Справа № 810/5249/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року м. Київ
810/5249/14

17:02

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Погоржевська М.О.

представників сторін:

від позивача - Зініна Н.М.,

від відповідача - Литвиненко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АДМЕТ-ГРУП»

до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі

Головного управління
Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним і
скасування податкового

повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АДМЕТ-ГРУП» з
позовом до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення від
27.08.2014 № .

Спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято на підставі Акта перевірки у
ході якої встановлено заниження
позивачем податку на додану вартість
за результатами господарських
операцій із ПП «Віва Трейдінг»,
оскільки, на думку посадових осіб
податкового органу, послуги
контрагентом фактично не надавались,
товар не поставлявся, а господарські
операції мають ознаки нереальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки Акта перевірки є
безпідставними і не обґрунтованими,
оскільки господарські операції з ПП
«Віва Трейдінг» мали реальний товарний
характер - послуги надані у повному
обсязі, товар поставлений повністю і
оплачений позивачем. Як стверджує
позивач, реальність господарських
операцій з ПП «Віва Трейдінг»
підтверджується первинними
бухгалтерськими та іншими документами,
які складені за наслідком проведення
господарський операцій із ПП «Віва
Трейдінг».

Крім того, позивач вказує, що
відповідно до наказу на проведення
перевірки, податковий орган повинен
був провести документальну виїзну
перевірку діяльності підприємства за
квітень 2014 року, проте, фактично
відповідачем була проведена перевірка
виключно показників податкової
звітності ТОВ «АДМЕТ-ГРУП» і ПП «Віва
Трейдінг» з податку на додану вартість
за березень 2014 року і квітень 2014 року.
При цьому, відповідач вийшов за межі
періоду за якій мала бути проведена
перевірка, оскільки в Акті перевірки
зазначено, що вона проводиться за
період квітень 2014 року, проте фактично
відповідач перевірив і березень 2014
року.

Також, позивач зазначив, що посилання
податкового органу в Акті перевірки на
неподання підприємством документів і
відсутність посадових осіб за
місцезнаходженням, є безпідставними,
оскільки під час проведення перевірки
до підприємства жодних запитів від
податкового органу не надходило. У свою
чергу, відсутність посадових осіб за
адресою реєстрації підприємства
спростовується даними витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, зі змісту
якого вбачається про підтвердження
відомостей про юридичну особу.

Таким чином, позивач вважає спірне
податкове повідомлення-рішення
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідач позову не визнав. Його
представник у судовому засіданні
зазначив, що в ході перевірки
встановлено відсутність підприємства
за місцезнаходженням, документи до
перевірки позивачем не надано.
Перевіркою встановлено, що
господарські операції між ТОВ
«АДМЕТ-ГРУП» і ПП «Віва Трейдінг» не
мали реального товарного характеру,
роботи не виконувались. У контрагента
не виявлено офісних, складських
приміщень, транспортних засобів і
трудових ресурсів для здійснення
будь-якого виду діяльності.

Тому, на думку відповідача, спірне
податкове повідомлення-рішення
прийнято правомірно і у відповідності
до вимог чинного податкового
законодавства, а позовні вимоги є
необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач проводив
господарські операції з ПП «Віва
Трейдінг». Так, між ТОВ «АДМЕТ-ГРУП» і
ПП «Віва Трейдінг» укладено договір
про надання послуг від 28.02.2014 № 284
предметом якого є надання послуг
прибирання приміщень, їдалень,
продуктових складів, овочесховищ, в
яких знаходяться структурні
підрозділи замовника і які він
використовує для здійснення своєї
господарської діяльності. Перелік, вид
та площа об'єктів, на яких здійснюється
послуги з прибирання наведена у
додатку № 1 до вказаного договору.

Також, між позивачем та ПП «Віва
Трейдінг» укладено договір
купівлі-продажу від 28.02.2014 № 302
предметом якого є непродовольчі товари
в асортименті за номенклатурою, у
кількості та за ціною, що визначається
видатковою накладною на кожну окрему
партію товару.

Між позивачем та ПП «Віва Трейдінг»
укладено договір купівлі-продажу від
28.02.2014 № 1 предметом якого є товар -
продукти харчування та договір про
надання послуг від 27.03.2014 № 496 предметом
якого є комплекс заходів, що включають
організацію постійного і
безперервного процесу переміщення
(доставки) виробів народного
споживання в тому числі, але не
виключно продуктів харчування від
центральних складів замовника до
об'єктів замовника.

За результатами виконання робіт і
поставки товарів складено Акти надання
послуг, виписано видаткові і податкові
накладні.

Суми сплаченого податку на додану
вартість у складі ціни придбаного
товару і послуг включені позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних періодів.

Посадовою особою Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області
проведено перевірку ТОВ «АДМЕТ-ГРУП»,
за результатами якої складено Акт від
01.08.2014 № 395/22-03/37350218 «Про результати
документальної виїзної позапланової
перевірки ТОВ «АДМЕТ-ГРУП» (код за
) з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаємовідносинах з ПП «Віва Трейдінг»
(код за ) за квітень 2014 року
(далі - Акт перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки
(сторінка 1), вона проводилась у
приміщенні Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Київської області у період з
30.07.2014 по 01.08.2014 шляхом перевірки
звітності підприємства.

В Акті перевірки (сторінка 3) відповідач
зазначив, що під час опрацювання
декларації з податку на додану
вартість за березень 2014 року і квітень
2014 року, поданих посадовими особами ТОВ
«АДМЕТ-ГРУП» до ДПІ у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області використовувалась інформація
комп'ютерних баз даних автоматизованих
інформаційних систем державної
податкової служби.

На сторінці 4 Акта перевірки зазначено,
що посадовими особами ТОВ «Адмет-Груп»
на запит органу державної податкової
служби від 07.07.2014 № 7299/10/22-323 первинні
документи відносно взаємовідносин із
ПП «Віва Трейдінг» за квітень 2014 року
не надано. Листом від 23.07.2014 № 23-07/3
отримано відмову у наданні документів.

У подальшому, податковий орган в Акті
перевірки констатує, що в ході
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
первинні документи не надано у зв'язку
із відсутністю посадових осіб за
адресою реєстрації суб'єкта
господарювання.

На сторінці 7 Акта перевірки відповідач
вказує, що в ході відпрацювання
встановлено, що ТОВ «АДМЕР-ГРУП» за
період, який підлягав перевірці
проводило господарські операції із ПП
«Віва Трейдінг» за квітень 2014 року.
Проте, частина суми податку на додану
вартість у розмірі 845314,88 грн. включена
до складу податкового кредиту березня
2014 року. У свою чергу ПП «Віва Трейдінг»
декларує податкові зобов'язання із ТОВ
«АДМЕТ-ГРУП» лише у квітні 2014 року на
суму податку на додану вартість 2502708,10
грн. Реєстри отриманих і виданих
податкових накладних по ПП «Віва
Трейдінг» у квітні 2014 року подано
пустими.

ПП «Віва Трейдінг» за податковою
адресою не знаходиться, має стан 9 -
направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням, вид
діяльності - рекламні агентства і 100 %
податкового кредиту формує від ПП
«Аурум-999» (), яке має
ознаки «фіктивності», оскільки
свідоцтво платника податку на додану
вартість анульовано у зв'язку з
відсутність за місцезнаходженням, а
вид діяльності є оптова торгівля
металами і металевими рудами, а
податкова декларація з податку на
додану вартість за квітень 2014 року не
подана.

Від ДПІ у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів у
Одеській області отримано інформацію,
відносно спектру
фінансово-господарської діяльності ПП
«Аурум-999» (код ЄДРПОУК 37281141) - під час
опрацювання ПП «Аурум-999» () здійснений виїзд за податковою
адресою підприємства і встановлено, що
ПП «Аурум-999» (код за ) за
адресою м. Одеса, проспект Шевченка,
будинок 21, корпус б, квартира 58, не
знаходиться, має стан - 9 (направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням).

Встановити місцезнаходження і
допитати директора ПП «Аурум-999» () є неможливим.

Встановлено, що ПП «Аурум-999» () не має основних засобів,
трудових ресурсів і виробничих
потужностей, факт відсутності
управлінського персоналу, складських
приміщень і транспортних засобів
свідчить про відсутність
адміністративно-господарських
можливостей на виконання будь-яких
послуг і постачання товарів.

Аналізом Єдиного реєстру податкових
накладних встановлено обрив ланцюга
придбання і продажу по номенклатурі
товарів, що свідчить про нереальність
здійснення господарських операцій, а
саме - від ПП «Фокс Трейд» (код за ) на адресу ПП «Аурум-999» () задекларовано реалізацію
інсектицидних засобів проти комах і
ковзани, клюшки для хокею із кодом УКТ
ЗЕД. Від ПП «Аурум-999» ()
на адресу ПП «Віва Трейдінг» () задекларовано надання
послуг із сертифікації, рекламні
послуги, комп'ютерні комплектуючі,
газові котли, комплектуючі до
оргтехніки, одяг, оптичний кабель.
Оскільки ТОВ «АДМЕТ-ГРУП» () займається приготування справ
для військових частин Міністерства
оборони України, то вбачається
маніпулювання показниками податкової
звітності з метою мінімізації
податкових зобов'язань.

Таким чином, встановлено, що
фінансово-господарська діяльність ПП
«Віва Трейдінг» () має
«вигодотранспортуючі» ознаки, а ТОВ
«АДМЕТ-ГРУП» () ознаки
«вигодоотримувача».

На сторінці 9 Акта перевірки відповідач
зазначив, що наведеним не підтверджено
здійснення ПП «Віва Трейдінг» () за квітень 2014 року,
операцій з реалізації товарів,
виконання робіт/послуг контрагентам
покупцям і придбання у контрагентів
постачальників, а ТОВ «АДМЕТ-ГРУП» () не здійснювало операцій з
придбання товарів, робіт/послуг у ПП
«Віва Трейдінг» () за
квітень 2014 року.

Таким чином, відповідач дійшов
висновку про порушення позивачем
пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті
188, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6
статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті
200 Податкового кодексу України -
заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету (рядок 25
Декларацій) за березень 2014 року у сумі
845315,00 грн. і за квітень 2014 року у сумі
1548447,00 грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.08.2014 №
, відповідно до якого позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 3590643,00
грн., з них 2393762,00 грн. за основним
платежем і 1196881,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Непогоджуючись із вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відносно доводів позивача щодо
обставин проведення перевірки, а також
ненадання позивачем витребуваних
податковим органом документів, суд
зазначає про таке.

Як встановлено судом та зазначено в
Акті перевірки, податковим органом
було проведено документальну виїзну
позапланову перевірку.

Види перевірок, які проводяться
податковими органами наведені в статті
75 Податкового кодексу України.

Так, пункт 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України визначає, що
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків (пункт 75.1.1 статті 75
Податкового кодексу України).

Пунктом 75.1.2 статті 75 Податкового
кодексу України передбачено, що
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 3 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства (далі - Порядок), який
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за
№ 34/18772, результати документальних
перевірок оформлюються у формі акта
або довідки. У разі встановлення під
час перевірки порушень складається
акт, а у разі відсутності порушень -
довідка.

Пункт 3 розділу ІІ Порядку встановлює,
що загальні положення акта (довідки)
документальної планової перевірки
(відповідні додатки до загальних
положень) повинні містити такі дані:
інформація про документи, які
використані при перевірці, згруповані
за типами (вказати період охоплення їх
перевіркою та метод - суцільний,
вибірковий) (підпункт 3.11 Порядку).

Як встановлено судом, відображено в
Акті перевірки та вбачається з Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
місцезнаходження позивача є: Київська
область, місто Боярка, вул. 50-річчя
Жовтня, буд. 63 офіс 21.

У свою чергу, в Акті перевірки
зазначено, що перевірка показників
звітності підприємства проводилась в
приміщенні податкового органу в період
з 30.07.2014 по 01.08.2014. При цьому, під час
перевірки опрацьовувались декларації
з ПДВ за березень та квітень 2014 року, а
також використовувалась інформація
комп'ютерних баз даних та
автоматизованих інформаційних систем.
Тобто, первинні документи
бухгалтерського обліку та інші
документи, які складені за результатом
проведеної господарської діяльності
позивачем податковим органом в ході
перевірки не досліджувались, що також
не заперечував представник
відповідача.

Отже, фактично відповідачем було
проведено не документальну виїзну
перевірку, як зазначено в Акті
перевірки, а камеральну перевірку, з
урахуванням того, що вона проводилась у
приміщенні податкового органу шляхом
аналізу даних податкової звітності та
інформаційних баз даних.

Як вже було зазначено, в Акті перевірки
відповідач вказує, що на письмовий
запит позивачем документів надано не
було, а в ході проведення
документальної позапланової перевірки
первинні документи не надано у зв'язку
із відсутністю посадових осіб за
адресою реєстрації суб'єкта
господарювання про що було складено
відповідний Акт.

У свою чергу, пункт 73.3 статті 73
Податкового кодексу України
встановлює, що контролюючі органи
мають право звернутися до платників
податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на
контролюючі органи функцій, завдань, та
її документального підтвердження.

Такий запит підписується
керівником (заступником керівника)
контролюючого органу і повинен містити
перелік інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Платники податків та інші
суб'єкти інформаційних відносин
зобов'язані подавати інформацію,
визначену у запиті контролюючого
органу, та її документальне
підтвердження протягом одного місяця з
дня, що настає за днем надходження
запиту (якщо інше не передбачено цим
Кодексом). У разі коли запит складено з
порушенням вимог, викладених в абзацах
першому та другому цього пункту,
платник податків звільняється від
обов'язку надавати відповідь на такий
запит.

Як встановлено судом, позивачем на
письмовий запит відповідача була
надана відповідь від 23.07.2014 вих. № 23-07/2,
в якій позивач зазначив, що даний запит
не відповідає вимогам Податкового
кодексу України, а саме у письмовій
вимозі обов'язково зазначаються
конкретний перелік документів, які
повинен надати платник податків, та
підстави для їх надання. Водночас, у
запиті від 07.07.2014 підстави для надання
документів, а також конкретного
переліку документів зазначено не було.
При цьому, представник відповідача не
надав суду пояснень з цього приводу.

Відносно відсутності посадових осіб
підприємства за адресою реєстрації,
про що відповідно до пункту 1.4.5
Методичних рекомендацій щодо порядку
взаємодії між підрозділами органів
державної податкової служби при
організації, проведенні та реалізації
матеріалів перевірок платників
податків, які затверджені наказом ДПС
України від 31.10.2012 № 948, було складено
Акт від 30.07.2014 № 338/22-03/37350218 слід
зазначити про таке.

Як вбачається із наявного у матеріалах
справи Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ТОВ «АДМЕТ-ГРУП»
зареєстровано за адресою: Київська
область, м. Боярка, вул. 50-річчя жовтня,
63, офіс 21. Позивач постійно подає до
державного реєстратора відомості про
підтвердження відомостей про юридичну
особу відповідно до вимог Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" від 05.05.2003 року №
755-ІV. Зокрема, останні записи про
підтвердження відомостей про юридичну
особу датовані 15.07.2014 та 04.09.2014. Тобто, в
період проведення перевірки з 30.07.2014 по
01.08.2014 позивач перебував за своїм
місцезнаходженням. Буд-яких записів
станом на час проведення перевірки
щодо відсутності підприємства за
юридичною адресою Єдиний державний
реєстр юридичних осіб та фізичних осіб
не містить.

Крім того, судом встановлено, що
відповідно до наказу від 30.07.2014 № 732 на
підставі якого було призначено
проведення документальної
позапланової перевірки, період її
проведення мав складати з 01.04.2014 по
30.04.2014. Проте, як вбачається зі змісту
Акта перевірки (сторінки 3, 5, 7) вона
фактично була проведена за період
березень-квітень 2014 року, оскільки
перевірялись податкові декларації як
за березень, так і за квітень 2014 року,
тобто податковий орган здійснив
перевірку поза межами періоду, який був
визначений наказом на її проведення.

Відповідно до статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В силу частини п'ятої статті 203
Цивільного кодексу України правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Згідно з статтями 11 і 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Листом Вищого адміністративного суду
України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 визначено,
що для з'ясування обставин реальності
вчинення господарської операції судам
належить ретельно перевіряти доводи
податкових органів про фактичне
нездійснення господарської операції,
викладені в актах перевірки або
підтверджені іншими доказами.

З огляду на те, що відповідач
донарахував податкове зобов'язання з
податку на додану вартість виходячи з
висновку про те, що господарські
операції з ПП «Віва Трейдінг» не мали
реального характеру, судом досліджено
дане питання і встановлено наступне.

Під час судового розгляду представник
позивача повідомив суду, що
підприємство укладало договори із ПП
«Віва Трейдінг» для виконання основних
зобов'язань по договорам із
Міністерством оборони України по яким
позивач з 01.06.2013 надає послуги з
організації харчування
військовослужбовців Збройних Сил
України у 14 областях.

На підтвердження даної обставини
представник позивача надав суду копії
договорів про закупівлю послуг
громадського харчування (харчування,
забезпечення продуктами харчування
особового складу військових частин і
військових навчальних закладів
Збройних Сил України, інших осіб, які
згідно з законодавством мають право на
забезпечення харчуванням у
стаціонарних і польових умовах і
годування штатних тварин) від 30.05.2013 №
286/2/13/11, від 30.05.2013 № 286/2/13/12, від 30.05.2013
№ 286/2/13/17 і додаткових угод до них від
27.02.2014 № 12, від 27.02.2014 № 13, від 27.02.2014 № 14.

Відповідно до зазначених договорів і
додаткових угод позивач прийняв
зобов'язання по наданню у 2013-2014 році
Міністерству оборони України послуг
громадського харчування, забезпечення
продуктами харчування військових
частин і навчальних закладів
дислокованих у Волинській, Вінницькій,
Донецькій, Дніпропетровській,
Кіровоградській, Рівненській,
Тернопільській, Черкаській,
Чернівецькій, Закарпатській,
Запорізькій, Івано-Франківській,
Львівській, Хмельницькій областях.

Також, на підтвердження здійснення
господарських операцій з ПП «Віва
Трейдінг» позивачем надано суду
належним чином засвідчені копії:

- податкових накладних;

- видаткових накладних;

- Актів надання послуг з
прибирання;

- Актів надання послуг з
доставки;

- платіжних доручень.

Тобто, позивачем надано суду як
первинні бухгалтерські, так і інші
документи, які підтверджують придбання
послуг і товару у контрагента та їх
оплата.

При цьому, як встановлено судом, всі
наведені вище документи підписані
уповноваженими особами позивача та
відповідача і скріплені печатками
підприємств.

Крім того, на підтвердження реальності
господарських операцій позивачем
також були надані суду належним чином
засвідчені копії:

- накладних на списання продуктів
харчування по військовим частинам і
навчальним закладам;

- копії розкладок продуктів за нормами
харчування по військовим частинам і
навчальним закладам;

- копії повідомлень-підтверджень
отримання і оприбуткування за
бухгалтерським обліком матеріальних
цінностей, оплачених у
централізованому порядку;

- копії актів приймання наданих послуг
з харчування, які підписані
уповноваженими особами військових
частин та позивачем і скріплені
печатками;

- копії зведених актів приймання
наданих послуг з харчування, які
підписані уповноваженими особами
військових частин та позивачем і
скріплені печатками.

Пов'язуючи господарську діяльність
позивача з проведеними господарськими
операціями з ПП «Віва Трейдінг» суд
зазначає, що відповідно до витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб і фізичних осіб-підприємців
видами діяльності ТОВ «АДМЕТ-ГРУП» є:
інші види перероблення і консервування
фруктів і овочів, виробництво готової
їжі і страв, оптова торгівля іншими
продуктами харчування, у тому числі
рибою, ракоподібними і молюсками,
діяльність ресторанів, надання послуг
мобільного харчування, постачання
інших готових страв.

При цьому, відповідно до витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб і фізичних осіб-підприємців
основними видами діяльності ПП «Віва
Трейдінг» є: діяльність посередників у
торгівлі меблями, господарськими
товарами, залізними і іншими
металевими виробами, діяльність
посередників у торгівлі продуктами
харчування, напоями і тютюновими
виробами, оптова торгівля іншими
товарами господарського призначення,
неспеціалізована оптова торгівля,
рекламні агентства.

У свою чергу, відповідач не надав суду
будь-яких доказів на підтвердження
викладених в Акті перевірки висновків
щодо відсутності фактів постачання ПП
«Віва Трейдінг» товарів і надання
послуг на замовлення ТОВ «АДМЕТ-ГРУП».

В матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надані суду будь-які
докази наявності судових рішень, які б
набрали законної сили, з приводу
незаконних дій посадових осіб ТОВ
«АДМЕТ-ГРУП» і ПП «Віва Трейдінг».

Акт перевірки не містить посилань на
те, що установчі документи, свідоцтво
про державну реєстрацію і свідоцтво
платника податку на додану вартість ПП
«Віва Трейдінг» були скасовані чи
визнані недійсними за рішенням суду, як
на дату укладання чи виконання
договорів, так і на дату складання
податкових накладних.

А відтак, судом не встановлено дефектів
у юридичному статусі контрагента
позивача, отже, на момент здійснення
господарських операцій і видання
податкових накладних, контрагент
позивача був платником податку на
додану вартість, який зареєстрований
відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України.

