Справа № 808/4914/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року 11:40Справа № 808/4914/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Чернової
Ж.М., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
боці відповідача:

Міністерства внутрішніх справ України

Гецка Івана Івановича

про: визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, в якій
позивач, просить визнати
протиправними: наказ суб'єкта владних
повноважень - виконуючого обов'язки
начальника Управління Міністерства
Внутрішніх справ України в
Закарпатській області від 14.04.2014 №467
про звільнення з посади начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю УМВС України в
Закарпатській області та наказ від
16.04.2014 №70 о/с по особовому складу про
зарахування з 18.04.2014 в розпорядження
УМВС України в Закарпатській області
та скасувати їх; зобов'язати
відповідача вчинити певні дії:
поновити позивача на посаді начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю УМВС України в
Закарпатській області та виплатити
грошове утримання за час вимушеного
прогулу - 29750,00грн.

Позивач у судове засідання 02.10.2014 не
з'явився. Як вбачається з тексту
позовної заяви, свої позовні вимоги
позивач обґрунтовує тим, що відповідач,
в порушення законодавства про працю,
незважаючи на знаходження позивача на
лікарняному, прийняв рішення про
звільнення. Просить позов задовольнити
у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, на адресу суду надійшло
заперечення проти позову, відповідно
до тексту якого, останній просить
відмовити в задоволенні вимог,
посилаючись на те, що відповідно до
матеріалів службового розслідування,
за недобросовісне відношення до
виконання службових обов'язків, грубе
порушення трудової та службової
дисципліни - позивача звільнено з
посади.

В судове засідання з'явився
представник третьої особи - УМВС
України, яким оголошено позицію
третьої особи, з промови представника
зрозуміло, що останній підтримує
заперечення, наданні відповідачем та
просить відмовити в задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування
сказаного зазначив, що позивач
безпідставно посилається на те, що
начальник УМВС України в Закарпатській
області не мав право на прийняття
рішення про звільнення, оскільки таке
право надано безпосередньо Міністру
внутрішніх справ. Відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, Наказу МВС України
від 30.06.2011 №378 «Про затвердження
номенклатури посад щодо призначення,
переміщення, звільнення осіб рядового
і начальницького складу та працівників
органів внутрішніх справ», починаючи з
04.03.2013 звільнення з посади начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю ГУМВС УМВС здійснюється
наказами ГУМВС, без відповідного
погодження з Міністром або його
заступниками. Також третя особа вважає
необґрунтованою вимогу стосовно
виплати грошового утримання, оскільки
відповідно до Інструкції про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, виплата
грошового забезпечення особам, що
перебувають у розпорядженні
проводиться з розрахунку посадового
окладу за останньою основною штатною
посадою окладу за спеціальним званням,
надбавки за вислугу років та
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення постійного характеру,
крім премії та одноразових додаткових
видів грошового забезпечення, протягом
строку, установленого Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Крім того,
представником третьої особи зазначено,
що оскільки позивачем надано
неналежним чином оформлений листок
непрацездатності, що розцінюється як
ненадання підтверджуючих документів
знаходження на лікарняному, то
твердження позивача на те, що його
звільнення відбулося в період
знаходження на лікарняному - є хибним.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 КАС України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Суд з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, приходить до
наступних висновків.

Позивач з 1996 року проходив службу в
органах внутрішніх справ України. З
січня 2013 року займав посаду начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю УМВС України в
Закарпатській області.

Наказом про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
начальника УБОЗ УМВС ОСОБА_1 №467 від
14.04.2014 (арк.спр.107) за недобросовісне
відношення до виконання своїх
службових обов'язків, грубе порушення
трудової та службової дисциплін, ст.7
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України», що проявилося у
безпідставному невиході на службу
впродовж 6 робочих днів у період з 03.04.2014
до 10.04.2014, не інформуванні керівництва
УМВС про своє місцезнаходження
,начальника УБОЗ УМВС України в
Закарпатській області, полковника
міліції ОСОБА_1, відповідно до п.6 ст12
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України», звільнено з посади.

Як вбачається з тексту вказаного
наказу та відповідно до матеріалів
службового розслідування, відповідач
прийшов до висновку, що 03.04.2014 начальник
УБОЗ УМВС полковник міліції ОСОБА_1 не
приступив до виконання службових
обов'язків після закінчення чергової
відпустки за 2014 рік, про причини свого
невиходу на службу керівництво
Управління не повідомив. У період з
03.04.2014 до 10.04.2014 ОСОБА_1 безпідставно не
виходив на службу, про своє
місцеперебування до цього часу
керівництву не доповів.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне. Рапортом від
20.02.2014 (арк.спр.118), позивач просив надати
чергову відпустку за 2014 рік з 21.02.2014 та
повідомив, що відпустка буде
проводитися з виїздом в Угорщину.
Відповідно до вказаного рапорту,
наказом від 24.02.2014 №24 о/с (арк.спр.125)
полковнику міліції ОСОБА_1 було надано
чергову відпустку за 2014 рік на 41 добу (з
урахуванням 1 святкового дня), з 21.02.2014
по 02.04. 2014 року з виїздом до Угорської
Республіки.

