Справа № 806/4217/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2014 р.
Житомир справа №
806/4217/14

категорія 11.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Черноліхова С.В. ,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області про скасування постанови від
01.09.2014 р. ВП № 41779354,

встановив:

Головне управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області звернулося до
суду з позовом, у якому просило
скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Шевчук Г.І. від 01 вересня 2014
року (ВП № 41779354). В обгрунтування своїх
вимог позивач зазначив, що вказаною
постановою на управління було
накладено штраф у розмірі 680, 00 грн. за
невиконання рішення Житомирського
окружного адміністративного суду по
справі № 806/4358/13-а про зобов'язання
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області повернути з
Державного бюджету України на користь
Публічного акціонерного товариства
"Житомирський маслозавод" надмірно
сплачену суму митних та інших платежів
у розмірі 55381,41 грн. і 553,81 грн.
сплаченого судового збору та вимоги
державного виконавця щодо виконання
вказаного рішення. З застосуванням
штрафу позивач не погоджується,
оскільки порядок повернення з
Державного бюджету сплаченого
судового збору і помилково та/або
надміру сплачених митних платежів
встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011
року і Наказом Міністерства доходів і
зборів України, Мінфіну України № 882/1188
від 30 грудня 2013 року, який сторонами по
справі № 806/4358/13-а дотримано не було. За
таких обставин у Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області
відсутні підстави для виконання
судового рішення по справі № 806/4358/13-а
від 09 вересня 2013 року.

Представник позивача надала
клопотання, у якому позовні вимоги
підтримала повністю і просила
розглядати справу у письмовому
провадженні.

Представник відповідача надав
заперечення проти позову, у яких
позовні вимоги не визнав з тих підстав,
що державним виконавцем вжиті всі,
передбачені Законом України "Про
виконавче провадження", заходи щодо
виконання постанови Житомирського
окружного адміністративного суду по
справі № 806/4358/13-а від 09 вересня 2013 року.
У зв'язку з невиконанням вказаного
судового рішення до Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
правомірно, у повній відповідності до
статті 89 Закону України "Про виконавче
провадження", застосовано 680, 00 грн.
штрафу.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України, суд розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, що певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури і повинні
дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Тому, вирішуючи справу стосовно
правомірності рішення, прийнятого
відповідачем, що є суб'єктом владних
повноважень, суд зобов'язаний
перевірити, чи прийнято рішення на
підставі закону, в межах повноважень,
безсторонньо та добросовісно.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець, відповідно до
частини 1 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження", зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 17 вказаного Закону зазначено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом,
зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами.

Встановлено, що постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Пилипенко О.С. від
17 лютого 2014 року було відкрито
виконавче провадження № 41779354 з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого Житомирським окружним
адміністративним судом по справі №
806/4358/13-а, про зобов'язання Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
повернути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Житомирський маслозавод"
надмірно сплачену суму митних та інших
платежів у розмірі 55381,41 грн. і 553,81 грн.
сплаченого судового збору.

У встановлений строк Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Житомирській області
добровільно вказаний виконавчий
документ виконано не було, в зв'язку з
чим Відділом було направлено
позивачеві вимогу № 3.4/6416 від 25 березня
2014 року про виконання судового рішення
з наданням інформації про таке
виконання або причин невиконання.

28 березня 2014 року позивачем на адресу
відповідача було направлено лист №
15-08/910-3389 про неможливість виконання
рішення Житомирського окружного
адміністративного суду по справі №
806/4358/13-а у зв'язку з тим, що оригінал
виконавчого листа по вказаній справі
пред'явлений не до нього, а до органу
виконавчої служби, повернути стягнуті
кошти з Державного бюджету немає
можливості.

05 вересня 2014 року Відділом на адресу
позивача було направлено повторну
вимогу № 3.4/17031 про виконання до 10
вересня 2014 року постанови
Житомирського окружного
адміністративного суду по справі №
806/4358/13-а від 09 вересня 2013 року з
наданням інформації про її виконання.

На цю вимогу Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Житомирській області 12
вересня 2014 року за № 15-28/1716-10105 було
надано відповідь про неможливість
виконання зазначеного судового
рішення з тих підстав, що сторонами по
справі № 806/4358/13-а не дотримано порядку
повернення з Державного бюджету
сплаченого судового збору і помилково
та/або надміру сплачених митних
платежів, встановленого Постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від 03
серпня 2011 року і Наказом Міністерства
доходів і зборів України, Мінфіну
України № 882/1188 від 30 грудня 2013 року.

За невиконання рішення суду та вимоги
державного виконавця до Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Шевчук Г.І. від 01
вересня 2014 року (ВП № 41779354) застосовано
штраф у розмірі 680, 00 грн.

Суд при цьому зазначає, що згідно з
частинами 1-3 статті 75 Закону України
"Про виконавче провадження", після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до частини 1 статті 89 Закону
України "Про виконавче провадження", у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Із змісту наведеної правової норми
слідує, що штраф на боржника - юридичну
особу накладається за невиконання у
встановлений державним виконавцем
строк рішення за умови відсутності
поважних причин такого невиконання.

В обгрунтування поважності причин
невиконання виконавчого листа
Житомирського окружного
адміністративного суду по справі №
806/4358/13-а про зобов'язання Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
повернути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Житомирський маслозавод"
надмірно сплачену суму митних та інших
платежів у розмірі 55381,41 грн. і 553,81 грн.
сплаченого судового збору позивач
посилається на Порядок взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України, місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань, затвердженого Наказом
Мінфіну України та Міністерства
доходів і зборів України від 30 грудня
2013 року № 882/1188 (далі - Порядок № 882/1188),
та Порядок виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 2011 року
№ 845 (надалі - Порядок № 845), які
визначають процедуру повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань і лише за умови
дотримання якої в органу Казначейської
служби виникають підстави для такого
повернення. У зв'язку з тим, що сторони
по справі № 806/4358/13-а не виконали вимоги
вказаних Порядків, тому Головне
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
позбавлене можливості повернути
Публічному акціонерному товариству
"Житомирський маслозавод" надмірно
сплачену суму митних та інших платежів
у розмірі 55381,41 грн. і 553,81 грн.
сплаченого судового збору.

З такими доводами позивача суд не
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 255 КАС
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Тобто, законна сила судового рішення -
це така його властивість, яка робить
рішення загальнообов'язковим для
виконання. Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Законна сила судового рішення
поширюється на всі органи державної
влади і органи місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, посадових чи
службових осіб та громадян.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на Порядок № 882/1188, оскільки
він регулює саме позасудову процедуру
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що до спірних правовідносин
не можуть бути застосовані і положення
Порядку № 845, бо постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду по справі №
806/4358/13-а від 09 вересня 2013 року обрано
спосіб захисту порушених прав
Публічного акціонерного товариства
"Житомирський маслозавод" шляхом
зобов'язання Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області
повернути з Державного бюджету України
на користь Товариства надмірно
сплачену суму митних та інших платежів
у розмірі 55381,41 грн. і 553,81 грн.
сплаченого судового збору, тоді як
Постанова № 845 визначає механізм
виконання рішень саме про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, прийнятих судами, а
також іншими державними органами
(посадовими особами), які відповідно до
закону мають право приймати такі
рішення.

Наведені обставини свідчать про
відсутність поважних причин
невиконання Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Житомирській області
судового рішення по справі № 806/4358/13-а
про зобов'язання його повернути з
Державного бюджету України на користь
Публічного акціонерного товариства
"Житомирський маслозавод" надмірно
сплачену суму митних та інших платежів
у розмірі 55381,41 грн. і 553,81 грн.
сплаченого судового збору.

Враховуючи зміст оскаржуваної
постанови, наведені вище положення
чинного законодавства, суд дійшов
висновку про те, що державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Шевчук Г.І. , приймаючи рішення
про накладення на позивача 680, 00 грн.
штрафу, діяв у спосіб, передбачений
положеннями Закону України «Про
виконавче провадження», тому підстави
для скасування його постанови від 01
вересня 2014 року (ВП № 41779354) відсутні.

Керуючись статтями 86, 94, 128, 158-163, 181, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

У задоволенні позову Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
С.В. Черноліхов