Справа № 2а-593-1/10
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/36118/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Білуги С.В., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_5, -
представника ОСОБА_4, на постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 24 листопада 2010 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року, -

встановив:

ОСОБА_4 22 вересня 2010 року звернувся в
суд з позовом, у якому просив визнати
дії Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі міста
Києва протиправними, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату державної і додаткової пенсій
з 1 серпня 2007 року в розмірі,
встановленому статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон
№ 796-XII), виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Ухвалою Святошинського районного суду
міста Києва від 24 листопада 2010 року
позовні вимоги ОСОБА_4 за період з 1
серпня 2007 року по 10 серпня 2009
року залишені без розгляду.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 24
листопада 2010 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва щодо
відмови в нарахуванні та виплаті
пенсії ОСОБА_4 за період з 11 серпня 2009
року у розмірі меншому, ніж передбачено
статтями 50, 54 Закону № 796-ХІ. Зобов'язано
відповідача провести ОСОБА_4
перерахунок і виплату пенсії згідно
частини 4 статті 54 Закону № 796-ХІ,
встановивши її на рівні 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
відповідно до статті 50 вказаного
закону повинна становити 75%
мінімальної пенсії за віком, з 11 серпня
2009 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28
квітня 2011 року постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 24 листопада 2010 року в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання провести перерахунок
пенсії за період до 22 березня 2010 року
скасовано, позов в цій частині залишено
без розгляду. Змінено постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 24 листопада 2010 року:
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
міста Києва здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_4 пенсії у розмірі 8 (з
урахуванням ухвали про виправлення
описки) мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком відповідно до статтей
50, 54 Закону № 796-ХІ, починаючи з 22
березня 2010 року з урахуванням раніше
здійснених виплат. В решті постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_5,
- представник ОСОБА_4, звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати постанову Святошинського
районного суду міста Києва від
24 листопада 2010 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом IІ групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
міста Києва.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії

1, які є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 54 вказаного Закону в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2009, 2010 році положення статей 50, 54
Закону № 796-ХІІ зупинено чи змінено не
було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статтей 50, 54 Закону № 796-XII, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України, якими керувався відповідач,
оскільки такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV), іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі, та повинна
виплачуватися у визначеному розмірі до
внесення змін у відповідне
законодавство.

За приписами частини 2 статті 99 КАС
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Положення частини 2 статті 46 Закону №
1058-ІV, частини 2 статті 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не
підлягають застосуванню до таких
вимог, оскільки зазначені приписи
встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення та
нарахування пенсій.

Також не застосовуються до таких вимог
правила позовної давності, встановлені
главою 19 Цивільного кодексу України.

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Оскільки ОСОБА_4 звернувся в суд із
адміністративним позовом лише 22
вересня 2010 року, не надавши належних
доказів поважності причин пропуску
передбаченого законом строку для
звернення до суду, то суд апеляційної
інстанції обґрунтовано залишив без
розгляду його позовні вимоги поза
межами шестимісячного строку до
моменту звернення позивача в суд.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновком суду апеляційної інстанції
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 з 22 березня 2010 року.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду та
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, - представника
ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року і постанову Святошинського
районного суду міста Києва від
24 листопада 2010 року в нескасованій та
незміненій частині у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі міста
Києва про визнання неправомірними дій
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Білуга С.В.

Стародуб О.П.