Справа № 822/2830/14
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2830/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіФелонюк Д.Л.
при секретаріТимчишину В. М. за
участі:представника позивача - Роюк В.Ю.
за довіреністю №16/06 від 04.09.2014
представника відповідача - Кота А.М. за
довіреністю №07.6-01/485 від 17.02.2014
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області про скасування постанови
про накладення штрафу від 12.06.2014, -

У судовому засіданні проголошено
вступну і резолютивну частини
постанови згідно ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі (далі - позивач,
управління ПФУ в Полонському районі)
звернулось в суд з позовом до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області (далі -
відповідач) про скасування постанови
про накладення штрафу від 12.06.2014 ВП
№41845153.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що постановою Полонського
районного суду від 31.12.2010, залишеною без
змін ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011,
позов ОСОБА_5 задоволено; зобов'язано
управління ПФУ в Полонському районі
Хмельницької області здійснити
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком, з
розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", та
здійснити вказані виплати ОСОБА_5 за
період з 03.03.2010 по 02.09.2010 з урахуванням
проведених виплат. На виконання
зазначеної постанови, управлінням ПФУ
в Полонському районі здійснено
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком, з
розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" для
ОСОБА_5 за період з 03.03.2010 по 02.09.2010 з
урахуванням проведених виплат в сумі
971,12 грн.. Зазначає, що у зв'язку з
відсутністю відкритих рахунків
управління для вказаних призначень в
Державній казначейській службі
України, а також з відсутністю на
рахунках управління коштів
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень суду
згідно Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
управління ПФУ в Полонському районі
немає можливості здійснити виплату.
Вказує, що виплата для ОСОБА_5 буде
проведена при надходженні
відповідного фінансування. Зазначає,
що позивачем в повній мірі виконано:
постанову Полонського районного суду
від 31.12.2010; постанову державного
виконавця від 03.02.2014 про відкриття
виконавчого провадження та вимогу
державного виконавця №1981 від 23.05.2014,
про що відповідача було поінформовано
листами від 10.02.2014 №841/06 та від 27.05.2014
№3420/06.

Звертає увагу на те, що Пенсійний фонд
України є органом виконавчої влади,
реалізація нормативних приписів та
програм якого здійснюється шляхом
фінансування виплат за рахунок чітко
визначених прибутковою частиною
бюджету Пенсійного фонду України і
відповідно до напрямків витратної
частини бюджету Пенсійного фонду
України. Виплата зазначеного штрафу
призведе до нецільового використання
коштів Пенсійного фонду України, так як
бюджет Пенсійного фонду України
щорічно затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та
підтвердив обставини на які
посилається у позовній заяві, просить
суд задоволити позовні вимоги.

Повноважний представник відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечує та просить відмовити в його
задоволенні. Зазначає, що постанова про
накладення штрафу є законною, оскільки
позивачем не вжито будь-яких заходів
щодо виконання рішення Полонського
районного суду (виконавчий лист
№2а-1503/10) в частині виплати
перерахованої пенсії.

Заслухавши представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази в їх
взаємному зв'язку і сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не належать
до задоволення на підставі наведеного
нижче.

Суд встановив, що 31.12.2010 Полонським
районним судом Хмельницької області
винесено постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України у
Полонському районі Хмельницької
області щодо невиплати підвищення до
пенсії дітям війни; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
Полонському районі Хмельницької
області здійснити перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", та здійснити вказані
виплати ОСОБА_5 за період з 03 березня по
02 вересня 2010 року з врахуванням
проведених виплат.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2011
постанову Полонського районного суду
Хмельницької області від 31.12.2010 по
справі №2а-1503/10 залишено без змін.

22.02.2013 видано відповідний виконавчий
лист.

03.02.2014 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2а-1503/10, виданого
Полонським районним судом 22.02.2013
(постанова про відкриття виконавчого
провадження від 03.02.2014 ВП №41845153) та
визначено строк для добровільного
виконання - до 10.02.2014.

Згідно акту державного виконавця від
23.05.2014 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області в ході виконання
виконавчого листа №2а-1503/10 виданого
22.02.2013 Полонським районним судом
встановлено, що рішення суду в частині
нарахування пенсії виконано, а в
частині виплати не виконано.

За невиконання боржником рішення
Полонського районного суду №2а-1503/10
(виконавчий лист №2а-1503/10 від 22.02.2013) в
частині виплати перерахованої пенсії,
відповідно до статей 11, 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
23.05.2014 державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області винесена
постанова про накладення на управління
ПФУ в Полонському районі штрафу в
розмірі 680,00 грн..

23.05.2014 УПФ України у Полонському районі
направлена вимога державного
виконавця №1981, якою позивача
зобов'язано до 29.05.2014 виконати рішення
суду у спосіб та порядок визначений
виконавчим документом.

За невиконання боржником рішення
Полонського районного суду по
виконавчому листу №2а-1503/10 від 22.02.2013 в
частині виплати перерахованої пенсії,
відповідно до статей 11, 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
12.06.2014 державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області винесена
постанова про накладення на управління
ПФУ в Полонському районі штрафу в
розмірі 1360,00 грн..

Не погоджуючись із зазначеною
постановою від 12.06.2014, позивач оскаржив
її в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ч.1 ст.2
Закону).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.5 Закону вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.75 Закону після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Частиною 3 ст.75 Закону визначено, що у
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

В силу ст.89 Закону у разі невиконання
без поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання. У разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає на нього штраф
у подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Позивач проінформував відповідача
листами від 10.02.2014 №841/06 та від 27.05.2014
№3420/06 про виконання в повній мірі
постанови Полонського районного суду
від 31.12.2010 та постанови державного
виконавця від 03.02.2014 про відкриття
виконавчого провадження і просив
закінчити провадження у справі, як
фактично виконане. Вказав на
здійснення перерахунку пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком, з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" для ОСОБА_5 за період з
03.03.2010 по 02.09.2010 з урахуванням
проведених виплат в сумі 971,12 грн..
Зазначивши при цьому, що сума доплати
згідно проведеного перерахунку за
рішенням суду буде виплачена ОСОБА_5
при відповідному фінансуванні.
Зазначене, на думку позивача, свідчить
про те, що ним вжито всіх заходів щодо
добровільного виконання рішення суду,
а невиконання зумовлено поважними
причинами (відсутністю коштів).

Відповідно до ст.124 Конституції України
рішення суду ухвалюється іменем
України та є обов'язковим до виконання
на всій території України. Принцип
обов'язковості рішень суду як засади
судочинства визначено у ст.129
Конституції України. Згідно ч.4 ст.13
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" невиконання судових рішень
тягне за собою відповідальність,
установлену законом.

Таким чином, у разі невиконання рішення
суду без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк, останній зобов'язаний прийняти
постанову про накладення на боржника
штрафу у розмірі, передбаченому ст.89
Закону.

Суд вважає безпідставним твердження
позивача про виконання ним в повному
об'ємі судового рішення (постанови
Полонського районного суду від 31.12.2011)
шляхом здійснення перерахунку пенсії
ОСОБА_5 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком, з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 03.03.2010
по 02.09.2010 з урахуванням проведених
виплат в сумі 971 грн. 12 коп. із
зазначенням, що виплата пенсії буде
проведена за наявності фінансування,
оскільки рішенням суду позивача
зобов'язано провести як перерахування
так і виплату пенсії.

Судом встановлено, та не заперечується
представником управлінням ПФУ в
Полонському районі, що виплата ОСОБА_5
перерахунку пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком, з
розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з 03.03.2010 по 02.09.2010 з урахуванням
проведених виплат не проведена.

Посилання позивача на відсутність
бюджетного фінансування, як на
поважність причин невиконання рішення
суду, яке набрало законної сили, суд
вважає безпідставним з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Обов'язковість судових рішень
безпосередньо закріплена в
Конституції України та не потребує
додаткового закріплення у судовому
рішенні.

Так, у відповідності до ч.5 ст.124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно ст.255 КАС України, постанова або
ухвала яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Умисне невиконання службовою особою
вироку, рішення, ухвали, постанови суду,
що набрали законної сили, або
перешкоджання їх виконанню, являється
ознакою складу злочину передбаченого
статтею 382 Кримінального кодексу
України як невиконання судового
рішення.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" вiд 23.02.2006 року №3477-IV
є джерелом права.

Суд зазначає, що згідно пункту 38
рішення Європейського суду з прав
людини від 29 червня 2004 року по справі
"Жовнер проти України" державний орган
не може посилатися на відсутність
коштів, щоб не виплачувати борг,
підтверджений судовим рішенням.
Відповідно до пункту 29 рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року по справі "Васильєв проти
України" виконання рішення щодо
боржника залишається обов'язком
держави.

Між тим, з матеріалів справи не
вбачається, що неможливість виконання
судового рішення підтверджується
будь-якими доказами. Листи про
виконання рішення суду самі по собі не
підтверджують цього факту. Посилання
позивача на неможливість виконання
рішення суду, у зв'язку з відсутністю
бюджетних коштів щодо реалізації
виплати перерахованої пенсії, суд
вважає також необґрунтованими,
оскільки держава повинна виконувати
взяті на себе зобов'язання та не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
відповідальності.

Адже, відсутність коштів для виплати,
стягнутої за рішенням суду, пенсії не
може бути підставою для невиконання
рішень суду, оскільки судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Суд бере до уваги також те, що
відповідно до п.1 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№2 від 06.03.2008 "Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень належить перевіряти, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Посилання представника позивача на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19.06.2014 по
справі №822/2331/14, якою скасовано
постанову державного виконавця від
23.05.2014 ВП №41845153 про накладення штрафу
на УПФ України в Полонському районі в
сумі 680 грн. як на підставу для
скасування постанови про накладення
штрафу від 12.06.2014 ВП №41845153 в сумі 1360,00
грн. (відсутність повторності), суд
відхиляє як необґрунтовані, оскільки
на час винесення оскаржуваної
постанови, постанова від 23.05.2014 була
чинна та не скасована.

За наведених вище обставин суд вважає,
що приймаючи постанову ВП №41845153 від
12.06.2014 про накладення штрафу в розмірі
1360,00 грн. відповідачем дотримано норми
чинного законодавства, відтак відсутні
підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 104, 158-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03
жовтня 2014 року

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя Д.Л. Фелонюк