Справа № 826/8192/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8192/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач: Кучма
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.11.2013 у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «РРС
Комунікації» до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними дій
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ТОВ «РРС Комунікації» звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про визнання протиправними дій
щодо проведення камеральної перевірки
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за січень 2012 року, за
результатами якої складено акт
перевірки № 2057/15-225 від 04.12.2012 та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
04.01.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.11.2013 вищевказаний адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві № від
04.01.2013, яким визначено суму податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у розмірі 48 100,50 грн з якої
основний платіж 32 067,00 грн та штрафна
санкція у розмірі 16 033,50 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність часткового
задоволення позовних вимог, з чим
погоджується колегія суддів з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ТОВ «РРС Комунікації»,
зареєстровано як юридична особа
Оболонською районною в місті Києві
державною адміністрацією 27.12.2010,
ідентифікаційний код юридичної особи
37414393, що підтверджено випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
довідкою АА № 784170 з Єдиного Державного
реєстру підприємств та організацій
України. (а.с.31-32)

Відповідач - ДПІ у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві, є
контролюючим органом, який в розумінні
п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу
України контролює податки, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів, крім зазначених у
підпункті 41.1.2 цього пункту, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва
ДПС проведено камеральну перевірку
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
за жовтень 2012 року ТОВ «РРС
Комунікації». За результатами
перевірки відповідачем складено акт №
2057/15-225 від 04.12.2012. (а.с.7-9).

Під час проведення камеральної
перевірки встановлено, що в порушення
п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України
позивачем до податкового кредиту
включено податкову накладну № 73 від
31.01.2012 на суму 75 590,00 грн, яку не
зареєстровано постачальником в
Єдиному реєстрі податкових накладних
ДПС України. У зв'язку з чим завищено
суму податкового кредиту по
підприємству ТОВ «Магірус ЛТД» на суму
податку на додану вартість 75 590,00 грн.
Враховуючи вищевикладене відповідач
прийшов до висновку, що ТОВ «РРС
Комунікації» занижено суму, що за
результатами звітного податкового
періоду підлягає сплаті до бюджету
платником податку у розмірі 32067,00грн.,
завищено суму, що підлягала
зарахуванню до складу податкового
кредиту наступного звітного
податкового періоду у розмірі 43 523,00
грн. та занижено суму штрафу згідно п.
50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у
розмірі 962,00 грн.

Під час перевірки були використані:
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за січень 2012 року позивача (№
від 20.11.2012); додаток № 5
«Розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» за січень 2012 року
позивача (№ від 20.11.2012); реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних за січень 2012 року позивача (№
від 20.11.2012); податкова декларація
з податку на додану вартість позивача
за січень 2012 року (№ від 20.02.2012);
додаток № 5 «Розшифровка податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» за січень 2012
року позивача (№ від 20.02.2012 року);
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних за січень 2012 року позивача (№
від 20.02.2012); Єдиний реєстр
податкових накладних ДПС України за
період з 01.01.2012 по 31.10.2012.

Виходячи з аналізу п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20,
п.п. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75, п. 86.2 ст. 86 ПК України
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що камеральна перевірка платника
податків проводиться виключно за
наявності умов для проведення такої
перевірки, визначених статтею 76
Податкового кодексу України, а саме без
будь-якого спеціального рішення
керівника такого органу або
направлення на її проведення та
перевірці підлягає вся податкова
звітність суцільним порядком. Крім
того, камеральна перевірка проводиться
податковим органом без згоди на те
платником податку.

Отже, в акті перевірки відповідачем
зазначено, що при перевірці
використовувалася саме податкова
звітність позивача за січень 2012 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що посадові особи органу державної
податкової служби мали права на
проведення камеральної перевірки ТОВ
«РРС Комунікації», оскільки ними було
виконано вимоги ст.76 Податкового
кодексу України, що є необхідною умовою
для проведення такої перевірки.

Тому, колегія суддів доходить
аналогічного з судом першої інстанції
висновку про те, що оскільки ані судом
першої інстанції, ані судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушення відповідачем порядку
проведення камеральної перевірки
позивача, позовні вимоги в частині
визнання протиправними дії ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС щодо
проведення 04.12.2012 камеральної
перевірки ТОВ «РРС Комунікації» за
результатами якої складено акт №
2057/15-225, не підлягають задоволенню.

Так, на підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийняте
податкове повідомлення - рішення №
від 04.01.2013 яким згідно з п.п. 54.3.2
п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України,
визначено суму податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у розмірі 48 100,50 грн з якої
основний платіж 32 067,00 грн та штрафна
санкція у розмірі 16 033,50 грн. (а.с.6)

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, спір виник у зв'язку з тим, що
у ході перевірки відповідачем були
використані показники уточнюючого
податкового розрахунку, який згідно
листа відповідача за № 8672/10/15-211 від
26.11.2012 не вважається податковою
декларацією, оскільки не зазначено
обов'язкових реквізитів (код причини 101)
(а.с.30).

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «РРС Комунікації» подає
податковому органу - відповідачу за її
місцезнаходженням, податкові
декларації з податку на додану
вартість в електронній формі.

Позивачем подано до відповідача
податкову декларацію з податку на
додану вартість за січень 2012 року,
реєстраційний № від 20.02.2012, з
додатками до неї, в якій визначено суму
податку яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет у розмірі 32 131,00 грн.
Згідно квитанції № 2 зазначена
податкова декларація прийнята на
районному рівні. (а.с.10-22)

Отже, товариством до відповідача
пізніше - 20.11.2012 направлений в
електронній формі уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за звітний (податковий) період
січень 2012 року з додатками за діючою
формою згідно вимог Наказу № 1492 від
25.11.2011. Позивачем в уточнюючому
розрахунку податкових зобов'язань було
включено до податкового кредиту суму
за податковою накладною № 73 від 31.01.2012
на суму податку 75 590,00 грн (а.с.23-27)

Платником від відповідача отримана
квитанція № 2, в якій зазначено, що
«документ прийнято на районному
рівні». (а.с.28)

Крім того, відповідач керуючись п.49.11
ст.49 Податкового кодексу України
надіслав до позивача лист № 8672/10/15-211
від 26.11.2012 «Про податкову звітність»
(протягом п'яти робочих днів з дня
отримання уточнюючого розрахунку), в
якому зазначив, що в уточнюючому
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за звітний
податковий період «січень 2012 року» до
декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2012 року за №
від 20.11.2012 та додатку 5 Довідка
«Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» № від 20.11.2012 не
зазначено обов'язкових реквізитів (код
причини 101 згідно п. 48.3 ст.48 Податкового
кодексу України), тому не можуть бути
прийнятими відповідно до ст.48 ПК
України та не вважається податковою
декларацією. (а.с.30) Будь-яких
повідомлень про помилковість
надіслання зазначеного листа або його
відкликання, позивачу від відповідача
не надходило, про що представниками
сторін не заперечувалося.

На вимогу ч. 2 ст. 71 КАС України
відповідачем не наведено та не надано
доказів, які підтверджують порушення
щодо заниження податкових зобов'язань
з податку на додану вартість та
завищення податкового кредиту
позивачем, в межах спірних
правовідносин.

Виходячи з правового аналізу п. 16.1 ст. 16,
п. 46.1 ст. 46, п. 48.7 ст. 48, п. 49.1, п. 49.3, п. 49.11, п.
49.15 ст. 49, п. 50.1 ст. 50 ПК України, Наказу
Державної податкової адміністрації №
233 від 10.04.2008 «Про подання електронної
податкової звітності», який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 16.04.2008 за № 320/15011 колегія суддів
доходить аналогічного з судом першої
інстанції висновку про те, що податкова
декларація вважається неподаною за
умови її заповнення з порушенням
встановленого порядку та обов'язкового
надсилання контролюючим органом
платнику податків письмової відмови у
прийнятті податкової декларації, отже,
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за січень 2012 року позивача не
може бути прийнятим, так як не
вважається податковою декларацією
відповідно до письмової відмови
відповідача у його прийнятті.

За наведених обставин, з приводу того,
що камеральною вважається перевірка,
яка проводиться виключно на підставі
даних, зазначених у податкових
деклараціях (розрахунках) платника
податків, та з урахуванням того, що
судом першої інстанції вірно
встановлено факт не прийняття
відповідачем уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за січень 2012 року,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що
податковим органом не правомірно
перевірявся документ який не є
податковою звітністю та як наслідок
нараховане податкове зобов'язання, у
зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення № від 04.01.2013
прийняте за результатами камеральної
перевірки є протиправним та підлягає
скасуванню.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з доводами апелянта про
те, що ТОВ «РРС Комунікації» порушено п.
201.10 ст. 201 ПК України, а саме занижено
суму, що за результатами звітного
періоду підлягає сплаті до державного
бюджету.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.11.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено:
23.09.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

О.В.
Карпушова

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Карпушова О.В.