Справа № 2а-1648/11/1070
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/41693/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

при секретарі: Сватко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «ШРБУ №100» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року

по справі №2а-1648/11/1070

за позовом Дочірнього підприємства
«ШРБУ №100» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (надалі - ДП «ШРБУ №100» ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України»)

до Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області (надалі - ДПІ у Вишгородському
районі Київської області)

про визнання незаконними та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У березні 2011р. позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
незаконним та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Вишгородському районі Київської
області № від 24.03.2011.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Вишгородському районі Київської
області № від 24.03.2011р.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2012р.
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2012р. та
залишити в силі постанову Київського
окружного адміністративного суду від
24.06.2011р., посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.10.2013р. касаційну скаргу ДП
«ШРБУ № 100» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» залишено без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.09.2012р. залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від
01.07.2014р. ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
14.10.2013р. скасовано та справу направлено
на новий судовий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції
встановлено, що ДПІ у Вишгородському
районі Київської області проведено
невиїзну документальну перевірку
дотримання своєчасності сплати
позивачем узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств, за результатами якої
складено акт №655/15-116/05423018/66 від 23.03.2011р.
про порушення позивачем вимог п.57.1 ст.57
Податкового кодексу України в частині
несвоєчасності сплати податкового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств, що перебувають у
державній власності.

На підставі зазначеного акта
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
24.03.2011р., яким на підставі п.126.1 ст.126 ПК
України на позивача накладено штраф у
розмірі 779299,60грн. за порушення ним
граничних строків сплати узгодженого
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств, що перебувають у
державній власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції послався на пункт 7
підрозділу 10 розділу XX «Перехідні
положення» ПК, яким визначено, що
штрафні санкції за порушення
податкового законодавства за період з 1
січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше ніж
1 грн. за кожне порушення. Оскільки
порушення строків сплати податкового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємства вчинено у період з 1 січня
по зо червня 2011 року, суд дійшов
висновку, що розмір штрафних санкцій,
визначений в оскаржуваному
податковому повідомленні, не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, колегія апеляційного суду
виходила з того, що звільнення від
фінансових санкцій платників податку
передбачено крім пункту 7 підрозділу 10
«Інші перехідні положення» розділу XX
«Перехідні положення» ПК також і
пунктом 6 цього підрозділу, яким,
зокрема, і встановлено обмеження
відповідальності за порушення
податкового законодавства платників
податку на прибуток підприємств саме
за порушення правил справляння податку
на прибуток. Вказані обмеження
запроваджені з метою забезпечення умов
для адаптації платників податку на
прибуток до нових правил його
справляння, що значно відрізняються
від тих, які діяли до набрання чинності
1 квітня 2011 року розділом III ПК. Проте, як
пунктом 203.2 статті 203, пунктом 57.1 статті
57 ПК, так і підпунктом 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» встановлені
однакові строки сплати узгодженого
податкового зобов'язання, тобто
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку. Положеннями ПК не
встановлено нових правил сплати
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на прибуток, у зв'язку з чим
немає правових підстав для
застосування пільгових штрафних
санкцій, передбачених у підрозділі 10
розділу XX Перехідних положень ПК.

Однак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з
такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитись не може з огляду
на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що фактично оплата
позивачем платежу «податок на прибуток
підприємств за 2010 рік» була здійснена у
період з 23 по 28 лютого 2011 року, а отже,
кількість днів затримки узгодженої
суми податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств
складає 4, 5 та 9 днів, тобто податкову
декларацію позивач подавав з
порушенням встановленого граничного
строку подання.

Згідно п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо
платник податків не сплачує узгоджену
суму грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Разом з тим, у п.7 підрозділу 10 розділу XX
Податкового кодексу України визначено,
що штрафні санкції за порушення
податкового законодавства за період з
01 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Відповідно до п.113.3 ст.113 ПК України
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кодексом та іншими законами України.
Застосування за порушення норм законів
з питань оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів), не
передбачених Кодексом та іншими
законами України - не дозволяється.

Враховуючи, що несвоєчасне подання
підприємством податкової декларації
мало місце в період з 1 січня до 30 червня
2011 року, тому колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з цілком
правильними та обґрунтованими
висновками суду першої інстанції, що на
підставі пункту 7 підрозділу 10 «Інші
перехідні положення» розділу XX
«Перехідні положення» ПК до
правопорушень, вчинених за вказаний
період, слід застосовувати штрафні
санкції в розмірі не більше 1 грн. за
кожне правопорушення.

Дана правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 12.11.2013р. (К/800/17225/13) та від
28.01.2014р. (К/9991/94331/11).

Згідно ст.226 КАС України, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції не
звернув уваги на зазначені обставини і
без достатніх підстав скасував
обґрунтовану та законну постанову суду
першої інстанції, то постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2012р.
підлягає скасуванню із залишенням у
силі постанови Київського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011р.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «ШРБУ №100» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» - задовольнити

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року скасувати та залишити в силі
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 24 червня 2011
року.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов