Справа № 825/4050/13-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Чернігів
Справа №
825/4050/13-а

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Лобана Д.В.,

при секретарі
Тищенко М.В.,

за участю представників сторін

від позивача
Лапоши Д.Ю.,

від відповідача
Кулаги В.В.,

Потапової С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області до Чернігівського
геріатричного пансіонату про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в
Чернігівській області звернулась до
суду з адміністративним позовом, в
якому з урахуванням зменшення та
уточнення позовних вимог, просить про
зобов'язання Чернігівського
геріатричного пансіонату виконати пп.
2.1 п. 2 в частині відшкодування збитків у
зв'язку із завищенням посадового
окладу та перерахування страхових
внесків у розмірі 210775,19 грн та 70949,91 грн
відповідно, п. 4 в частині відшкодування
збитків в сумі 5040,85 грн, шляхом
стягнення з осіб, винних у їх допущенні,
зокрема шляхом притягнення їх до
відповідальності у порядку та
розмірах, встановлених статтями 130-136
КЗпП України та Цивільним кодексом
України (до повного відшкодування
завданих збитків), п. 3 - повністю вимог
про усунення порушень законодавства
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області від 10.06.2013 №
25-04-18-14/3977.

Свої вимоги мотивує тим, що під час
проведення контрольного заходу
виявлені порушення не усунуті у
повному обсязі згідно з п. 7 ст. 10 Закону
№ 2939 керівнику підконтрольної
установи пред'явлені обов'язкові
вимоги про усунення порушень
законодавства № 25-04-18-14/3977 від 10.06.2013.

Однак, на даний час, залишаються не
виконаними пункти вимог у
вищезазначених частинах.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому
засіданні позов не визнали, просили
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на письмові заперечення (а.
с. 68-69), в яких зазначено, що позивач не
погоджується з позовними вимогами ДФІ
у Чернігівській області, з огляду на
наступне.

Підпункт 2.1 п. 2 вимоги постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.09.2014 по
справі № 825/2626/13-а визнаний незаконним
та скасовано.

Пунктом 3 вимоги передбачено стягнути з
осіб, винних у нестачі виробів з
рушникової тканини, збитків у розмірі
59429,00 грн. По даному факту було відкрито
кримінальне провадження, яке було
внесено до Єдиного реєстру судових
розслідувань за № 0000188 від 18
червня 2013 року. ОСОБА_4 було пред'явлено
обвинувачення у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. І ст. 366 КК України. В
ході досудового розслідування та
судового розгляду було встановлено, що
діями старшого майстра ОСОБА_4 (купівлі
ситцевої тканини замість рушникової)
матеріальної шкоди не завдано. Ухвалою
Новозаводського райсуду м. Чернігова
від 23 вересня 2013 року по справі №
751/8770/13-к ОСОБА_4 була звільнена від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з дійовим каяттям та
кримінальне провадження було закрите.
Ухвала на даний час набула законної
сили. Також, директором пансіонату була
винесена догана ОСОБА_4 за допущені
порушення при закупівлі тканини для
виробничих потреб пансіонату 13.12.2010 та
16.11.2011, які були виявлені в ході ревізії
Державної фінансової інспекції.

В ході проведеної ревізії встановлено,
що при приготуванні окремих страв
зазначалась кількість картоплі в
обсягах, що перевищують визначені
технологічними картками,
затвердженими директором пансіонату,
при цьому без збільшення ваги готової
страви, що призвело до безпідставного
списання 7973,00 кг картоплі на загальну
суму 17399,00 грн, чим установі завдано
збитків на 17399,00 грн. В зв'язку з цим, п. 4
вимоги ДФІ у Чернігівській області
вимагає відшкодувати вказані збитки
шляхом стягнення з осіб, винних у їх
допущенні 17399,00 грн, зокрема шляхом
притягнення їх до відповідальності у
порядку та розмірах, встановлених
статтями 13-136 КЗпП України та ЦК
України.

Однак, відповідно накладних № 1 від
22.09.2014 та № 2 від 24.09.2014 дієтсестрою
ОСОБА_5 було відшкодовано, як
безпідставно списане, та оприбутковане
згідно актів № 1 від 22.09.14 та № 2 від
24.09.2014 в пансіонаті картоплі у
кількості 7973,00 кг.

В силу ст. 130 КЗпП України, працівник,
який заподіяв шкоду, може добровільно
покрити її повністю або частково. За
згодою власника або уповноваженого ним
органу працівник може передати для
покриття заподіяної шкоди рівноцінне
майно або поправити пошкоджене.
Керуючись цією нормою трудового
законодавства, дієтсестра ОСОБА_5
відшкодувала завдані збитки в натурі
рівноцінним майном.

Отже, позивач вважає, що п. 3, п. 4 вимоги
про усунення виявлених ревізією
порушень від 10.06.2013 № 25-04-18-14/3977
виконані, пп. 2.1 п. 2 вимоги скасований
судовим рішенням як незаконний, тому
підстави для задоволення позовних
вимог ДФІ у Чернігівській області
відсутні.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви та заперечень на неї,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
пункту 1.2.2.1 плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області на І квартал 2013
року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Чернігівського геріатричного
пансіонату (далі - пансіонат) за період
з 01.05.2010 по 01.03.2013.