Відповідно до наданих до суду
відповідачем матеріалів службового
розслідування, позивач 17.03.2014 звернувся
до т.в.о. начальника УМВС України в
Закарпатській області з рапортом
(арк.спр.121), в якому просив надати
частину невикористаної відпустки за 2013
рік з 03.04.2014, як вбачається з наявної
резолюції, начальник УМВС України в
Закарпатській області виніс
розпорядження підготувати з цього
приводу наказ.

Проте, 24.03.2014 наказом №55 о/с (арк.спр.119) у
зв'язку із службовою необхідністю
позивача було відкликано з відпустки
за 2014 рік з 27.03.2014.

Відповідно до рапорту, наданого
т.в.о.начальника УБОЗ УМВС України в
Закарпатській області Мазуркевичем
А.М. (арк.спр.59), було повідомлено в.о.
начальника УМВС України в
Закарпатській області про те, що про
рішення щодо відкликання з відпустки
було здійснено спроби повідомити
позивача, а саме: було зателефоновано
на декілька номерів мобільного зв'язку;
здійснені виїзди за місцем проживання;
направлено кореспонденцію за місцем
проживання. Відповідно до вказаного
рапорту було прийнято рішення про
призначення проведення службового
розслідування - наказ від 08.04.2014
(арк.спр.60). Необхідно звернути увагу, що
відповідно до помітки на справі №53
матеріали службового розслідування
відносно начальника УБОЗ УМВС ОСОБА_1
(арк.спр.57), справа заведена та службове
розслідування розпочато 04.04.2014 - до
прийняття наказу про його призначення.

В подальшому - 03.04.2014 ОСОБА_1 звернувся
до в.о. начальника УМВС України в
Закарпатській області з рапортом, в
якому повідомляв, що під час
перебування у черговій відпустці за 2014
рік він знаходиться на лікування та
після проходження необхідного
лікування ним буде надано відповідні
документи. Як вбачається з наявної
резолюції, цей лист 10.04.2014 було
приєднано до матеріалів розслідування.
Відповідно до матеріалів
розслідування та тексту заперечень,
відповідачем не було прийнято до уваги
вказаний рапорт, оскільки не була
встановлена особа, якою було здійснено
відправлення листа. Проте, що вказаний
рапорт було написано та підписано
особисто позивачем, у відповідача
сумнівів не викликало.

За результатами службового
розслідування 14.04.2014 було зроблено
висновок (арк.спр.104-106), яким
встановлено, що ОСОБА_1 у період з 03.04.2014
до 10.04.2014 безпідставно не виходив на
службу впродовж 6 робочих днів, місце
перебування позивача встановити не
можливо. Таким чином ОСОБА_1 халатно
віднісся до дотримання вимог службової
дисципліни, керівництво УМВС області
про своє лікування у період відпустки
не повідомив, про своє
місцеперебування не доповів. На
підставі чого, було винесено наказ від
14.04.2014 №467 (арк.спр.107) про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
начальника УБОЗ УМВС ОСОБА_1 шляхом
звільнення з посади.

В подальшому наказом від 16.04.2014 №70 о/с
(арк.спр.117) полковника міліції ОСОБА_1 з
посади начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
УМВС України в Закарпатській області,
зарахувавши його в розпорядження УМВС
України в Закарпатській області з
18.04.2014 (дослівно).

Як вбачається з тексту позову та
доданих до нього матеріалів, позивач
після закінчення лікування, 02.07.2014
переткнув кордон, про що свідчить
відтиск прикордонної служби, що
міститься у паспорті для закордонних
поїздок (арк.спр.11-12). Крім того,
позивачем надано до суду копію
медичних висновків (арк.спр.16-20) та
завірений переклад з угорської мови
(арк.спр.30-36), з яких вбачається, щ
позивач проходив лікування у Медичному
центрі Липотварош Центрального району
у м.Будапешт.

Посилання третьої особи на те, що
лікарняний не відповідає
встановленому зразку, суд вважає
хибним, оскільки позивач проходив
лікування за кордоном та відповідно
медичний висновок зроблений
відповідно до законодавства країни, в
якій було проведено лікування.

Необхідно зазначити, що позивач
неодноразово повідомляв про
погіршення свого стану здоров'я,
перебуваючи за кордоном. Також, наказ
про відпустку було винесено з
врахуванням перебування позивача в
Угорській республіці, тобто
керівництво УМВС України в
Закарпатській області було
повідомлено про перебування позивача
за межами країни. Тому, суд робить
висновок, що відповідач про рішення
щодо відкликання з відпустки та
проведення службового розслідування,
тощо, повідомляв позивача, заздалегідь
усвідомлюючи, що останній не отримує
вказаних повідомлень.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
встановлено, що дисциплінарний
проступок - це невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно п.6 ст.12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може накладатися
такий вид дисциплінарного стягнення,
як звільнення з посади.

