Справа № 822/3282/14
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3282/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового
О.Л. при секретаріКомарницькій О.М. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз Транс Лайн-1"
до Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Союз Транс Лайн-1"
звернулося до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що за наслідками
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Союз Транс Лайн-1" з
питань визначення повноти нарахування
та сплати податків ТОВ "Союз Транс
Лайн-1" по взаємовідносинах з ТОВ "ТБК
"Фаворі-Строй" у період з 01.01.2013 року по
01.03.2014 року, Хмельницькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області неправомірно, на
думку позивача, прийняте податкове
повідомлення-рішення №/113 від
25.07.2014 року.

В судовому засіданні представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз Транс Лайн-1"
підтримав заявлені вимоги, з підстав
викладених в позовній заяві просив
позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив, з підстав викладених в
письмовому запереченні від 18 серпня 2014
року просив в задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз Транс Лайн-1"
відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Суд встановив, що позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Союз Транс
Лайн-1", ідентифікаційний код 37347893,
зареєстроване 07.12.2010 року Хмельницькою
районною державною адміністрацією як
суб'єкт підприємницької діяльності -
юридична особа та внесене до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

У період з 18.06.2014 року по 02.07.2014 року
посадовими особами відповідача
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ "Союз Транс Лайн-1"
з питань визначення повноти
нарахування та сплати податків ТОВ
"Союз Транс Лайн-1" по взаємовідносинах
з ТОВ "ТБК "Фаворі-Строй" у період з
01.01.2013 року по 01.03.2014 року.

За результатами перевірки було
складено акт №1143/151/37347893 від 09.07.2014 року.

В ході перевірки виявлені та
відображені в акті порушення позивачем
вимог: п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в результаті чого ТОВ "Союз
Транс Лайн-1" занижено податок на додану
вартість за період, що підлягав
перевірці за жовтень 2013 року в сумі 1822581
грн.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, відповідачем винесене
податкове повідомлення-рішення
№/113 від 25.07.2014 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів в
розмірі 2278226,25 грн. з яких: за основним
платежем в розмірі 1822581 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 455645,25 грн.

Як вбачається з акту перевірки
№1143/151/37347893 від 09.07.2014 року, заперечень
на адміністративний позов та пояснень,
які були надані представником
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області у судових засіданнях, висновки
щодо порушення позивачем вказаних
положень податкового законодавства
ґрунтується на твердженні про
відсутність фактичного здійснення
операцій ТОВ "Союз Транс Лайн-1" із
контрагентом "ТБК "Фаворі-Строй", що
вказує на неможливість формування
податкової звітності на підставі
взаємовідносин із даним контрагентом.

Судом встановлено, що між ТОВ "Союз
Транс Лайн-1" (замовник) та "ТБК
"Фаворі-Строй" (підрядник) 29.07.2013 року
було укладено договір підряду №94/2013,
відповідно до умов якого підрядник
бере на себе зобов'язання на підставі
замовлення замовника на власний ризик
виконати своїми та/або залученими
силами роботи по подрібненню та
сортуванню скельної маси до фракції:
0х70 та 01х70 мм дробарно-сортувальними
комплексами на об'єкті покращення
гідравлічних характеристик річки
Дністер (будівництво
Новодністровської НАЕС, Сокирянський
район, Чернівецька область), а замовник
зобов'язується прийняти ці роботи та
оплатити їх.

03.12.2013 року між ТОВ "Союз Транс Лайн-1"
(покупець) та "ТБК "Фаворі-Строй"
(продавець) було укладено договір
купівлі-продажу №03/12, відповідно до
умов якого продавець передає, а
покупець приймає у власність
автогрейдер ДЗ - 98 серійний номер
НОМЕР_3 року випуску, номер двигуна
НОМЕР_1, модель двигуна НОМЕР_2

Твердження представника відповідача
про безтоварність господарських
операцій позивача із "ТБК "Фаворі-Строй"
ґрунтується на тому, що у підприємства
відсутні необхідні умови для
здійснення господарської діяльності,
чисельність працюючих одна особа,
відсутність оригіналів первинних
документів у "ТБК "Фаворі-Строй" та
поясненнях ОСОБА_3

Суд не погоджується із такими
твердженнями відповідача, оскільки
загальним принципом юридичної
відповідальності є вина в порушенні
законодавчо встановленого
імперативного правила поведінки. Закон
не передбачає відповідальності за
винні дії іншої особи.

Невиконання контрагентом свого
зобов'язання зокрема зі сплати ПДВ до
бюджету тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.
Ця обставина не є підставою для
позбавлення позивача як платника ПДВ
права на його відшкодування у разі,
коли цей платник виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (п. 198.6 ст. 198).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної передбачені ст. 201 ПК України,
відповідно до п. 201.1 якої платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, перелік яких
наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

В статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" законодавець
визначив поняття первинного документу,
під яким необхідно розуміти документ,
що містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Суд зазначає, що наслідки в податковому
обліку платника податків створюють
лише реально вчинені господарські
операції, тобто такі, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" від 16.07.1999 року №
996-14 зі змінами і доповненнями
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Аналогічної позиції притримується
Європейський Суд з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р.
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Також Європейський Суд з прав людини у
справі "Інтерсплав проти України"
(Заява № 803/02) зазначив, що коли державні
органи володіють будь-якою інформацією
про зловживання у системі
відшкодування ПДВ, що здійснюються
конкретною кампанією, вони можуть
вжити відповідних заходів з метою
запобігання або усунення таких
зловживань.

Суд не погоджується з позицією
представників відповідача про
безтоварність здійснених
господарських операцій між позивачем
та контрагентом - "ТБК "Фаворі-Строй",
оскільки вони підтверджуються
наявними в матеріалах справи
податковими накладними, видатковими
накладними, актами приймання виконаних
будівельних робіт, актами звірки
взаємних розрахунків.

Крім того суд зазначає, що неточність в
податковій накладній №14543 від 30.09.2013
року ТОВ "Союз Транс Лайн-1" стосовно
невірного зазначення номенклатури
товарів/послуг продавця та акті
приймання виконаних будівельних робіт
форми КБ-2в за вересень 2013 року не є
безумовним доказом безтоварності
господарської операції, оскільки
доказами, наявними в матеріалах справи,
підтверджується її реальне виконання.

Крім того відповідачем на протокол
допиту свідка ОСОБА_3 На думку
відповідача зазначеним
підтверджується фіктивність первинних
документів, які надавалися позивачем
при проведенні перевірки.

Суд критично ставиться до таких
тверджень відповідача, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно частини 4 статті 72 КАС України,
вирок суду в кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, суд не може прийняти
показання ОСОБА_3 в якості достатнього
та належного доказу, так як викладені в
протоколі допиту свідка дані не
спростовують у встановленому законом
порядку докази, що наявні у матеріалах
справи.

Відповідно до частини 2 статті 70 КАС
України, сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Крім того, частина 4
зазначеної статті КАС України
передбачає, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Однак, питання фіктивності правочинів
та фіктивності первинних документів не
є предметом розгляду у даній справі та
не є предметом оскарження. Дане питання
має бути з'ясовано в ході окремого
судового розгляду із постановленням
судового рішення про визнання чи не
визнання первинних документів
фіктивними або шляхом ухвалення вироку
в кримінальній справі.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджується, що надані позивачем
первинні документи містять всі
необхідні реквізити, наявність яких є
необхідною умовою при їх складанні, а
відтак суми ПДВ правомірно включені
позивачем до складу податкового
кредиту та відображені в деклараціях
по податку на додану вартість за
відповідні періоди, на основі
отриманих податкових накладних.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. А суд, згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм
законодавства та враховуючи
встановлені обставини справи, суд
приходить до висновку, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
належить визнати протиправним та
скасувати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 7 - 12, 17, 18, 70, 71, 86, 159 - 163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області №/113 від 25.07.2014 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз Транс Лайн-1"
понесені судові витрати в розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01
вересня 2014 року

Суддя/підпис/О.Л. Польовий"Згідно з
оригіналом" Суддя О.Л. Польовий