Справа № 807/4292/13-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.
Справа № 876/6095/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Фрутс" на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28.04.2014 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Голден
Фрутс" до Чопської митниці Міндоходів,
третьої особи: Головного управління
Державної казначейської служби
України у Закарпатській області про
визнання протиправними дій та
повернення зайво сплачених митних
платежів,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Чопської митниці,
третьої особи: Головного управління
Державної казначейської служби
України у Закарпатській області про
визнання протиправними дій та
повернення зайво сплачених митних
платежів.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що між позивачем та компанією ANTON DURBECK
GmbH 12.11.2012 року було укладено контракт №
47 щодо поставок свіжих фруктів на
загальну суму 500 000,00 євро. 15.06.2013 року
позивач з метою митного оформлення
товару придбаного за вищезазначеним
контрактом, подав до митного органу
митну декларацію за № 305090000/2013/009701 та
інші необхідні товаросупровідні
документи, розрахувавши митну вартість
за першим методом (за ціною договору).
Однак, відповідачем, за зазначеною
декларацією, було відмовлено у митному
оформленні з підстав невірного
визначення митної вартості товару та
винесено Рішення про коригування
митної вартості товару № 305090000/2013/000002/2
від 06.06.2013 року, яким визначено митну
вартість товару у розмірі значно
вищому ніж задекларовано позивачем.
Посилаючись на дане Рішення,
відповідач виніс Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення №305090000/2013/00013 від 15.06.2013
року. З метою недопущення псування
товару, позивач був змушений подати
товар до митного оформлення за ВМД
№305090000/2013/009714 від 15.06.2013 року, в якій
вимушено скоригував митну вартість,
розрахувавши її на підставі
неправомірного рішення відповідача за
шостим (резервним) методом. В
подальшому щоразу при наступних
поставках товару та поданні позивачем
до митного оформлення документів, з
визначенням митної вартості товару за
першим (основним) методом, відповідач
відмовляв позивачу в митному
оформленні товару, приймаючи картки
відмови з таких же підстав - невірного
проведення розрахунку митної вартості
і методу визначення митної вартості
товару та неврахування винесеного
рішення №305090000/2013/000002/2 від 06.06.2013 року.
Внаслідок протиправних дій
відповідача, позивач зайво сплатив
митні платежі у вигляді податку на
додану вартість у розмірі 271812,11 грн.
Просив позов задоволити.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28.04.2014 року
у задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Фрутс".
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та компанією ANTON DURBECK GmbH
12.11.2012 року було укладено контракт № 47
щодо поставок свіжих фруктів на
загальну суму 500 000,00 євро. 15.06.2013 року
позивач з метою митного оформлення
товару - продукти рослинного
походження: їстівні плоди, банани
свіжі, сорту «EXCELBAN» врожай 2013 року,
вирощені в Еквадорі, столові, для
споживання людиною, не розфасовані для
роздрібної торгівлі, без первинної
упаковки, придбаних за вищезазначеним
контрактом, подав до митного органу
митну декларацію за №305090000/2013/009114 та
інші необхідні товаросупровідні
документи, розрахувавши митну вартість
за першим методом (за ціною договору).

Однак, за зазначеною декларацією
митним органом було відмовлено у
митному оформленні з підстав невірного
визначення митної вартості товару та
винесено Рішення про коригування
митної вартості товару № 305090000/2013/000002/2
від 06.06.2013 року. Посилаючись на дане
Рішення, відповідач виніс Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів і транспортних засобів
комерційного призначення № 305090000/2013/00013
від 15.06.2013 року.

Проте, з метою недопущення псування
товару, позивач подав товар до митного
оформлення за ВМД №305090000/2013/009714 від
15.06.2013 року, в якій скоригував митну
вартість, розрахувавши її на підставі
рішення відповідача за шостим
(резервним) методом. В подальшому
щоразу при наступних поставках товару
та поданні позивачем до митного
оформлення документів, з визначенням
митної вартості товару за першим
(основним) методом, відповідач
відмовляв позивачу в митному
оформленні товару, приймаючи картки
відмови з таких же підстав - невірного
проведення розрахунку митної вартості
і методу визначення митної вартості
товару та неврахування винесеного
рішення № 305090000/2013/000002/2 від 06.06.2013 року.

Відтак, на думку позивача внаслідок
протиправних дій відповідача, позивач
зайво сплатив митні платежі у вигляді
податку на додану вартість у розмірі
271812,11 грн., так як відповідач прийняв
протиправне Рішення про коригування
митної вартості товару №305090000/2013/000002/2
від 06.06.2013 року, і на підставі
останнього приймав протиправні Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів і транспортних засобів
комерційного призначення.

З матеріалів справи вбачається, що
06.06.2013 до митного оформлення була
подана електронна митна декларація
№305090000/2013/009114 на товар: «Продукти
рослинного походження: їстивні плоди,
банани свіжі, сорту «EXCELBAN» врожай 2013
року, вирощені в Еквадорі, столові, для
споживання людиною, не розфасовані для
роздрібної торгівлі, без первинної
упаковки».

Митна вартість товару, самостійно
визначалась декларантом за 1-м
(основним) методом визначення митної
вартості - у розмірі 227739,03 грн. (тобто за
рівнем митної вартості 1,1130 євро за 1 кг
(1,4545 дол.США/кг.).

Однак, заявлена декларантом митна
вартість суттєво відрізнялась від
наявної інформації щодо товарів
подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, у
посадових осіб митниці виникли
обґрунтовані сумніви у заявленій
митній вартості.

Разом з тим, позивачем до митного
оформлення було подано копію
платіжного доручення №136 від 04.06.2013,
бенефіціар у платіжному дорученні
вказаний «ANTON DURBERCK Gmbh», а в контракті №47
від 12.11.2012 в розділі 12 «ANTON DUEBRCK Gmbh».

Частиною 1 ст.53 МК України встановлено,
що у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи на
підтвердження задекларованої митної
вартості.

Таким чином, посадовою особою митного
органу, відповідно до ст.53 МК України
було витребувано додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товару, а саме: копію митної декларації
країни відправлення; каталоги,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товарів: висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, таабо
інформація біржових організацій про
вартість товару; інші наявні документи
за бажанням декларанта для
підтвердження заявленої митної
вартості.

За таких обставин, митним органом було
винесено оскаржуване рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів №305090000/2013/000002/2, відповідно до
якого було визначено митну вартість
товару «банани» на рівні 1,1665 євро за 1
кг. (1,52 дол.США за 1 кг.).

Згідно ст.52 МК України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані: 1)
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.1. та ч.3 ст.53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення; у разі якщо документи,
подані декларантом, містять
розбіжності, не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (контракту); 4)
виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; 6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом митну вартість чи
приймає письмове рішення про її
коригування відповідно до положень
статті 55 цього Кодексу. Митний орган
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У відповідності до ч.5 ст.54 МК України
митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має, зокрема,
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); д) резервний. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише в разі якщо митна вартість товарів
не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.8 ст.57 МК України, у разі якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 64 цього Кодексу (тобто з
використанням способів, які не
суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ).)

Відповідно до ч.2 ч.3 ст.58 МК України,
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірно; у разі, якщо
митна вартість не може бути визначена
за основним методом, застосовуються
другорядні методи.

Системний аналіз наведених норм дає
змогу зрозуміти, що підставі наведених
норм Митного кодексу України, у зв`язку
із непідтвердженням використаних
декларантом відомостей та неподанням
запрошуваних документів, необхідних
для підтвердження заявленої митної
вартості, заявлена декларантом митна
вартість не була визнана.

Частиною 2 ст.58 МК України визначено
перелік причин, коли не може бути
застосовано метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) - зокрема, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально.

Судова колегія апеляційного суду
звертає увагу на той факт, що
міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване українське митне
законодавство, є угоди по застосуванню
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1947 року (ГААТ). Згідно статті VII
ГААТ оцінка ввезеного товару для
митних цілей повинна бути заснована на
дійсній вартості товару, під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції, а тому посилання
позивача на митну вартість яка значно
відрізнялась від цінової інформації,
яка міститься в базі даних ДМС України
вказує на ознаки відсутності
визначеної Генеральною угодою з
тарифів і торгівлі умови повної
конкуренції, що вказує на необхідність
додаткового обґрунтування заявленої
митної вартості.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, додаткові документи для
підтвердження митної вартості
позивачем надані не були, зокрема не
були надані висновки про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями (в.т.
торгово-промисловими палатами
відповідно до повноважень
встановлених Законом України «Про
торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлені неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом розрахунку митної
вартості, 2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього
Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно п.1 ч.11 ст.264 МК України, митний
орган відмовляє у прийнятті митної
декларації якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу.

За таких обставин, підсумовуючи
викладене, апеляційний суд
погоджується з судом першої інстанції
що зв`язку із заявленням декларантом
недостовірних відомостей щодо митної
вартості товарів, а також у зв`язку із
неподанням документів що
підтверджують рівень митної вартості
товарів митним органом було правомірно
винесено оскаржувані картки відмови.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови у
задоволені позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Голден
Фрутс" залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28.04.2014 року
у справі №807/4292/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич