюджету
понесені судові витрати у сумі 73
гривень 08 копійок.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А.
Липа

Повний текст постанови виготовлено: 26
вересня 2014 р.