Справа № 826/14580/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/16634/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів:
Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року

та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2014 року

у справі № 826/14580/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Профмет"

до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів

про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Увересні 2013 року Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Профмет" звернулось до
суду з позовом до Київської
міжрегіональної митниці
Міндоходів,яким просило скасувати
рішення про коригування митної
вартості №100250000/2013/000004/2 від 22 липня 2013
року.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
відповідачем безпідставно та
необґрунтовано не визнано заявленої
митної вартості товару, оскільки
первісні супроводжуючі документи та
додатково надані документи, оформлені
відповідно до норм чинного
законодавства, містять всю необхідну
інформацію щодо визначення митної
вартості товару.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року у справі №
826/14580/13-а, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року у зазначеній справі, позов
задоволено, визнано протиправним та
скасовано рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
від 22 липня 2013 року№ 100250000/2013/000004/2.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів, відмовляючи ТОВ
"Профмет"в митному оформленні товару та
коригуючи його митну вартість, діяла з
порушенням вимог законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить вищезазначені судові
рішення скасувати та прийняти нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

ТОВ "Профмет" подало до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувало на відповідність
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України. Позивач
просив залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем згідно
вантажної митної декларації
№100250000/2013/016140 від 11 липня 2013 року був
заявлений в режимі імпорту товар -
засоби кріплення. Митна вартість була
визначена за основним методом - ціною
контракту і становить 300511,30грн. Розмір
митних платежів становив 78132,93грн.

Київською регіональною митницею
державної митної служби України було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 100250000/2013/000004/2
від 11 липня 2013 року. За наслідком такого
коригування різниця у митних платежах
становить 52307,51 грн. в сторону
збільшення.

Позивач не погоджується з оскаржуваним
рішення та просить скасувати його.

Як вбачається з графи 33 оскаржуваного
рішення метод визначення митної
вартості товарів за ціною контракту не
застосовувався, оскільки надані
документи для підтвердження митної
вартості містять розбіжності та не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

У відповідності до положень ч.1. ст. 51 та
ч.1. ст.52 Митного кодексу України (№
4495-VI від 13.03.2012, далі - МКУ) митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані, зокрема: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з органом доходів і
зборів; 2) подавати органу доходів і
зборів достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню (ч.2. ст. 52 МКУ).

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування (ч.2. ст.53 МКУ).

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та ;є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини (ч.3. ст. 53 МКУ).

Правильність визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч.1. ст.54 МКУ).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема: здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, яка
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари (п.1. ч.4. ст. 54 МКУ).

Визначення митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, не допускається включення
ніяких інших витрат, крім тих, що
передбачені у частині 11 статті 58 МК
України.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості (ч. 6. ст. 54 МКУ).

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом (ч. 7, 8, 9 ст. 55 МКУ).

Посилання митниці щодо не надання
договору на транспортне
експедирування товару та в зв'язку з
цим відсутності відомостей стосовно
переліку та вартості
транспортно-експедиційних послуг, що
унеможливлює перевірку врахування
всіх можливих складових вартості
перевезення, не є вірним.

Оскільки, позивачем було подано
відповідачу разом з супровідним листом
вих. № 71 від 19.08.2013 року копію договору
№ 8/12/2011 на транспортно-експедиторське
обслуговування із заявкою № 23 від
08.05.2013 року, які містять усі відомості
щодо складових вартості перевезення:
вартість вантажно-розвантажувальних
робіт, автотранспортні послуги,
експедиторська винагорода, морське
перевезення,
транспортно-експедиторське
обслуговування на території України.
Згідно довідки № 99770-1 від 17.07.2013 року
страхування вантажу контейнера №
PONU2047492/20 (з Шанхаю до Одеси) не
здійснювалось.

Так, декларанту 11.06.2013 року було
запропоновано надати для
підтвердження заявленої митної
вартості додаткові документи згідно
частини 3 ст.53 МКУ.

Декларантом12.07.2013 року було подано
прайс-лист виробника б/н від 11.02.2013року,
видаткові накладні від 11.02.2013 року,
митну декларацію країни відправлення,
висновок КНДІСЕ від 10.07.2013року № 6590/13-54.

Судами встановлено, що ТОВ "Профмет"
надано Київській міжрегіональній
митниці Міндоходів для митного
оформлення товару документи,
передбачені статтею 53 МКУ. Документи
містили об'єктивні і достовірні дані,
які підтверджували ціну товару.

Згідно ч. 5 ст. 53 МКУ, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо
витребування додаткових документів
для перевірки правильності визначення
митної вартості товару можуть бути
реалізовані за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару.

Отже, висновок судів попередні
інстанцій про порушення відповідачем
вимог ст. 53 МКУ та безпідставне
зобов'язання позивача надати додаткові
документи для підтвердження митної
вартості товару, є правомірними.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права. Також відсутні
підстави вважати, що цими судами
допущені порушення норм
процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередній
інстанцій підлягають залишенню без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі № 826/14580/13-а - залишити без
змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: