Справа № К/9991/55911/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/55911/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська мехколона
№8» до Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим про зобов'язання вчинити певні
дії, за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кримська
мехколона №8» на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10 серпня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кримська мехколона
№8» (далі Товариство) звернулось з
позовом до Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим (далі УДАІ), в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просило
зобов'язати відповідача здійснити
реєстрацію транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог
Товариство зазначало, що транспортний
засіб, про реєстрацію якого ідеться в
позові, належить позивачу на підставі
акту приймання-передачі рухомого та
нерухомого майна, а тому відмова УДАІ в
його реєстрації є протиправною.

Вважаючи це порушенням своїх прав,
Товариство просило про задоволення
позову з вищезазначених підстав.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 10 серпня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними судові рішення скасувати та
задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що згідно акту
приймання-передачі рухомого та
нерухомого майна, затвердженого
протоколом №3 загальних зборів
учасників Товариства, позивач прийняв
від Закритого акціонерного товариства
«Новоандріївське» автомобіль УАЗ - 3303
ЛЕК, 1988 року виробництва, державний
номерний знак - 9048 КРН.

15 березня 2010 року Товариство
звернулось до відповідача з заявою про
реєстрацію вищезазначеного
транспортного засобу, однак, листом від
22 березня 2010 року № 11/2820, у її
задоволенні відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій, на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що
відповідач, відмовляючи у реєстрації
транспортного засобу, діяв у
відповідності до вимог чинного, у
період спірних правовідносин,
законодавства, оскільки Товариством не
дотримано вимог Закону України від 30
червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній
рух» (далі Закон № 3353-ХІІ) та Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженою
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року № 1388 (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 23 грудня 2009 року № 1371, далі
Порядок).

Так, у відповідності до статті 34 Закону
№ 3353-ХІІ (в редакції спірного періоду),
державна реєстрація транспортного
засобу полягає у здійсненні комплексу
заходів, пов'язаних із перевіркою
документів, які є підставою для
здійснення реєстрації, звіркою і, за
необхідності, дослідженням
ідентифікаційних номерів складових
частин та оглядом транспортного
засобу, оформленням і видачею
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Державний облік зареєстрованих
транспортних засобів включає в себе
процес реєстрації, накопичення,
узагальнення, зберігання та передачі
інформації про зареєстровані
транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік
автомобілів, автобусів, мотоциклів та
мопедів усіх типів, марок і моделей,
самохідних машин, причепів та
напівпричепів до них, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів здійснюються підрозділами
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України. Для
автоматизованого обліку
зареєстрованих транспортних засобів
та відомостей про їх власників
ведеться Єдиний державний реєстр,
держателем якого є Державтоінспекція
Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та
особи, які використовують їх на
законних підставах, зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
належні їм транспортні засоби протягом
десяти діб після придбання, митного
оформлення, одержання транспортних
засобів або виникнення обставин, що
потребують внесення змін до
реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та
видаються реєстраційні документи,
зразки яких затверджуються Кабінетом
Міністрів України, та закріплюються
номерні знаки, які відповідають
вимогам стандартів. Закупівля за
державні кошти бланків реєстраційних
документів та номерних знаків для
транспортних засобів здійснюється
відповідно до вимог законодавства тими
органами, на які покладений обов'язок
щодо їх реєстрації.

Єдині зразки державних номерних знаків
та вимоги до них, у тому числі тих, що
виготовляються за індивідуальним
замовленням, встановлюються
державними стандартами України.

Згідно з Порядком державна реєстрація
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
оцінку їх вартості (проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку в порядку, встановленому
МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики,
Держмитслужбою та Фондом державного
майна, і має відповідні документи),
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби; копія
рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин; довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску; акт
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача; вантажна митна
декларація або видане митним органом
посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договір фінансового лізингу.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Як правильно встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
Товариство, звертаючись до УДАІ із
заявою про реєстрацію транспортного
засобу, не надало передбачених пунктом
8 Порядку документів, а також не
виконала вимоги цього пункту щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також внесення в
установленому порядку платежів за
проведення огляду транспортних
засобів, державну реєстрацію
(перереєстрацію), зняття з обліку,
відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Враховуючи викладене, суди дійшли
правильних висновків про відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки відповідач, відмовляючи у
реєстрації транспортного засобу, діяв
правомірно.

За таких обставин, рішення судів
попередніх інстанцій відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кримська
мехколона №8» відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 10
серпня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало