Справа № 808/6308/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року 14 год. 30 хв.Справа №
808/6308/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Недашківської К.М., за участю: секретаря
судового засідання Філоненко Ю.М.,
представника позивача - ОСОБА_1
(довіреність від 28 серпня 2014 року),
представника відповідача - Рясної А.С.
(довіреність від 08 січня 2014 року),
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Орджонікідзевського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про визнання дій протиправними
та скасування постанов про відкриття
виконавчого провадження.

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції (далі
іменується - відповідач), в якому
позивач просить суд: визнати
протиправними дії відповідача щодо
виділення в окреме виконавче
провадження постанови від 16.04.2014 ВП
№25017221 про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій; визнати
протиправними дії щодо виділення в
окреме виконавче провадження
постанови від 24.06.2014 ВП №25017221 про
стягнення з боржника виконавчого
збору; скасувати постанови про
відкриття виконавчого провадження від
22.04.2014 ВП №43027306 та від 22.04.2014 ВП №43027439.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що дії відповідача,
які полягають у виділенні в окреме
провадження та відкритті виконавчого
провадження щодо примусового
стягнення з ОСОБА_3 суми виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій, суперечать приписам
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі
іменується - Закон України №606-XIV), та
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, оскільки виконавчий
документ повернуто стягувачу на
підставі статті 47 Закону України №606-XIV.

Ухвалою судді від 01.10.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
на 07.10.2014.

У судове засідання прибув представник
позивача, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, та просив
суд задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні подав письмову заяву про
визнання позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 07.10.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2011 року державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ
прийнята постанова ВП №25017221 про
відкриття виконавчого провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа №2-209, виданого 10.10.2010
Жовтневим районним судом м. Запоріжжя,
про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та
інших осіб на користь ПАТ «Укрсиббанк»
481401 грн. 19 коп.

Відповідачем винесена постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 24.06.2011 ВП №25017221 у розмірі 48140 грн. 01
коп. (а.с. 18).

На підставі пункту 1 статті 47 Закону
України №606-XIV, відповідачем винесено
постанову ВП №25017221 про повернення
виконавчого документа стягувачеві, у
зв'язку із надходженням заяви
стягувача про повернення виконавчого
документа без виконання (а.с. 17).

Разом з цим, відповідачем прийнята
постанова ВП №25017221 про стягнення з
ОСОБА_3 витрат на проведення виконавчих
дій від 16.04.2014 (а.с. 19).

Виконавчим органом винесено постанову
від 22.04.2014 ВП №43027439 про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання постанови ВП №25017221 від
24.06.2011, виданої Орджонікідзевським ВДВС
ЗМУЮ, про стягнення з ОСОБА_3 на користь
держави виконавчого збору у розмірі 48140
грн. 11 коп. Разом з цим, відповідачем
прийнята постанова ВП №43027306 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання постанови у ВП
№25017221 від 16.04.2014, виданої
Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ, про
стягнення з ОСОБА_3 витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 9278
грн. 70 коп.

Не погоджуючись із діями відповідача,
які полягали у виділенні в окреме
провадження постанов від 24.06.2011 та від
16.04.2014 ВП №25017221 про стягнення з ОСОБА_3
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій, а також у
відкритті в подальшому виконавчих
проваджень ВП №43027439 та ВП №43027306, щодо
примусового виконання цих рішень,
позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних рішень, на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 КАС України,
яка визначає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені приписами Закону України
№606-XIV.

Разом з цим, окремі питання організації
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до Закону України №606-XIV підлягають
примусовому виконанню, також визначені
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України від 22.04.2012
№512/5, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі
іменується - Інструкція №512/5).

Частиною 1 статті 28 Закону України
№606-XIV визначено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 5 статті 41 Закону
України №606-XIV, про стягнення з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Пунктом 1 частини 1 статті 47 Закону
України №606-XIV встановлено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача.

Відповідно до підпункту 3.7.4 пункту 3.7
Розділу 3 Інструкції №512/5, у разі
завершення виконавчого провадження з
виконання рішення немайнового
характеру, закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої
статті 49 Закону, якщо виконавчий збір
не стягнуто, державний виконавець у
постанові про закінчення виконавчого
провадження (повернення виконавчого
документа) зазначає про виділення
постанови про стягнення виконавчого
збору в окреме провадження та не
пізніше наступного робочого дня після
завершення такого виконавчого
провадження відкриває виконавче
провадження за постановою про
стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження. Строк для
самостійного виконання боржнику в
такому випадку не надається.

У разі повернення виконавчого
документа з підстави, передбаченої
пунктом 8 частини першої статті 47
Закону, постанова про стягнення
виконавчого збору в окреме виконавче
провадження не виділяється та залишок
нестягнутої суми виконавчого збору не
стягується.

Підпунктом 3.13.2 пункту 3.13 Розділу 3
Інструкції №512/5 визначено, що у разі
якщо виконавче провадження було
завершено, а витрати на організацію та
проведення виконавчих дій не були
стягнуті, постанова про стягнення
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій виділяється в окреме
провадження в порядку, передбаченому
підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 цього розділу.

Виходячи з аналізу наведених вище
приписів чинного законодавства, судом
з'ясовано, що рішення про стягнення з
боржника виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій
виділяється в окреме провадження лише
у разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13
частини першої статті 49 Закону. У
даному випадку постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
та витрат на проведення виконавчих дій
виділені відповідачем в окреме
провадження після повернення
виконавчого листа стягувачеві без
виконання на підставі пункту 1 частини 1
статті 47 Закону України №606-XIV. Ані
приписами Закону України №606-XIV, ані
Інструкцією №512/5, не визначений
порядок виділення в окреме виконавче
провадження постанов про стягнення з
боржника виконавчого провадження та
витрат на проведення виконавчий дій, у
разі якщо виконавчий документ
повертається стягувачеві без
виконання, на підставі пункту 1 частини
1 статті 47 Закону України №606-XIV.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 112 КАС
України, у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову.

За приписами частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 11, 17, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії головного
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Касас
Коньон О.Р. щодо виділення в окреме
виконавче провадження постанови про
стягнення виконавчого збору від 24
червня 2011 року ВП №25017221.

Визнати протиправними дії головного
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Касас
Коньон О.Р. щодо виділення в окреме
виконавче провадження постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій від 16 квітня 2014 року ВП
№25017221.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 22 квітня 2014 року ВП
№43027306.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 22 квітня 2014 року ВП
№43027439.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) суму судового збору у
розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 78
(сімдесят вісім) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська