Справа № 813/594/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р.
Справа № 876/10943/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Галицька основа» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15.07.2013 року
у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Галицька
основа» до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Галицька основа»
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень від
14.07.2011 року № /16564, № /16565 та
від 08.07.2013 року № 1/16264.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
твердження відповідача про
відсутність реальних господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами, про не настання
реальних господарських наслідків за
договорами, укладеними ТОВ «Галицька
основа» з ПП «Львів Проектбуд
Реставрація», ПП «Львів Металбуд», ТОВ
«Екопласт Львів», ТОВ «Компанія
«Добробут», спростовуються первинною
бухгалтерською документацією,
долученою до матеріалів справи, що не
врахована під час проведення
перевірок. Контролюючий орган у
результаті невірного трактування норм
цивільного законодавства, самостійно
дійшов висновку про нікчемність
правочинів між позивачем та його
контрагентами.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15.07.2013 року
відмовлено в задоволенні позовних
вимог, оскільки суд не погодився з
наведеними позивачем доводами.

Зазначену постановою суду оскаржив
позивач - ТОВ «Галицька основа», який
просить скасувати дану постанову та
прийняти нову про задоволення позовних
вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтування позовних вимог, зокрема
зазначає, що в господарських операціях
між позивачем та контрагентами
відсутні визначені Цивільним кодексом
України підстави вважати укладений з
цими суб'єктами господарювання
договорів з їх виконання нікчемними, а
у позивача були всі встановлені
законом підстави для формування
податкового кредиту та обсягу
понесених витрат в задекларованому
розмірі та самі господарські операції
мали місце між сторонами.

Одночасно апелянт зазначає, що
підприємство не може бути позбавленим
права на валові витрати та податковий
кредит у зв'язку із неналежним
звітуванням та неналежною сплатою
податків його контрагентами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Галицька основа»
17.02.2005 року зареєстровано виконавчим
комітетом Львівської міської ради та
02.03.2005 року взято на податковий облік і
на момент проведення перевірки
знаходиться на обліку в ДПІ у
Личаківському районі м. Львова та було
платником податку на додану вартість.

Працівниками ДПІ у Личаківському
районі м. Львова в період з 17.06.2010 року
по 23.06.2011 року проведено позаппланову
невиїзну перевірку товариства з питань
правильності формування податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
період з 01.04.2011 року по 30.04.2011 року.

25.06.2011 року за результатами перевірки
складено акт перевірки № 404/23-2/33419843,
яким встановлено порушення
підприємством вимог п. 198.1, 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
додану вартість за квітень 2011 року на
суму 154494 грн.

На підставі акту перевірки податковим
органом 08.07.2011 року прийнято щодо
підприємства податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
/16264, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на суму
154495 грн., в тому числі за основним
платежем 154494 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями 1 грн.

Одночасно працівниками відповідача
проведено планову виїзну перевірку
товариства, з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2010 року по 31.03.2010 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2010
року по 31.03.2011 року.

30.06.2011 року за результатами перевірки
складено акт перевірки № 135/23-а/33419843,
яким встановлено порушення
підприємством вимог п. 5.1 п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст.
5 п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств №
283/97-ВР від 22.05.1997 р., що призвело до
заниження податку на прибуток
підприємств в сумі 363072 грн. за 2010 рік;
п.п. 7.2.3. п. 7.2., п.п. 7.4.4., п.п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР, що
призвело до заниження податку на
додану вартість в сумі 290458 грн.

На підставі акту перевірки податковим
органом 14.07.2011 року прийнято щодо
підприємства податкові
повідомлення-рішення за формою «Р» №
/16564, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на суму 453840 грн., в
тому числі за основним платежем 363072
грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями 90768 грн.; № /16565, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на суму 363073 грн., в тому числі за
основним платежем 290458 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 72615
грн.

ТОВ «Галицька основа» не погодившись з
податковими повідомленнями-рішеннями
оскаржило їх в судовому порядку.

Вирішення спору потребує встановлення
реальності господарської операції між
ТОВ «Галицька основа» з ПП «Львів
Проектбуд Реставрація», ПП «Львів
Металбуд», ТОВ «Екопласт Львів», ТОВ
«Компанія «Добробут». З'ясування
наведених обставин має істотне
значення для правильної юридичної
оцінки дій позивача з питання
формування податку на прибуток та
податку на додану вартість.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Податкові зобов'язання з податку на
прибуток підприємств визначені
внаслідок порушення, на думку
відповідача, п. 5.1 п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 п.п.
11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» №
283/97-ВР від 22.05.1997 р., в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 363072 грн.

До набрання чинності Податкового
кодексу України порядок нарахування,
декларування та сплати податку на
прибуток регулював Закон України «Про
оподаткування прибутку підприємств» №
283/97-ВР від 22.05.1997 р. Відповідно до п. 3.1
ст. 3 цього Закону об'єктом
оподаткування, є прибуток, який
визначається шляхом зменшення суми
скоригованого валового доходу
звітного періоду, визначеного згідно з
пунктом 4.3 цього Закону, на: суму
валових витрат платника податку,
визначених ст. 5 цього Закону; суму
амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.

Згідно з п. 5.1. цього Закону, валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 цього Закону
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Відповідно до пп. 5.2.10 п. 5.2. ст. 5 цього
Закону до складу валових витрат
включаються суми витрат, пов'язаних з
поліпшенням основних фондів у межах,
встановлених підпунктом 8.7.1 цього
Закону, та суми перевищення балансової
вартості основних фондів та
нематеріальних активів над вартістю їх
продажу, визначені у порядку,
встановленому ст. 8 цього Закону.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 цього
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

У підсумку, до складу валових витрат
платника податку належать витрати, які:
1) підтверджені первинними документами;
2) пов'язані з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці.

Податкові зобов'язання з податку на
додану вартість визначені внаслідок
порушення, на думку відповідача, пп. 7.2.3.
п. 7.2., пп. 7.5.1. п. 7.5., пп. 7.4.5. п. 7.4., пп. 7.7.1.
п.7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" від 03.12.1997 року №
168/97-ВР, п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено ПДВ на загальну суму 444952 грн.

Відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону №
168/97-ВР податкова накладна складається
у момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Для операцій, що оподатковуються і
звільнені від оподаткування,
складаються окремі податкові накладні.
Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Податкова
накладна виписується на кожну повну
або часткову поставку товарів (робіт,
послуг). У разі коли частка товару
(робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4. ст. цього
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Для банківських установ при одержані
ними права власності на заставлене
майно з метою подальшого продажу таке
право зберігається до моменту продажу
такого заставленого майна.

Відповідно до п. 7.5.1 Закону № 168/97-ВР
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України (далі - ПК України) база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК
України).

Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11 ст. 201
ПК України). У разі якщо на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Як наслідок, слід зазначити, що
необхідною умовою для віднесення
платником податку на додану вартість
до податкового кредиту звітного
періоду сум податку на додану вартість,
включених в ціну придбаних товарів
(послуг), є факт придбання таких товарів
(послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Виходячи з вимог Закону України від
16.07.1999 р. № 996-ХIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.

Аналізуючи приписи ст.ст.2, 3, 8, 9 Закону
України від 16.07.1999 р. № 996-ХIV необхідно
вказати, що господарські операції
повинні підтверджуватися належними
первинними документами і лише ті
документи, які відповідають вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції. У протилежному
випадку є обґрунтовані підстави для
висновку про відсутність самої
господарської операції.

Одночасно необхідно зазначити, що
надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди (бюджетного
відшкодування з бюджету) є підставою
для її одержання, якщо податковим
органом не встановлено та не доведено,
що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Враховуючи підстави позову та
заперечень, спір виник щодо реальності
господарських операцій між позивачем
та контрагентами. Податковий орган
вважає, що контрагенти не спроможні
надавати послуги визначені в
договорах, а тому господарські
операції вважає безтоварними.

Сторона позивача стверджує, що мала
господарські відносини з ТОВ «Екопласт
Львів» і на підтвердження цього до
матеріалів справи долучено копії таких
документів: взаєморозрахунок за 01.01.2010
року по 31.03.2011 року; накладна № 001 від
02.08.2010 року; податкова накладна від
28.07.2010 року № 1309; виписки по особовому
банківському рахунку ТзОВ «Галицька
основа» за 02.07.2010, за 28.07.2010 року.

Контролюючому органу, як встановлено
із акту перевірки від 30.06.2011 року,
надавалися для дослідження наступні
документи: накладна на придбання від
02.08.2010 року № 001 на суму 135780 грн. (в т.ч.
ПДВ - 22630 грн.), платіжні доручення від
01.07.2010 року на суму 20000 грн., від 02.07.2010
року на суму 73000 грн., від 28.07.2010 року на
суму 42780 грн., податкова накладна № 1309
від 28.07.2010 року, реєстр
виданих/отриманих накладних № 288 за
липень 2010 року.

Також, контролюючий орган брав до уваги
акт № 3315/23-2/33196220 від 30.12.2010 року за
результатами проведення позапланової
перевірки ТзОВ «Екопласт Львів» ДПІ у
Залізничному районі м. Львова; витяг з
інформаційної системи Державної
прикордонної служби України про
перетин кордону «Аркан» у період з
01.01.2010 року по 13.10.2010 року; дані 1 ДФ;
матеріали кримінальної справи № 179-0467,
протоколи допиту ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, що проведені
працівниками УПМ ДПА України у
Львівській області.

Перевіркою контрагента встановлено, а
в акті перевірки зафіксовано, що за
період з 01.01.2010 року по 04.11.2010 року ТОВ
«Екопласт Львів» задекларовано
податок на прибуток в сумі 0 грн.
Декларацією за 1 кв. 2010 року визначено
скориговані валові доходи 0 грн.,
скориговані валові витрати 0 грн.,
амортизаційні витрати 0 грн., об'єкт
оподаткування 0 грн., також
контрагентом не подавалася декларація
з податку на прибуток за 2 півріччя 2010
року, 3 кв. 2010 року. Актом перевірки
встановлено відсутність офісних та
складських приміщень, транспортних
засобів, землі та споруд (основних
засобів для здійснення господарської
діяльності).

З витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців встановлено, що
керівником ТОВ «Екопласт-Львів»
значиться ОСОБА_6 (зареєстрований:
АДРЕСА_1). З даних витягу з
інформаційної системи Державної
прикордонної служби України про
перетин кордону «Аркан» у період з
01.01.2010 року по 13.10.2010 року, як значиться і
в акті перевірки ТОВ «Екопласт Львів»,
вищезазначена особа не перетинала
митний кордон України. Перевіркою
також встановлено, що у платника
відсутні виробничі потужності, основні
фонди, складські приміщення,
транспортні засоби, працівники. Актом
перевірки зафіксовано укладання
цивільно-правових відносин та
проведення транзитних операцій,
спрямованих на здійснення операцій
надання податкової вигоди з
контрагентами з метою штучного
формування валових витрат та
податкового зобов'язання.

На підтвердження взаємовідносин між
ТОВ «Галицька основа» та ПП «Львів
Металбуд», то позивачем представлено
договір № 032-12/09-Л від 01.12.2009 року,
відповідно до п. 1.1 якого Виконавець (ПП
«Львів Металбуд») зобов'язується
виконати роботи за завданням Замовника
(ТОВ «Галицька основа»), а Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи з власних матеріалів
на об'єкті «Будівництво
багатоповерхового житлового будинку
по вул. Панча, 18 Б, в м. Львові»:
влаштування стяжок - 53 грн./м.;
штукатурка стін - 33,0 грн./м.; опорядження
стін загального коридору - 18,0 грн./ м.;
опорядження стель загального коридору
- 23 грн./ м.; влаштування плитки - 40 грн./ м.

Відповідно п. 3.1 договору вартість
робіт визначається на підставі
локального кошторису та розрахунку
договірної ціни, що є невід'ємними
частинами договору, однак такі не були
подані для дослідження їх судом.

Згідно з п. 3.8 Договору за результатами
виконаних робіт Виконавець складає
акти виконаних робіт, котрі
надсилаються Замовнику. У випадку
незгоди останнього із обсягом і
вартістю робіт, вказаних у такому акті,
Замовник письмово повідомляє про це
Виконавця продовж п'яти днів з моменту
складання такого акта. У випадку не
підписання надісланого замовнику акту
виконаних робіт за відсутності
згаданого вище повідомлення
вважається, що фактичний обсяг
виконаних робіт та їх вартість є
тотожні тим, що заявлялися Виконавцем в
акті.

Строк даного договору відповідно до п.
5.4 починає спливати з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін, та починає
спливати з моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін,
та діє у частині виконання робіт до
04.10.2010 року, а в частині проведення
розрахунків, до моменту повного їх
здійснення.

На підставі укладених договорів,
позивачем від контрагента отримано
акти виконаних робіт та довідки про
вартість виконаних робіт. Однак,
відсутні документи про вартість
матеріалів, наданих Виконавцем для
виконання вищезазначених робіт.

Для підтвердження проведених
розрахунків між контрагентами до
перевірки представлено картки
«взаєморозрахунки», оскільки уся інша
первинна документація вилучена в межах
кримінальної справи № 141-3897, що
підтверджується долученим до
матеріалів справи протоколом виїмки
від 12.01.2011 року.

Щодо взаємовідносин з ПП «Львів
Проектбуд Реставрація», то між
позивачем (Замовник) та ПП «Львів
Проектбуд Реставрація» (Виконавець)
укладено договір № 029-07/10-Л від 01.07.2010
року про виконання робіт. Згідно з п. 1.1
Договору виконавець зобов'язується
виконати на об'єкті «Виробничий цех для
виготовлення кормів для
непродуктивних тварин», що знаходиться
за адресою: Львівська область,
Яворівський район, с. Прилбичі наступні
роботи: влаштування фундаментів - 1018,0
грн./1мі; влаштування цегляної кладки -
350,0 грн./1мі.

Також відповідно до Договору № 030/08/10-Л
від 01.08.2010 року, позивач (Замовник)
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані ПП «Львів Проетбуд
Реставрація» (Виконавець) роботи на
об'єкті «Реконструкція площі
Театральної з влаштуванням підземних
переходів з торговим центром в м.
Рівне»: влаштування гранітних сходів -
325,0 грн./1 мІ; влаштування граніту на
підлогу - 220,0 грн./1 мІ; влаштування
граніту на стіни - 280,0 грн./1 мІ;
влаштування гранітних парапетних плит
- 195,0 грн./1 м.п.; влаштування підлоги з
керамічної плитки - 60,0 грн./1 мІ;
влаштування стяжки на підлогу - 59,0 грн./1
мІ; влаштування бруківки - 53,0 грн./1 мІ
(п.1.1 Договору).

Згідно п. 3.1. договорів вартість робіт
визначається відповідно до локального
кошторису та розрахунку договірної
ціни та є його невід'ємною частиною,
однак позивачем таких, розрахунку та
кошторису, до матеріалів справи не
долучено.

Згідно з п. 3.8 договорів за результатами
виконаних робіт Виконавець складає
акти виконаних робіт, котрі
надсилаються Замовнику. У випадку
незгоди останнього із обсягом і
вартістю робіт, вказаних у такому акті,
Замовник письмово повідомляє про це
Виконавця продовж п'яти днів з моменту
складання такого акта. У випадку не
підписання надісланого замовнику акту
виконаних робіт за відсутності
згаданого вище повідомлення
вважається, що фактичний обсяг
виконаних робіт та їх вартість є
тотожні тим, що заявлялися Виконавцем в
акті.

Строк даних договорів відповідно до п.
5.4. починає спливати з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін, та діє у частині
виконання робіт до 31.12.2010 року, а в
частині проведення розрахунків, до
моменту повного їх здійснення.

На підставі вищезазначеного, позивачем
від контрагента отримано акти
виконаних робіт та довідки про
вартість виконаних робіт, на підставі
яких встановлено, що передбачені
умовами договорів будівельно-монтажні
роботи виконувалися за межами м.
Львова, зокрема у с. Прилбичі
Яворівського району Львівської
області. Однак у виданих позивачу
податкових накладних у графі 2
«товаро-транспортні витрати» таких не
значиться. Позивач не надав жодних
пояснень з приводу вищезазначеного.

Постановою про порушення кримінальної
справи, така порушена стосовно ОСОБА_7,
яка є засновником і директором двох
контрагентів позивача ПП «Львів
Металбул» та ПП «Львів Проектбуд
Реставрація».

З пояснень відповідача встановлено, що
основним контрагентом ПП «Львів
Металбуд» та ПП «Львів Проектбуд
Реставрація» було ПП «Гравітон
інвест», яке подало останню звітність з
податку на прибуток за 1 півріччя 2010
року, а з податку на додану вартість - за
серпень 2010 року. Відповідач пояснив, що
для здійснення господарської
діяльності з позитивними економічними
показниками необхідними є працівники,
які володіють відповідною
кваліфікацією та виробничими
потужностями, яких у них немає.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ
«Компанія «Добробут», то стороною
позивача представлено договір №
036-03/11-Л від 09.03.2011 року, Виконавець (ТОВ
«Компанія «Добробут») зобов'язується
виконати роботи за завданням Замовника
(ТОВ «Галицька основа»), а Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи на об'єкті «Центр
керування повітряним рухом у м.
Львові», а саме влаштування монолітної
залізобетонної плити перекриття - 1200,0
грн./ м.

Юридичною адресою ТОВ «Компанія
«Добробут» м. Київ, вул. Предславинська,
36/4. Позивачем до матеріалів справи не
долучено доказів щодо обставин, що
передували вступу у господарські
відносини із ТОВ «Компанія «Добробут»,
наявності попереднього замовлення
послуг тощо.

Щодо виконання субпідрядних робіт між
позивачем та ТОВ «Компанія «Добробут»,
то встановлено, що постачальником
виписані накладні (акти виконаних
робіт) та податкові накладні. З
пояснень відповідача, за результатами
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на рівні ДПА України
вбачається, що основним постачальником
ТОВ «Компанія «Добробут» в квітні 2011
року є АТЗТ «Тодіс», по якому
встановлено розбіжність по податку на
додану вартість за квітень 2011 року,
тобто АТЗТ «Тодіс» не задекларувало
податкових зобов'язань по ТзОВ
«Компанія «Добробут». З огляду на це
податковий орган зазначає про
проведення транзитних фінансових
потоків ТОВ «Компанія «Добробут»,
спрямованих на здійснення операцій
надання податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема у
випадках, коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування податкового кредиту, та які
не мають реального товарного
характеру. Тобто, ТОВ «Галицька основа»
зайво включено до складу податкового
зобов'язання суми податку на додану
вартість з продажу товарів (робіт,
послуг) по безтоварних операціях,
сформовано податковий кредит з метою
одержання податкової вигоди і
відповідно відсутній факт поставки
товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 року за № 168/704, визначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників.

Пунктом 2.7 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку встановлено, що
первинні документи складаються на
бланках типових форм, затверджених
Міністерством статистики України, а
також на бланках спеціальних форм,
затверджених міністерствами та
відомствами України.

Типові форми єдиної первинної
транспортної документації, зокрема
товарно-транспортної накладної та
подорожнього листа, затверджені
спільним Наказом Мінтрансу України,
Мінстату України «Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля» № 488/346 від 29
грудня 1995 року.

Відповідно до п. 2 зазначеного Наказу (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), застосування
вказаних форм первинного обліку всіма
суб'єктами господарської діяльності
незалежно від форм власності є
обов'язковим.

Відповідно до Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 363
від 14 жовтня 1997 року,
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ,
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбутковування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу і обліку виконаної
роботи.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна належить до первинної
транспортної документації,
застосування якої для всіх суб'єктів
господарської діяльності незалежно
від форм власності є обов'язковим.

Колегія суддів зазначає, що
відсутність товарно-транспортних
накладних може бути свідченням
відсутності факту поставки товару, що,
у свою чергу, може вказувати на
фіктивність відповідної господарської
операції.

Таким чином, єдиною підставою
документального підтвердження спірних
сум податкового кредиту та валових
витрат мають бути належним чином
складені та підписані повноважними
особами первинні документи в розумінні
наведених норм законодавства.

З огляду на вищевказане, враховуючи
відсутність документів, які б могли
достовірно свідчити про фактичне
отримання позивачем вищевказаних
послуг: належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних, із
всіма необхідними реквізитами, які б
засвідчували фактичну передачу товару
та фактичне перевезення
товарно-матеріальних цінностей, місця
поставки, або інших документів щодо
реальності та товарності проведених
операцій, колегія суддів дійшла
висновку про непідтвердження
реальності проведення господарських
операцій позивача з його
контрагентами, тобто про відсутність
операцій, які можуть бути об'єктом
оподаткування ПДВ та податком на
прибуток.

Наведені обставини та досліджені судом
документальні докази колегія суддів
вважає достатніми для висновку про те,
що господарські операції з надання
послуг фактично не мали реального
характеру, постачання товарів (надання
послуг) оформлене лише документально
та не спрямоване на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені
укладеними договорами.

Також проведеною перевіркою
встановлено, що в контрагентів
позивача відсутні необхідні умови для
відповідної господарської діяльності,
а саме основні фонди, транспортні
засоби, що свідчить про неможливість
самостійно здійснювати
фінансово-господарську діяльність.

Зважаючи на наведене, необхідно
погодитись з висновком суду першої
інстанції про відсутність
господарських операцій між позивачем
та контрагентами.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідач як суб'єкт владних
повноважень надав суду достатні та
беззаперечні докази в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, та довів правомірність
прийнятих рішень.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Галицька
основа» - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15.07.2013 року
у справі №813/594/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.П. Сапіга

Судді
І.М. Обрізко

Р.Б. Хобор

Повний текст виготовлено 07.10.2014р.