Справа № 357/14047/14-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Дмитренко
А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до УДАІ при УМВС України
в Рівненській області, інспектора
дорожньо-патрульної служби роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ при
УМВС України в Рівненській області
Рахильчука Андрія Борисовича про
визнання протиправними дій та
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 17.09.2014 року
інспектором ДПС Рахильчуком А.Б.
винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення та
накладено на нього стягнення за ч.3 ст.122
КУПАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за
те, що він керуючи транспортним засобом
Мерседес-Бенц Е 280 д.н.з. НОМЕР_1 на 354 км
автодороги Київ-Чоп, перевищив
швидкість на 58 км/год і рухався зі
швидкістю 118 км/год. Цю постанову
позивач вважає протиправною, оскільки
в його діях відсутній склад даного
адміністративного правопорушення,
швидкості він не перевищував, а рухався
з дозволеною швидкістю. Позивач просив
суд визнати протиправними дії
інспектора ДПС Рахильчука А.Б. під час
складання стосовно нього постанови
серії ПС1 № 537190 від 17.09.2014 року,
скасувати постанову про притягнення
його до адмінвідповідальності від
17.09.2014 року серії ПС1 № 537190 та
провадження по справі закрити за
відсутністю в його діях складу
адмінстративного правопорушення.

В суді позивач підтримав позовні
вимоги.

Представник відповідача УДАІ при УМВС
України в Рівненській області,
відповідач інспектор ДПС роти ДПС ДАІ
при УМВС України в Рівненській області
Рахильчук Андрій Борисович в судове
засідання не з'явилися, про час
розгляду справи повідомлені належним
чином, до суду надано письмові
заперечення на позов з клопотанням
щодо розгляду справи без участі
представника УДАІ.

Заслухавши пояснення позивача,
оглянувши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову
належить відмовити з наступних
підстав.

Так, по справі встановлено, що 17.09.2014
року інспектором ДПС роти ДПС ДАІ при
УМВС України в Рівненській області
Рахильчуком Андрієм Борисовичем
винесено постанову серії ПС1 № 537190
про притягнення позивача ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст.122 КупАП та накладено на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 грн. за порушення
ним п.12.4 ПДР України, а саме за те, що
він 17.09.2014 року о 10 год.26 хв. на 354 км
автодороги Київ-Чоп в населеному
пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45,
перевищив швидкість більш як на 50
км/год, рухався зі швидкістю 118 км/год,
швидкість вимірювалась приладом
«Візир» № 0812518, що слідує з копії
вказаної постанови .

При вирішенні даного спору суд
виходить з наступного.

За п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні усі адміністративні
справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.122 КупАП
передбачена відповідальність за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на п'ятдесят кілометрів на
годину, ненадання переваги в русі
транспортним засобам
аварійно-рятувальних служб, швидкої
медичної допомоги, пожежної охорони,
міліції, що рухаються з увімкненими
спеціальними світловими або звуковими
сигнальними пристроями, а так само
порушення правил зупинки, стоянки, що
створюють перешкоди дорожньому руху
або загрозу безпеці руху, що тягне за
собою накладення штрафу від тридцяти
до сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян або громадські роботи
на строк від тридцяти до сорока годин.

Як вказано в п.12.4 ПДР України, у
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

Дорожній знак 5.45 Додатку № 1 ПДР
України означає - "Початок населеного
пункту". Найменування і початок
забудови населеного пункту, в якому
діють вимоги цих Правил, що визначають
порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до ст.251 КпАПУ доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

В даному випадку підставою для
винесення постанови про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності є фіксування
правопорушення в протоколі про
адмінправопорушення та за допомогою
засобу вимірювальної техніки «Візир»
№ 0812518.

Як вбачається з копії протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 040142, його складено 17.09.2014 року о 10
год.30 хв. інспектором роти ДПС
Рахильчуком А.Б., позивач був
ознайомлений з протоколом, отримав
його копію, про що свідчить його підпис
на протоколі, також позивач вказав в
протоколі на те, що з порушенням не
згодний, оскільки швидкість
вимірювалась з автомобіля ДАІ, який
їхав назустріч його автомобілю.

За ч.1 ст.256 КпАПУ у протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Як передбачено ст.245 КпАПУ, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КпАПУ орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає необгрунтованими посилання
позивача на те, що оскаржувану
постанову винесено за відсутності
доказів скоєння ним адміністративного
правопорушення.

Як вказано вище в постанові, одним із
доказів по справі є протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому відображено фактичні дані, що
мають значення для вирішення даної
справи.

Крім того, відповідачем до суду
надіслано матеріали фотозйомки,
проведеної приладом «Візир» № 0812518, на
яких зафіксовано порушення ПДР
позивачем, а саме: зафіксовано
швидкість руху автомобіля позивача
17.09.2014 року о 10 год.26 хв. -118 км/год.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
міліцію» для виконання покладених
обов'язків працівникам міліції
надається право проводити
фотографування, звукозапис, кіно- і
відеозйомку, як допоміжний засіб
попередження протиправих дій та
розкриття правопорушень.

Згідно копії свідоцтва про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки,
яку додано до заперечень відповідача,
вимірювач швидкості радіолокаційний
відеозаписуючий «Візир» № 0812518 на
підставі результатів повірки визано
придатним до застосування, діапазон
вимірювання швидкості від 20 до 250
км/год, границі абсолютної похибки в
стаціонарному режимі - до 1 км/год,
границі абсолютної похибки в
патрульному режимі- до 2 км/год.

Свідоцтво видане Державним
підприємством «Рівненський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації», чинне до 08.11.2014 року.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідачем надано належні докази,
якими підтверджується факт скоєння
позивачем адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч.3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, сам позивач в суді не
заперечував того, що дійсно в той час,
на який вказано в протоколі та
постанові про адмінправопорушення, він
рухався на автомобілі Мерседес-Бенц Е
280 д.н.з. НОМЕР_1 на 354 км автодороги
Київ-Чоп.

А на обгрунтування позовних вимог
стосовно того, що він рухався з
дозволеною швидкістю, позивачем
доказів не надано.

За ст.293 КпАПУ орган (посадова особа)
при розгляді скарги або протесту на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу
або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу
на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

А тому проаналізувавши докази по
справі, суд приходить до висновку, що
оскаржувану постанову було винесено
уповноваженою особою в межах її
компетенції, вид адмінстягнення обрано
в межах санкції статті КУпАП, факт
скоєння позивачем адміністративного
правопорушення підтверджено належними
та допустимими доказами, посадовою
особою при винесенні постанови було
з'ясовано всі обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, не було також порушено порядок
і строки розгляду справи.

Отже, підстав для скасування постанови
про притягнення позивача до
адмінвідповідальності від 17.09.2014 року
серії ПС1 № 537190 та закриття
провадження по справі суд не вбачає і
відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 122, 245,251, 256, 258, 268, 272, 277,
280,293 КУпАП , п. 12.4 Правил дорожнього
руху України, затверджених постановою
КМ України від 10.10.2001 року № 1306 /зі
змінами/, ст.ст.6,17,18, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1
-відмовити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя А. М. Дмитренко