Справа № 822/3842/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3842/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна" до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна"
звернулося до Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції в якому просить:
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції № та №
від 22.05.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що наслідками проведеної
планової виїзної документальної
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна", з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 року по
31.12.2013 року, Городоцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
неправомірно, на думку позивача
винесені податкові
повідомлення-рішення № та №
від 22.05.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтвердив викладені в
позовній заяві обставини, просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна"
заперечив, з підстав викладених в
письмовому заперечені, просив в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Суд встановив, що позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю "Венус
Україна", ідентифікаційний код 37484193,
зареєстроване 19.01.2011 року як суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа та внесене до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

У період з 17.03.2014 року по 18.04.2014 року
представниками контролюючого органу
проведена планова виїзна
документальна перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю "Венус
Україна", з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2012
року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки було
складено акт № 174/22/37484193 від 28.04.2014 року
"Про результати планової виїзної
документальної перевірки товариства з
обмеженою відповідальністю "Венус
Україна", з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 року по
31.12.2013 року.

В ході перевірки виявлені та
відображені в акті порушення позивачем
вимог:

п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), внаслідок чого
занижено податок на прибуток в сумі
1724178 грн., у тому числі:

- за 2012 рік в сумі 635050 грн.;

- за 2013 рік в сумі 1089128 грн.

п.50.1 ст.50 ПК України, внаслідок чого
нараховано штрафну санкцію при поданні
уточнюючої декларації з податку на
прибуток від 11.03.2014 року за № в
зв'язку з самостійним виправленням
виявлених помилок та несвоєчасно
сплачено до бюджету податок на
прибуток в сумі 151622 грн., нарахований
відповідно до уточнюючого розрахунку;

п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України,
внаслідок чого встановлено заниження
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету на суму 539230 грн., в
тому числі:

за жовтень 2012 року на суму 202019 грн.;

за листопад 2012 року на суму 235754 грн.;

за грудень 2012 року на суму 73725 грн.;

за липень 2013 року на суму 2529 грн.;

за серпень 2013 року на суму 30231 грн., а
також завищення суми нарахованого
податку на додану вартість за квітень
2013 року на 5028 грн.;

п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України,
внаслідок чого завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
грудень 2013 року в сумі 14393 грн.;

п.1 ст.9 Декрету КМУ №1593 "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю", ч.2 ст.1 Указу Президента
України №319/94 "Про невідкладні заходи
щодо повернення на Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами", внаслідок чого не подано
Декларації про валютні цінності,
доходи та майно, що належать резиденту
України і знаходяться за її межами
станом на 31.12.2013 року.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, відповідачем прийняті:
податкове повідомлення-рішення №
від 22.05.2014 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в
розмірі 808845 грн. з яких: за основним
платежем в розмірі 539230 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 269615 грн. та
податкове повідомлення-рішення №
від 22.05.2014 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств в
розмірі 2593091 грн. з яких: за основним
платежем в розмірі 1728727 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 864364 грн.

Вище зазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржувалися
позивачем в адміністративному порядку,
однак в задоволенні скарг було
відмовлено, а податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін.

Як вбачається з акта перевірки
№174/22/37484193 від 28.04.2014 року, заперечень на
адміністративний позов та пояснень,
які були надані представниками
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції у судових
засіданнях, висновки щодо порушення
позивачем вказаних положень
податкового законодавства ґрунтується
на твердженні про відсутність
фактичного здійснення операцій ТОВ
"Венус Україна" із контрагентами: ТОВ
"Побережне", ПП "Сіопт Агро", ТОВ "КСП
Трейдінг", СФГ "Шарм", ТОВ "Агровуд", ТОВ
"Укрресурс-плюс, ТОВ "Максфарм".

Судом встановлено, що між ТОВ "Венус
Україна" (покупець) та ПП "СІОПТ Агро"
(постачальник) 01.10.2013 року було укладено
договір поставки № 74/10/2013 відповідно до
умов якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупця зерно сої
(товар), а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар.

Між ТОВ "Венус Україна" (покупець) та СФГ
"Шарм" (постачальник) 03.05.2013 року
укладено договір поставки № 37/05/2013,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця зерно сої (товар), а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар.

28.05.2013 року між ТОВ "Венус Україна"
(покупець) та ТОВ "Агровуд"
(постачальник) укладено договір
поставки № 47/05/2013, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупця зерно сої
(товар), а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар.

Між ТОВ "Венус Україна" (покупець) та ТОВ
"Укрресурс-плюс" (постачальник) 07.06.2013
року укладено договір поставки №
48/06/2013-1, відповідно до умов якого
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця зерно сої (товар), а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар.

20.06.2013 року між ТОВ "Венус Україна"
(покупець) та ТОВ "Максфарм"
(постачальник) укладено договір
поставки № 53/06/2013, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупця зерно сої
(товар), а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар.

Між ТОВ "Венус Україна" (покупець) та ТОВ
"Побережне" (постачальник) 22.05.2013 року
укладено договір поставки № 43/05/2013,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця зерно сої (товар), а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар.

Суд не погоджується з позицією
представників відповідача про
безтоварність здійснених
господарських операцій між позивачем
та вказаними контрагентами виходячи з
наступного.

Податковим кредитом в розумінні пп.
14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України визнається сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до положень п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

В силу вимог п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Отже, податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування ПДВ
має бути підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

На виконання пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

За змістом частини 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської
операції у податковому обліку повинно
здійснюватись відповідно до її
реального економічного змісту на
підставі первинних документів.

На виконання сторонами умов вище
вказаних договорів поставки насіння
сої позивачем надані суду видаткові та
податкові накладні, платіжні доручення
на підтвердження оплати за товар.

Також на підтвердження
транспортування придбаного позивачем
у відповідача товару (сої) позивачем
надано товарно-транспортні накладні,
витяги із журналу реєстрації
зважування вантажів на автомобільних
вагах.

Використання придбаного у
контрагентів зерна сої в господарській
діяльності ТОВ "Венус Україна"
підтверджується первинними
документами та даними бухгалтерського
обліку.

Крім того, реальність поставки та
приймання сировини (насіння сої)
підтверджуються подальшим
використанням сировини у виробничому
процесі з наступною реалізацією
готової продукції та отриманням
доходів.

Суд також не бере до уваги твердження
представника відповідача про
безтоварність господарських операцій
позивача із ТОВ "Побережне", оскільки
постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
(яка набрала законної сили відповідно
до ухвали Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 10.06.2014 року)
в адміністративній справі №822/964/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна" до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення адміністративний
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Городоцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області від
05.03.2014 року № . Скасоване
податкове повідомлення-рішення було
винесене за результатами виїзної
позапланової документальної перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна", код
за , з питань дотримання
податкового законодавства з податку на
додану вартість при здійсненні
господарських операцій з TOB "Побережне"
() за період з 01.01.2013 року
по 13.12.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вище викладене, наявність
господарських операцій ТОВ "Венус
Україна" із ТОВ "Побережне" встановлена
судовим рішенням в адміністративній
справі, що набрала законної сили та не
потребує доказування.

Що стосується доводів представника
відповідача про недоліки видаткових та
товарно-транспортних накладних суд
зазначає наступне.

Незначні порушення, допущені в процесі
складення первинних документів,
недоліки при їх оформленні, не можуть
бути належними і допустимими доказами
безтоварності (фіктивності)
господарських операцій, оскільки
оцінюються судом в сукупності з іншими
доказами та документами, які
підтверджують здійснення зазначених
операцій.

Крім того, відповідачем надані
протоколи допиту свідків: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
пояснення: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19. На
думку відповідача зазначеними
протоколами та поясненнями
підтверджується фіктивність первинних
документів, які надавалися позивачем
при проведенні перевірки.

Суд критично ставиться до таких
тверджень відповідача, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно частини 4 статті 72 КАС України,
вирок суду в кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, суд не може прийняти
показання та пояснення вказаних осіб в
якості достатніх та належних доказів,
так як викладені в протоколах допитів
свідків та поясненнях дані не
спростовують у встановленому законом
порядку докази, що наявні у матеріалах
справи.

Відповідно до частини 2 статті 70 КАС
України, сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Крім того, частина 4
зазначеної статті КАС України
передбачає, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Однак, питання фіктивності правочинів
та фіктивності первинних документів не
є предметом розгляду у даній справі та
не є предметом оскарження. Дане питання
має бути з'ясовано в ході окремого
судового розгляду із постановленням
судового рішення про визнання чи не
визнання первинних документів
фіктивними або шляхом ухвалення вироку
в кримінальній справі.

Таким чином, судом на підставі оцінки
наявних у справі матеріалів та доказів
у їх сукупності встановлено, що факт
поставки товарів Позивачу зі сторони
його контрагентів, документально
підтверджується. Твердження
податкового органу про відсутність
фактів поставки товарів не були
доведені, а надані Позивачем докази є
переконливими і достатніми для
беззаперечного висновку суду щодо
реальності господарських операцій.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. А суд, згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм
законодавства та враховуючи
встановлені обставини справи, суд
приходить до висновку, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
належить визнати протиправним та
скасувати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 7 - 12, 17, 18, 70, 71, 86, 159 - 163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції № та №
від 22.05.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна"
понесені судові витрати в розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26
вересня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк