Справа № 2а/1770/2555/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/23364/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Голяшкіна
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування постанови,
за касаційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 7 березня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року фізична особа -
підприємць ОСОБА_4 звернувся до суду з
цим позовом, у якому просив визнати
протиправною та скасувати постанову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області № 556-П від 05.06.2012.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 7 березня 2013
року, позов задоволено. Визнано
протиправною та скасовано постанову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області № 556-П від 05.06.2012.

У касаційній скарзі Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу
фізична особа - підприємць ОСОБА_4,
посилаючись на законність судових
рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що 23.05.2012 Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області
проведена планова перевірка позивача
щодо будівництва торгового комплексу з
автоцентром, який знаходиться за
адресою: вулиця Петропавлівська,25, смт
Рафалівка, Володимирецького району
Рівненської області.

За результатами перевірки було
складено акт, у якому зафіксовано факт
виконання будівельних робіт без
декларації про початок виконання
робіт. Також відповідачем було
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від
23.05.2012, та приписи № 283, № 284 від 23.05.2012,
якими запропоновано позивачу зупинити
виконання будівельних робіт з
будівництва вказаного об'єкту до
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт та подати
її до 20.11.2012.

Постановою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області від 05.06.2012, яка є
предметом спору у справі, позивача
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абзацом
4 пункту 4 частини 4 статті 2 Закону
України «Про відповідність за
правопорушення у містобудівної
діяльності» та накладено штраф у
розмірі 48460 грн.

Задовольняючи позов та скасовуючи
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області № 556-П від 05.06.2012,
суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, посилався на те, що
правопорушення, виявлені Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області
вказаною перевіркою, були вчинені
позивачем у 2008-2009 роках, а тому дійшов
висновку, що відповідачем неправомірно
допущено зворотну дію в часі закону та
застосовано норми абзацу 4 пункту 4
частини 4 статті 2 Закону України «Про
відповідність за правопорушення у
містобудівної діяльності», який набрав
чинності тільки 19 січня 2012 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами абзацу 4 пункту 4
частини 4 статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення,
як виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, а також
наведення недостовірних даних у
зазначеній декларації на об'єктах III
категорії складності - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат.

Законом України № 4220-VI від 22.12.2001 «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо посилення
відповідальності та вдосконалення
державного регулювання у сфері
містобудівної діяльності» внесені
зміни у Закон України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
викладено його в новій редакції, і який
набрав чинності з 19.01.2012.

За змістом статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Згідно з офіційним тлумаченням цього
положення, наданим у Рішенні
Конституційного Суду України від 09.02.99
№1-рп/99 у справі №1-7/99 (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів), дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що
відповідач неправомірно допустив
зворотну дію в часі закону,
застосувавши норми статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», який діє з 19.01.2012 до
правовідносин, які виникли в 2008-2009
роках.

Вказана правова позиція також
викладена у постанові Верховного Суду
України від 4 березня 2014 року у справі №
21-433а13.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2012 року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 7 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: