Справа № 808/4455/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року о 12 год. 15 хв.Справа №
808/4455/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Південного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя

до ОСОБА_2, м. Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява від Південного
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя (далі - Південний РЦЗ,
позивач) до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2,
відповідач), в якому позивач, з
наступним уточненням просить стягнути
з відповідача 3000,00 грн. допомоги по
безробіттю, яку він отримав незаконно.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
приписами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 №1533-ІІІ (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон
України №1533-ІІІ), Закону України «Про
зайнятість населення» №803-ХХІ від
01.03.1991 (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон України №803-ХХІ) та зазначає, що
в результаті розслідування страхового
випадку та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
встановлено, що відповідач під час
перебування на обліку у центрі
зайнятості та отримання матеріального
забезпечення уклав Договір про надання
послуг консультанта від 21.08.2013 та
отримав дохід. Отже, оскільки ОСОБА_2
приховав від служби зайнятості факт
працевлаштування, відповідач
незаконно отримав матеріальне
забезпечення у загальній сумі 3996,85 грн.

26.08.2014 до суду надійшла заява від
позивача про зменшення позовних вимог
(вх.№32490 від 26.08.2014), в якій позивач
просить стягнути з відповідача 3000,00
грн. у зв'язку з частковою сплатою
відповідачем суми боргу у розмірі 996,85
грн.(а.с.43-44).

Оскільки заява не суперечить вимогам
ст. 137 КАС України, суд ухвалою від 10.09.2014
прийняв її до розгляду.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, 10.09.2014 до суду
надійшло клопотання про зупинення
провадження до терміну, повного
виконання вироку Комунарського
районного суду, а саме до 20.02.2014.

Ухвалою суду від 10.09.2014 в задоволенні
зазначеного клопотання представника
позивача відмовлено.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, клопотань та
заяв від відповідача на адресу суду не
надходило, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час
судового розгляду адміністративної
справи здійснює повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності сторін на підставі наявних
у ній доказів.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши інші наявні у справі докази
у їх сукупності, судом встановлено
наступне.

14.03.2013 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) звернувся до Південного
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя із заявою про надання
статусу безробітного, у якій зазначив,
що не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує, не має права на пенсію за віком
в тому числі на пільгових умовах
вислугою років, не укладав договору
цивільно-правового характеру, як член
селянського господарства не
зареєстрований (а.с.4).

Крім того, 21.03.2013 ОСОБА_2 подав до
Південного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя заяву про
призначення виплати допомоги по
безробіттю (а.с.5).

Із матеріалів справи встановлено, що
Наказом Південного РЦЗ м. Запоріжжя від
15.03.2013 №НТ130315 ОСОБА_2 надано статус
безробітного та призначено допомогу по
безробіттю Наказом від 21.03.2013
№НТ130321(а.с.7).

Судом встановлено, що Шевченківським
районним центром зайнятості
Київського міського центру зайнятості
позивачу супровідним листом від 28.04.2014
№2069 надано документи звірки гр. ОСОБА_2
з ПрАТ «МетЛайф» (а.с.9).

Відповідно до Акту №478 від 14.04.2014
Розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», складеного
Шевченківським районним центром
зайнятості Київського міського центру
зайнятості (а.с.10), на підставі запиту
Південного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя від 14.03.2014 №496,
проведено звірку факту перебування у
трудових відносинах та отримання
доходу гр. ОСОБА_2 з ПрАТ «Аліко
Україна», яке змінило назву на
ПрАТ «МетЛайф». В результаті
звірки встановлено, що гр. ОСОБА_2 з ПрАТ
«Аліко Україна» уклав договір про
надання послуг консультанта від 21.08.2013
(а.с.11-15). В Акті №478 також зазначено, що
згідно Акту виконаних робіт від 30.08.2013
гр. ОСОБА_2 за надані послуги було
нараховано 901,00 грн. (а.с.16).

Відповідно до Довідки Південного РЦЗ м.
Запоріжжя ОСОБА_2 виплачено
матеріальну допомогу за період 01.08.2013
по 31.12.2013 у сумі 3996,85 грн.(а.с.14).

19.06.2014 Південним районним центром
зайнятості м. Запоріжжя видано Наказ
№НТ140619 про повернення виплат
(а.с.7-зворот).

Позивач надсилав відповідачу
Претензію від 19.06.2014 №1152 (а.с.17) про
відшкодування коштів у сумі 3996,85 грн.
протягом 15 календарних днів від дня
отримання цього повідомлення.

Вказана Претензія була отримана
відповідачем 24.06.2014 особисто, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, копія якого міститься в
матеріалах адміністративного справи
(а.с.18).

Проте, в добровільному порядку
відповідачем сума заборгованості
повернута не була, у зв'язку з чим
позивач звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду за
примусовим стягненням з відповідача
такої суми.

Суд також звертає увагу, що в
матеріалах адміністративної справи
наявна копія Вироку Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2014 у
справі №333/5263/14-к (провадження
1-кп/333/435/14) (а.с.50-52) (далі - Вирок).
Відповідно до зазначеного Вироку
ОСОБА_2 був обвинуваченим, а Південний
районний центр зайнятості м. Запоріжжя
потерпілим у зазначеній кримінальній
справі. У Вироку суду зазначено, що
14.03.2013 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) звернувся до Південного
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя із заявою про надання
статусу безробітного, та Наказом
Південного РЦЗ м. Запоріжжя від 15.03.2013
№НТ130315 ОСОБА_2 надано статус
безробітного та призначено допомогу по
безробіттю Наказом від 21.03.2013 №НТ130321.
Вказано, що ОСОБА_2 з ПрАТ «Аліко
Україна» уклав цивільно-правову угоду
про надання послуг консультанта від
21.08.2013, та вказано, що згідно Акту
прийомки виконаних робіт від 30.08.2013 гр.
ОСОБА_2 за надані послуги було
нараховано 901,00 грн., та перераховано на
його особистий рахунок 742,21 грн. У
Вироку суду також зазначено, що під час
судового розгляду надійшла угода про
примирення від 26.06.2014 між представником
потерпілого Південного районного
центру зайнятості м. Запоріжжя та
обвинуваченим ОСОБА_2, відповідно до
якої обвинувачений та представник
потерпілого дійшли згоди щодо правової
кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1
ст.190 Кримінального кодексу України,
розміру майнової шкоди та порядку її
відшкодування, а саме, ОСОБА_2 бере на
себе зобов'язання відшкодувати
матеріальну шкоду в розмірі 3996,85 грн. на
протязі восьми місяців, у розмірі
восьми платежів у кожен місяць до
двадцятого числа поточного місяця, а
саме 496,85 грн. до 20.07.2014, та по 500,00 грн.
щомісяця до 20.02.2015. Вироком суду
затверджено угоду про примирення від
26.06.2014, укладену між обвинуваченим
ОСОБА_2 та представником потерпілого
Південного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя, а також ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 190 Кримінального
кодексу України та призначено
узгоджене покарання. Вирок набрав
законної сили (а.с.52).

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 2 Закону України №803-ХІІ
безробітні - це громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів.

Згідно пп. б п.3 ст.1 Закону України
№803-ХІІ в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю.

Відповідно до ст.7 Закону України
№1533-ІІІ видами забезпечення є, зокрема,
допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітним підприємницької
діяльності.

Положенням п. 2 ст. 36 Закону України №
1533-ІІІ передбачено, що застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України
№ 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктом 6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної
податкової адміністрації України від
13.02.2009 №60/62, Постанова правління
Пенсійного фонду України від 13.02.2009 №7-1
встановлено, у разі встановлення
центром зайнятості відповідно до цього
Порядку належності безробітної особи
до категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна
в установленому законодавством
порядку та повертає суму незаконно
отриманого матеріального
забезпечення і вартості наданих
соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з
дня їх призначення повертаються
особою відповідно до пункту 7 цього
Порядку.

У п. 7 Порядку зазначено, що рішення про
повернення коштів особою чи
роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти.

Відповідно до Положення про Південний
районний центр зайнятості,
затвердженого та погодженого з
Запорізьким обласним центром
зайнятості 14.03.2011, Південний районний
центр зайнятості, зокрема, стягує в
установленому порядку штрафні санкції
з роботодавців та застрахованих осіб
за порушення вимог законодавства у
сфері зайнятості та
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття.

В той же час суд зазначає, що згідно ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За приписами ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, під час розгляду справи судом
встановлено, що станом на час розгляду
даної адміністративної справи у суді
існує Вирок Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 15.07.2014 у
кримінальній справі №333/5263/14-к
(провадження 1-кп/333/435/14), який набрав
законної сили, та яким ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 190 Кримінального
кодексу України та призначеного
узгоджене покарання. Судом досліджено
зазначений Вирок суду та встановлено,
що злочин, у скоєнні якого ОСОБА_2
визнано винним, є підставою для
стягнення з останнього 3996,85 грн.
допомоги по безробіттю у
адміністративній справі №808/4455/14.

Оцінивши надані документи та
матеріали, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню з
огляду на те, що на момент розгляду
адміністративної справи №808/4455/14,
набравшим законної сили вироком суду
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 15.07.2014 у кримінальній
справі №333/5263/14-к (провадження
1-кп/333/435/14) затверджено угоду про
примирення від 26.06.2014, укладену між
обвинуваченим ОСОБА_2 та представником
потерпілого Південного районного
центру зайнятості м. Запоріжжя про
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 3996,85 грн. на протязі восьми
місяців, у розмірі восьми платежів у
кожен місяць до двадцятого числа
поточного місяця, а саме 496,85 грн. до
20.07.2014, та по 500,00 грн. щомісяця до 20.02.2015.,
а також ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
190 Кримінального кодексу України та
призначено узгоджене покарання. Тому
суд дійшов висновку, що позивач
намагається двічі стягнути з
відповідача суму шкоди у розмірі 3996,85
грн. Суд також звертає увагу, що
позивачем надано докази часткової
сплати відповідачем вищевказаної суми
боргу у розмірі 996,85 грн., тому Південний
РЦЗ м. Запоріжжя зменшив суму позовних
вимог до 3000,00 грн. (а.с.44).

Отже, зважаючи на приписи ст. 61
Конституції України суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову у даній справі.

Згідно зі ст.11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що позов Південного
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя є необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 61 Конституції України,
ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 72, 86, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
Південного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя до ОСОБА_2 про
стягнення коштів у сумі 3000,00 грн. -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.
Шара