Щодо відсутності ПП «Віва-Трейдінг» за
податковою адресою, як зазначено в Акті
перевірки, судом встановлено, що
відповідно до записів у Витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців ПП
«Віва-Трейдінг» підтверджувало
відомості про юридичну особу 12.05.2014,
28.05.2014, 05.06.2014 та 26.06.2014. При цьому, в Акті
перевірки відповідачем не зазначено на
підставі яких документів податковий
орган дійшов такого висновку. В ході
судового розгляду справи представник
відповідача також не пояснив суду
даної обставини та не надав жодних
доказів на підтвердження відсутності
контрагента позивача за юридичною
адресою.

У силу положень пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на
податковий кредит пов'язано з
виникненням визначеної законом події
та наявністю належним чином
оформленого документа, який засвідчує
суму сплаченого (нарахованого) податку
на додану вартість по дійсній операції,
пов'язаній з господарською діяльністю
платника податку.

Як вже вказувалось судом, податкові
зобов'язання було визначено позивачеві
у зв'язку з формуванням податкового
кредиту за рахунок сум податку,
сплачених контрагенту у складі
вартості придбаних послуг та товарів.

Водночас, відповідач не ставив під
сумнів правильність здійснення
позивачем розрахунку податкового
кредиту за первинними документами
податкового та бухгалтерського обліку.

Слід також зазначити, що податковий
орган в Акті перевірки дійшов висновку
щодо нереальності господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом виключно на підставі
аналізу податкової звітності та певних
відомостей, які отримані в ході
відпрацювання ТОВ «АДМЕТ-ГРУП».
Водночас, відповідачем в ході
перевірки не вивчались та не
аналізувались документи первинного
бухгалтерського обліку позивача,
оскільки перевірка за своїм змістом
була камеральною, а не плановою
виїзною, як вказано в Акті перевірки.
Тому, відповідач не міг дійти до таких
висновків, адже встановлення обставин
реальності операцій потребує
детального вивчення первинних
бухгалтерських документів та інших
документів, які складені за
результатом проведення господарських
операцій із надання їм правової оцінки
в системному аналізі з іншими
обставинами в їх сукупності, а також за
наявності документального
підтвердження обставин, які
встановлені в ході перевірки. Проте, в
Акті перевірки відсутні посиланя
відповідача на будь-які документи, які
б підтверджували ті обставини на які
посилається відповідач.

Крім того, відповідач в Акті перевірки
вивчає формування податкового кредиту
ПП «Віва-Трейдінг» за рахунок
проведених операцій з іншими
контрагентами, а не безпосередньо із
позивачем.

Посилання відповідача на обставину
відсутності у ПП «Віва-Трейдінг»
необхідних ресурсів, зокрема майна,
транспортних засобів тощо, щодо
проведення господарських операцій не
приймаються судом до уваги, оскільки,
по-перше, в Акті перевірки податковий
орган не зазначає за наявності яких
документів було зроблено такий
висновок, і такі документи не
досліджувались в ході перевірки і не
надані суду під час судового розгляду.

По-друге, для здійснення
підприємницької діяльності не
обов'язково потрібно мати у власності
нерухоме майно і транспортні засоби,
оскільки їх можна орендувати і це не є
перешкодою у веденні підприємницької
діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2014 у
справі № 810/4649/13-а.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу пункту
185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188,
статті 198 Податкового кодексу України
суд дійшов висновку, що право на
податковий кредит може виникати як і з
дати фактичного списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), так із
дати отримання платником податку
товарів/послуг або дати отримання
податкової накладної. Проте,
скористатися цим правом можливо лише
при наявності податкової накладної,
оформленої у відповідності до Закону.
Відсутність податкових накладних
зумовлює неможливість включення
позивачем до податкового кредиту сум,
що підтверджуються вказаними
податковими накладними у періоді
фізичного здійснення господарської
операції.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.4 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону
України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку, що ведеться
підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що містять відомості про
господарські операції та
підтверджують їх здійснення.

Позивачем суду надано документи, що
підтверджують правильність формування
податкового кредиту, зокрема, первинні
бухгалтерські документи.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем суду не
надано доказів того, що контрагент
позивача неправомірно виписав
податкові накладні, а висновки
податкового органу викладені в Акті
перевірки не підтверджені фактично і є
необґрунтованими.

Враховуючи викладене, податкове
повідомлення-рішення від 27.08.2014
№ є протиправним і підлягає
скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 27.08.2014 № .

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АДМЕТ-ГРУП» судовий збір у сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 06 жовтня 2014 р.