Справа № 751/10089/14
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/269/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк
Н.В.,

при секретарі Чвірова
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови,

В С Т А Н
О В И В :

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, просить визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця Сенченка М.В. щодо
закінчення виконавчого провадження за
виконавчим листом №2-а/2515/177/2012 від
09.09.2013 року та просить скасувати
постанову від 28.08.2014 року про
закінчення виконавчого провадження.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що
постановою Новозаводського районного
суду м. Чернігова №2-а/2515/177/2012
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у місті
Чернігові ради провести перерахунок та
здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат з
урахуванням виплачених коштів. На
підставі вищезазначеного рішення було
видано виконавчий лист та пред'явлено
до відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області для примусового виконання.
Однак, 28.08.2014 року було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження». Вважає, що старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області Сенченко М.В. не вжито жодних
заходів для виконання рішення суду.
Зазначає, що оскаржувана постанова
винесена передчасно, без вчинення
обов'язкових дій, передбачених Законом,
всупереч існуючим нормам Закону
України "Про виконавче провадження" та
є незаконною. Вказує, що оскаржувану
постанову отримав лише 09.09.2014 року, а
тому ним не пропущено строк звернення
до суду з даним позовом.

Позивач та його представник у судове
засідання не з'явилися, про день та час
розгляду справи повідомлені, від
представника позивача надійшла заява
про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Представник третьої особи Управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у місті
Чернігові ради у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав суду заяву про розгляд справи без
участі представника.

Суд на підставі ст.128 КАС України,
визнав можливим провести розгляд
справи без участі сторін на підставі
наявних у ній доказів.

У відповідності до ч.1 ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Чернігівській області перебував
виконавчий лист №2-а/2515/177/2012, виданий
09.09.2013 року Новозаводським районним
судом м.Чернігова, згідно якого
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у місті
Чернігові ради провести перерахунок та
здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат з
урахуванням виплачених коштів.

Згідно постанови про закінчення
виконавчого провадження від 28.08.2014
року, відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Сенченко М.В., на підставі п.11 ч.1
ст.49, ч.3 ст.75 Закону України "Про
виконавче провадження", закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа
№2-а/2515/177/2012, мотивуючи тим, що рішення
суду боржником виконано частково,
проведено перерахунок необхідної
виплати; застосувати до боржника
штрафні санкції передбачені ст. ст. 75, 89
Закону України "Про виконавче
провадження" неможливо, оскільки
рішення суду боржник не виконує у
зв'язку із незалежними від нього
обставинами (відсутні кошти на
рахунках для наданого виду виплат);
рішення суду виконати без участі
боржника не можливо (а.с.2).

Європейський суд з прав людини у своїх
рішеннях неодноразово зазначав, що
право на судовий розгляд, гарантоване
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод також
захищає і виконання остаточних та
обов'язкових судових рішень, які у
країні, яка поважає верховенство права,
не можуть залишатися невиконаними,
завдаючи шкоди одній із сторін (рішення
у справі "Горнсбі проти Греції" від
19.03.1997 року п. 40; рішення у справі "Бурдов
проти Росії" від 07.05.2002 року п. 34, рішення
у справі "Півень проти України" від
29.06.2004 року).

Європейський суд з прав людини нагадує,
що державний орган не може посилатися
на відсутність коштів, щоб не
виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням (п. 35 рішення у справі
"Бурдов проти Росії") .

В силу ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а
частиною 2 цієї статті передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно п.11 ч.1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому ч.3 ст.75 цього Закону.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Відповідно до ст.75 Закону України "Про
виконавче провадження" після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Статтею 89 названого вище Закону
визначено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання. У разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає на нього штраф
у подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Проте, державний виконавець Сенченко
М.В. не дотримався вказаних вище
приписів Закону.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представником відповідача відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області не надано суду
достатніх та належних доказів у
підтвердження правомірності винесення
оскаржуваної постанови, не надано
документів, які підтверджують факт
накладення штрафу на боржника та
внесення подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом у
відповідності до ч.3 ст.75 Закону України
"Про виконавче провадження", а також
документів, які стали підставою для
прийняття рішення щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Беручи до уваги, що відповідачем не
надано суду доказів про вчинення
відповідних дій визначених Законом
України "Про виконавче провадження",
суд вважає за можливе, з урахуванням
приписів ст.11 КАС України, визнати
незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області Сенченко М.В. про
закінчення виконавчого провадження №
40739253 від 28.08.2014 року.

Разом з тим, адміністративний позов в
частині скасування постанови старшого
державного виконавця Сенченко М.В. про
закінчення виконавчого провадження
від 28.08.2014 року задоволенню не підлягає,
оскільки скасування постанови не
входить до компетенції суду. Порядок
відновлення провадження визначений ст.
51 Закону України "Про виконавче
провадження".

Щодо визнання протиправними дій
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області Сенченко М.В., то
суд не вбачає достатніх підстав для
задоволення вимог позивача в цій
частині, оскільки права позивача
повністю поновлені визнанням
незаконною спірної постанови.

Згідно ст.181 КАС України позовну заяву
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав, свобод чи інтересів, отже
позивачем не пропущено строк звернення
до суду, оскільки копію оскаржуваної
постанови від 28.08.2014 року він отримав
поштою лише 09.09.2014 року, що
підтверджується конвертом де мається
штемпель відділення зв'язку про
відправку листа до суду 06.09.2014 року
(а.с.23), а позовна заява подана до суду
18.09.2014 року.

На підставі вищевказаного, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.2, 9-12, 17, 71, 94, 128, 158-163, 167,
181, 186 КАС України, ст.ст.11, 49, 75, 89 Закону
України "Про виконавче провадження",
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови - задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В. від
28.08.2014 року про закінчення виконавчого
провадження №40739253 по виконанню
виконавчого листа №2-а/2515/177/2012,
виданого 09.09.2013 року Новозаводським
районним судом м.Чернігова.

У іншій частині позову -відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Новозаводський районний суд міста
Чернігова шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі проголошення в
судовому засіданні вступної та
резолютивної частини постанови, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Н.В. Маслюк