Відповідно до ст.14 статуту, з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Порядок проведення
службового розслідування
встановлюється Міністром внутрішніх
справ України. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
з

поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. У разі вчинення
незначного порушення службової
дисципліни начальник може обмежитись
усним попередженням особи рядового або
начальницького складу щодо
необхідності суворого додержання
службової дисципліни. Звільнення з
посади осіб рядового і начальницького
складу з органів внутрішніх справ як
вид стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Пунктами 23,42,45,64 «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ» передбачено, що
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Пункт 40 «в» цього Положення передбачає,
що при здійсненні
організаційно-штатних заходів особи
начальницького складу можуть
зараховуватися в розпорядження органу
внутрішніх справ на строк не більше 15
діб. У виняткових випадках, пов'язаних з
особливими обставинами, перебування в
розпорядженні органу внутрішніх справ
понад 15 діб, але не більше двох місяців,
допускається з дозволу Міністра
внутрішніх справ. До цього строку не
зараховуються періоди перебування в
установлених цим Положенням
відпустках, на лікуванні (обстеженні) у
лікувальних закладах.

Цей пункт також передбачає, що
переміщення по службі осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу має здійснюватися, як правило,
без зарахування їх у розпорядження
відповідного органу внутрішніх справ;
призначення на посади осіб, які
перебувають у розпорядженні
відповідного органу, провадиться в
найкоротший строк, але не пізніше двох
місяців із дня звільнення їх з посади.

До теперішнього часу позивач перебуває
у розпорядженні УМВС України в
Закарпатській області, питання про
призначення на посаду - не вирішено.

Відповідно до приписів Положення
переміщення по службі осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу провадиться зокрема: а) на вищі
посади - в порядку просування по службі;
г) на нижчі посади - за підставами,
передбаченими пунктом 45 цього
Положення.

Рішення про переміщення по службі осіб
середнього, старшого або вищого
начальницького складу приймається
відповідним начальником з урахуванням
думки їх прямих начальників і
колективу працівників.

Переміщення осіб середнього, старшого
і вищого начальницького складу з вищих
посад на нижчі провадиться: п.д) у
порядку дисциплінарного стягнення
відповідно до Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ або за
клопотанням товариського суду честі
середнього і старшого начальницького
складу.

Пониження в посаді в порядку
дисциплінарного стягнення провадиться
начальником, якому таке право надано
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ. У наказах по
особовому складу про переміщення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу на нижчі посади
зазначаються підстави переміщення,
передбачені цим пунктом.

В порушення цих вимог, позивача
звільнено з посади, а не переміщено,
думку прямого начальника та колективу
ніхто не з'ясовував, в самому наказі не
зазначені підстави переміщення,
передбачені пунктом 45 Положення.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснення при накладенні
дисциплінарного стягнення від
позивача не зажадали, з матеріалами
службового розслідування останній
ознайомлений не був. При звільнені з
посади зовсім не враховувала тяжкість
проступку, обставини, за яких його
скоєно, попередня поведінка.

Пунктом 24 Положення передбачено, що у
разі незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді). У разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання-нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

Відповідно до пункту 3.5.2 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№ 499/2007 особам рядового і
начальницького складу, звільненим з
органів внутрішніх справ, а потім
поновленим на службі у зв'язку з
визнанням звільнення незаконним,
грошове забезпечення виплачується за
час вимушеного прогулу з дня
звільнення. Оскільки відповідачем не
надано належного розрахунку грошового
забезпечення позивача, суд не має
можливості вирішити спір по цієї
вимозі у повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

На підставі викладеного, та відповідно
до п.3 ч.1 ст.256 КАС України постанову
суду в частині поновлення позивача на
посаді начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
УМВС України в Закарпатській області
звернути до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
наказ від 14.04.2014 №467 про звільнення з
посади начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
УМВС України в Закарпатській області
ОСОБА_1 та наказ від 16.04.2014 №70 о/с по
особовому складу про зарахування
ОСОБА_1 з 18.04.2014 в розпорядження УМВС
України в Закарпатській області.

Зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області поновити ОСОБА_1
на посаді начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
УМВС України в Закарпатській області.

Зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області здійснити
виплату грошового забезпечення ОСОБА_1
за час вимушеного прогулу, починаючи з
дня звільнення по день фактичного
виконання судового рішення, відповідно
до вимог встановлених Інструкцію про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№ 499/2007.

В іншій частині вимог відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 КАС України,
постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді начальника управління
по боротьбі з організованою
злочинністю УМВС України в
Закарпатській області звернути до
негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ж.М.Чернова