В ході ревізії було встановлено ряд
порушень фінансово-господарської
діяльності з боку пансіонату, які були
викладені в акті ревізії від 30.04.2013 №
04-21/06 (т. 1 а. с. 12-63).

На підставі акту та викладених у ньому
порушень Державною фінансовою
інспекцією в Чернігівській області
надіслано вимогу про усунення порушень
від 10.06.2014 № 25-04-18-14/3977 (т. 1 а. с. 10-11).

При вирішенні даного спору суд
зазначає, що правові засади діяльності
органів державної фінансової
інспекції визначені Законом України
від 26.01.1993 № 2939 «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(далі - Закон).

Так, в силу ч. 1 ст. 2 Закону головним
завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону державний
фінансовий контроль реалізується
державною контрольно-ревізійною
службою через проведення державного
фінансового аудита, перевірки
державних закупівель та інспектування.

Таким чином, органи державної
фінансової інспекції мають право
здійснювати державний фінансовий
контроль у підконтрольних установах,
до яких відносяться суб'єкти
господарювання державного сектору
економіки, а також підприємства і
організації, які отримували кошти з
бюджетів усіх рівнів та державних
фондів або використовували державне чи
комунальне майно.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону № 2939
органам державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Позовні вимоги щодо зобов'язання
Чернігівського геріатричного
пансіонату виконати п. 3 вимоги від
10.06.2014 № 25-04-18-14/3977 щодо стягнення з осіб,
винних у виникненні нестачі, 59429,00 грн
не підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Ухвалою Новозаводського районного
суду міста Чернігова від 23.09.2013 по
справі № 751/8770/13-к кримінальне
провадження відносно ОСОБА_4 - закрито
встановлено, що діями ОСОБА_4 не завдано
матеріальної шкоди (а. с. 70).

Отже, рішенням суду, що набрало
законної сили встановлено винну особу,
а також те, що діями ОСОБА_4 не завдано
матеріальної шкоди.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

З урахуванням викладеного п. 3 вимоги
про усунення порушень від 10.06.2014 №
25-04-18-14/3977 є безпідставним та
протиправним.

Позовні вимоги щодо зобов'язання
Чернігівського геріатричного
пансіонату виконати пп. 2.1 п. 2 в частині
відшкодування збитків у зв'язку із
завищенням посадового окладу та
перерахування страхових внесків у
розмірі 210775,19 грн та 70949,91 грн
відповідно, також, не підлягають
задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В свою чергу, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.09.2014 по справі № 825/2626/13-а (т. 2 а. с.
71-73) визнано незаконним та скасовано
п.п. 2.1 п. 2 вимоги Державної фінансової
інспекції у Чернігівській області від
10.06.2013 № 25-04-18-14/77. Вказана постанова
набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Позовні вимоги щодо зобов'язання
виконати п. 4 вимоги ДФІ у Чернігівській
області вимагає відшкодувати вказані
збитки шляхом стягнення з осіб, винних
у їх допущенні 17399,00 грн, зокрема шляхом
притягнення їх до відповідальності у
порядку та розмірах, встановлених
статтями 130-136 КЗпП України та ЦК
України, також, не підлягають
задоволенню на підставі нижче
зазначеного.

Відповідно накладних № 1 від 22.09.2014 та №
2 від 24.09.2014 дієтсестрою ОСОБА_5 було
відшкодовано, як безпідставно списане,
та оприбутковане згідно актів № 1 від
22.09.14 та № 2 від 24.09.2014 в пансіонаті
картоплі у кількості 7973,00 кг.

Доводи позивача щодо відшкодування
завданих збитків можливо лише у
матеріальному вигляді не приймається
до уваги, з огляду на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 130 КЗпП України, якою
позивач сам зобов'язує керуватися при
виконанні п. 4 вимоги, встановлено, що
працівник, який заподіяв шкоду, може
добровільно покрити її повністю або
частково. За згодою власника або
уповноваженого ним органу працівник
може передати для покриття заподіяної
шкоди рівноцінне майно або поправити
пошкоджене.

Отже, відповідно до вищезазначеної
норми ОСОБА_5 відшкодувала завдані
збитки в натурі рівноцінним майном.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не довів правомірність своїх
вимог.

Суд вважає, що оспорювана вимоги
винесені не на підставі та не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; не обґрунтовано, тобто без
врахуванням усіх обставин, які мають
значення для прийняття рішення.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Державної фінансової інспекції
в Чернігівській області, - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України
апеляційна скарга подається через
Чернігівський окружний
адміністративний суд, а її копія
надсилається апелянтом до суду
апеляційної інстанції, протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, а у
разі проголошення її вступної та
резолютивної частин, або прийняття її у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано,
або її подано з пропуском строку, у
поновленні якого було відмовлено, а у
разі вчасного подання апеляційної
скарги, з набранням законної сили
рішенням апеляційної інстанції, якщо
оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя
Д.В. Лобан