Справа № 515/544/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 515/544/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Тимошенко С.В. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Татарбунарському районі
Одеської області на постанову
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 16 квітня 2013 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Татарбунарському районі
Одеської області про визнання
незаконним рішення про відмову в
призначенні пільгової пенсії, про
зобов'язання призначити пільгову
пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Татарбунарського районного суду
Одеської області з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Татарбунарському районі
Одеської області, в якому просив суд:

- визнати незаконним рішення
відповідача № 71 від 21 червня 2012 року
про відмову в призначенні пільгової
пенсії;

- зобов'язати відповідача
призначити пільгову пенсію відповідно
до п. «в» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Ухвалою від 29 березня 2013 року
Татарбунарський районний суд Одеської
області задовольнив клопотання
позивача, та поновив строк звернення до
суду.

Постановою від 09 квітня 2013 року,
ухваленою у відкритому судовому
засіданні, Татарбунарський районний
суд Одеської області задовольнив
адміністративний позов:

- визнав неправомірним рішення
відповідача від 21 червня 2012 року про
відмову у призначенні позивачу пенсії
відповідно до вимог пункту «в» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»;

- зобов'язав відповідача призначити
позивачу пенсію на пільгових умовах
відповідно до вимог пункту «в» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Не погоджуючись з постановою суду
управління Пенсійного фонду України в
Татарбунарському районі Одеської
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, оскільки при
розгляді заяви позивача про
призначення пільгової пенсії, як
трактористу-машиністу, встановлена
відсутність необхідного спеціального
стажу, який надає право на отримання
цього виду пенсії. При цьому апелянт
зазначає, що рішенням комісії з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах при ГУПФУ в Одеській
області, оформлене протоколом № 5 від 30
травня 2012 року відмовлено у
підтвердженні стажу позивача, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах. Зазначене рішення
ніким не скасоване та у встановленому
порядку не оскаржене, а тому є
обов'язковим до виконання для
управління Пенсійного фонду України в
Татарбунарському районі Одеської
області.

Також апелянт вважає
неправомірним поновлення позивачу
строку звернення до суду.

ОСОБА_1 надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, з посиланням
на дотримання судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а оскаржену
постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про
задоволення адміністративного позову
суд першої інстанції встановив, що
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року виповнилось 55
років.

Відповідно до наданої позивачем копії
трудової книжки (а.с.6-7), в січні 1974 року
позивач вступив до колгоспу ім.
Татарбунарського повстання. В період з
квітня 1973 року по 1992 рік включно
позивач працював трактористом
зазначеного господарства, за
виключенням проходження військової
служби з 12.05.1975 р. по 09.06.1977 року.

25 грудня 1992 року колгосп ім.
Татарбунарського повстання
реорганізований в агрофірму з
однойменною назвою, в якій з 01.01.1993 р.
позивач продовжив працювати
трактористом механізованого загону, і
на даній посаді працював до жовтня 1999 р.
у правонаступника згаданої агрофірми -
КСП ім. Татарбунарського повстання - до
звільнення за власним бажанням.

Також встановлені фактичні обставини
підтверджені і архівними довідками
(а.с. 13, 14).

Заслухавши показання свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3, які у різні часи працювали в
колгоспі ім. Татарбунарського
повстання та в подальшому у
правонаступниках підприємства, суд
першої інстанції встановив, що позивач
працював трактористом повний польовий
період, його робота була пов'язана з
землею, з виробництвом
сільськогосподарської продукції: він
орав землю, проводив її боронування та
дискування, виконував посівні роботи,
очищав ферми і вивозив гній, проводив
силосування кормів для худоби.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивач з квітня 1973
року по жовтень 1999 року (за виключенням
часу військової служби) безперервно та
постійно працював трактористом в
колгоспі ім. Татарбунарського
повстання, агрофірмі ім.
Татарбунарського повстання та КСП ім.
Татарбунарського повстання,
пропрацювавши 26 років та 5 місяців.

Також суд першої інстанції встановив
факт роботи позивача трактористом із
безпосередньою зайнятістю у
виробництві сільськогосподарської
продукції більше 20 років, що дає право
на цій підставі визнати за ним право на
пільгове пенсійне забезпечення
відповідно до п «в» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням комісії при Головному
управлінні ПФУ в Одеській області № 5
від 30.05.2012 р. про результати розгляду
заяви про підтвердження періодів
роботи, що дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах, відмовлено
ОСОБА_1 у підтверджені періодів роботи
трактористом-машиністом з 01.01.1973 р. по
11.05.1975 р. та з 10.06.1977 р. по 01.10.1999 р., з
посиланням на те, що «документи, які
підтверджують безпосередню зайнятість
ОСОБА_1 у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду,…,
не збереглися» (а.с.8 ).

Рішенням управлінням ПФУ в
Татарбунарському районі Одеської
області (протокол № 71) від 21 червня 2012
року позивачу відмовлено у призначені
пенсії на пільгових умовах
відповідності до п.«в» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», з
посиланням на те, що пільговий стаж
роботи трактористом-машиністом
рішенням зазначеної вище комісії не
підтверджено (а.с.35 ).

З урахуванням положень ст. 46
Конституції України, ст. ст. 13, 56, 62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п. 1, 2, 17, 18, 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, Інструкції про порядок ведення
трудових книжок на підприємствах, в
установах та організаціях,
затвердженої наказом Мінпраці,
Мінюсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. № 58,
за відсутності доказів про те, що
позивач не виконував встановленого
мінімуму трудової участі в
громадському господарстві, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність правових підстав для
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі.

Сторони, належним чином повідомлені
про час та місце апеляційного розгляду
справи, у судове засідання не з'явились,
апелянт надав заяву про апеляційний
розгляд за відсутності представника, у
зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Ухвалою від 29 березня 2013 року
Татарбунарський районний суд Одеської
області поновив ОСОБА_1 строк
звернення до адміністративного суду з
відповідним позовом.

Апеляційний суд не приймає
доводи апелянта щодо неправомірного
поновлення позивачу строку звернення
до суду, оскільки апеляційна скарга на
постанову, всупереч вимог ч. 2 ст. 185 КАС
України, не містить заперечень на
ухвалу Татарбунарського районного
суду Одеської області від 29 березня 2013
року. В апеляційній скарзі на постанову
апелянт лише висловлює свою позицію
щодо строків звернення до суду.

Проте перевіривши питання
дотримання позивачем строків
звернення до суду, апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо поважності причин
пропуску строку звернення до суду. Суд
першої інстанції встановив, а апелянт
не спростував того факту, що вперше
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду 19.12.2012 р. з дотримання
строків, встановлених ст. 99 КАС України,
який 15.01.2013 р. був залишений без
розгляду у зв'язку з повторною неявкою
позивача, який у свою чергу в період з
14.01.2013 р. по 18.02.2013 р. перебував поза
межами м. Татарбунари, що
документально підтверджено.

Також апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що ухвалою
апеляційного суду від 28 травня 2014 року
апелянта зобов'язано у строк до 01
вересня 2014 року надати докази, а саме
докази щодо дати звернення ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання:
АДРЕСА_1, 68100) із заявою до управління
Пенсійного фонду України в
Татарбунарському районі Одеської
області та відомості та відповідні
докази щодо змісту поданої заяви і
доданих до неї документів (належним
чином засвідчені копії матеріалів за
наслідками розгляду яких прийнято
рішення про відмову в призначенні
пільгової пенсії, яке оформлене
протоколом № 71 від 21 червня 2012 року).

Копія ухвали апеляційного суду
надіслана апелянту засобами
електронної пошти за електронною
адресою, яка зазначена на бланках
апелянта та в Єдиній базі даних
електронних адрес, номерів факсів
(телефаксів) суб'єктів владних
повноважень.

Не зважаючи на те, що апелянт був
попереджений про те, що, відповідно до
ч. 6 ст. 71 КАС України, у разі не надання
без поважних причин витребуваних
доказів, справа буде вирішена на
підставі наявних у справі доказів, УПФУ
в Татарбунарському районі Одеської
області не виконало ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2014 року про витребування
доказів.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
виповнилось 55 років ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у
зв'язку з чим позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії на пільгових умовах, відповідно
до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Рішенням комісії при Головному
управлінні ПФУ в Одеській області № 5
від 30.05.2012 р. про результати розгляду
заяви про підтвердження періодів
роботи, що дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах, відмовлено
ОСОБА_1 у підтверджені періодів роботи
трактористом-машиністом з 01.01.1973 р. по
11.05.1975 р. та з 10.06.1977 р. по 01.10.1999 р., з
посиланням на те, що «документи, які
підтверджують безпосередню зайнятість
ОСОБА_1 у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду,…,
не збереглися» (а.с.8 ).

Рішенням управлінням ПФУ в
Татарбунарському районі Одеської
області (протокол № 71) від 21 червня 2012
року позивачу відмовлено у призначені
пенсії на пільгових умовах
відповідності до п.«в» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», з
посиланням на те, що пільговий стаж
роботи трактористом-машиністом
рішенням зазначеної вище комісії не
підтверджено (а.с.35 ).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив, що єдиною
підставою для відмови позивачу у
призначені пенсії на пільгових умовах,
зазначена відсутність документів, які
підтверджують безпосередню зайнятість
ОСОБА_1 у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду, а
тому пільговий стаж роботи
трактористом-машиністом не
підтверджено.

Проте суд першої інстанції встановив,
та це не спростовується доводами
апеляційної скарги, що позивач,
відповідно до трудової книжки,
архівних довідок, показань свідків
ОСОБА_2, ОСОБА_3, з квітня 1973 року по
жовтень 1999 року (за виключенням
військової служби) безперервно та
постійно працював трактористом в
колгоспі ім. Татарбунарського
повстання, агрофірмі ім.
Татарбунарського повстання та КСП ім.
Татарбунарського повстання,
пропрацювавши 26 років та 5 місяців.
Також при цьому встановлений факт
роботи позивача трактористом із
безпосередньою зайнятістю у
виробництві сільськогосподарської
продукції більше 20 років, що дає право
на цій підставі визнати за ним право на
пільгове пенсійне забезпечення
відповідно до п «в» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Апеляційний суд погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають положенням
п. «в»ч. 1 ст. 13, 56, 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», п. 1, 2, 17, 18, 20
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, Інструкції про порядок ведення
трудових книжок на підприємствах, в
установах та організаціях,
затвердженої наказом Мінпраці,
Мінюсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. № 58.

При цьому суд першої інстанції
встановив факт роботи позивача
трактористом-машиністом в колгоспі та
сільськогосподарських підприємствах,
які є правонаступниками колгоспу, що
підтверджено як і записами в трудовій
книжці, архівними довідками так і
показаннями свідків, допитаними судом
під присягою.

Заперечуючи проти зарахування до
спеціального стажу, стаж роботи
позивача в колгоспі ім.
Татарбунарського повстання, агрофірмі
ім. Татарбунарського повстання та КСП
ім. Татарбунарського повстання,
апелянт посилається на відсутність
будь-яких документів, але не наводить
обґрунтованих та належних заперечень
проти показань свідків.

Апеляційний суд не приймає доводи
апелянта щодо наявності рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївський області № 5 від
30.05.2012 р. яким ОСОБА_1 відмовлено у
підтвердженні періодів роботи, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах.

Рішення Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївський області № 5 від 30.05.2012 р.,
не має для суду приюдиційного значення,
а підтвердження періодів роботи, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах є предметом
доказування по цій справі, що має
значення для надання оцінки
правомірності оскарженого рішення про
відмову в призначення пенсії.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Також апеляційний суд погоджується з
обраним судом першої інстанції засобом
відновлення порушеного права, але
вважає, що оскаржена постанова в цій
частині має бути змінена, а саме має
бути визначена дата з якої відповідач
зобов'язаний призначити позивачу
пенсію.

Оскільки апелянт, без зазначення
будь-яких причин не виконав вимоги
ухвали апеляційного суду про
витребування доказів, апеляційний суд
за наявними матеріалами справи, дійшов
висновку про відновлення порушеного
права позивача з ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з
дати коли позивачу виповнилось 55 років,
та коли він вже мав загальний стаж
роботи трактористом в колгоспі ім.
Татарбунарського повстання, агрофірмі
ім. Татарбунарського повстання та КСП
ім. Татарбунарського повстання,
пропрацювавши 26 років та 5 місяців із
безпосередньою зайнятістю у
виробництві сільськогосподарської
продукції більше 20 років.

Керуючись ст. ст. 71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197,
п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1ст. 201, ст. ст. 207, 211, 212,
ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Татарбунарському районі Одеської
області залишити без задоволення.

Постанову Татарбунарського
районного суду Одеської області від 16
квітня 2013 року змінити, виклавши абзац
третій резолютивної частини постанови
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 16 квітня 2013 року у
новій редакції:

«Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Татарбунарському районі Одеської
області (ідентифікаційний код
юридичної особи: 24532374,
місцезнаходження юридичної особи: 68100,
Одеська область, Татарбунарський
район, м. Татарбунари, вулиця
Котовського, будинок, 14) призначити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) пенсію
на пільгових умовах відповідно до
вимог пункту «в» частини 1 статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2
року».

В іншій частині постанову
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 16 квітня 2013 року
залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко