Справа № 875/151/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року м. Київ
справа № 875/151/14

вх. №А/800/89/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

секретаря судового засідання
Горбатюка В.С.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Ларіної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Центральної
виборчої комісії про визнання відмови
протиправною, скасування постанови,
зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
представника ОСОБА_4, на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 2 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И ЛА :

1 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив:
визнати протиправною та скасувати
постанову Центральної виборчої
комісії від 29 вересня 2014 року №1331 в
частині відмови у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
ОСОБА_4 в одномандатному окрузі №18;
зобов'язати відповідача повторно
розглянути подані ОСОБА_4 документи для
реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
окрузі №18 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року та прийняти рішення, передбачене
частиною 6 статті 59 Закону України «Про
вибори народних депутатів України» від
17 листопада 2011 року №4061-VI (далі - Закон
№4061-VI).

Позов обґрунтовував тим, що Центральна
виборча комісія незаконно відмовила
йому у реєстрації кандидатом у народні
депутати України з підстав
невідповідності поданої ним заяви про
самовисування вимогам пункту 1 частини
другої статті 55 Закону №4061-VI, оскільки
дана заява відповідає наведеній нормі
Закону та складена згідно із зразком,
розміщеним на офіційному веб-сайті
відповідача. Крім того, ні під час
подачі документів, ні після цього
Центральна виборча комісія не
повідомила про існування помилок,
неточностей чи інших невідповідностей
у поданих документах.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 2 жовтня 2014
року у задоволенні позову відмовлено з
мотивів наявності підстав для відмови
ОСОБА_4 в реєстрації кандидатом у
депутати.

В апеляційні скарзі представник
позивача просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов.
Обґрунтовує скаргу доводами,
аналогічними зазначеним у позовній
заяві.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала вимоги
апеляційної скарги, представник
відповідача просила відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права та повноту встановлення обставин
у справі, колегія суддів приходить до
наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що
для реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі №18 ОСОБА_4 24 вересня
2014 року подав до Центральної виборчої
комісії наступні документи: заяву про
самовисування, автобіографію
кандидата у депутати, документ про
внесення грошової застави, фотографії
кандидата розміром 4 х 6 сантиметрів,
ксерокопії першої та другої сторінок
паспорта громадянина України
кандидата, передвиборну програму
кандидата у депутати.

У заяві про самовисування ОСОБА_4
просив зареєструвати його кандидатом у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі №18 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, дав
згоду на оприлюднення своїх
автобіографічних відомостей та
зазначив, що іншого представницького
мандата, який відповідно до
Конституції України та законів України
несумісний з мандатом народного
депутата України, не має.

Постановою Центральної виборчої
комісії від 29 вересня 2014 року №1331
ОСОБА_4 відмовлено у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі №18 у
зв'язку з відсутністю документів,
зазначених у пункті 1 частини другої
статті 55 Закону №4061-VI. В порушення
пункту 1 частини другої статті 55 цього
Закону в заяві про самовисування
ОСОБА_4 відсутнє зобов'язання у разі
обрання депутатом припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та законів України
несумісна з мандатом народного
депутата України або зазначення того,
що така діяльність ним не здійснюється.
Отже, подана ОСОБА_4 заява не є заявою
про самовисування кандидата у народні
депутати України в розумінні пункту 1
частини другої статті 55 вказаного
Закону.

Згідно з частиною першою статті 59
Закону №4061-VI кандидати у депутати в
одномандатних округах реєструються
Центральною виборчою комісією за умови
подання їй документів, передбачених
статтею 55 цього Закону.

Частиною другою статті 55 Закону №4061-VI
передбачено, що Центральна виборча
комісія реєструє кандидата у депутати,
який балотується в одномандатному
окрузі в порядку самовисування, за
умови пред'явлення ним особисто
паспорта громадянина України або
тимчасового посвідчення громадянина
України (для осіб, недавно прийнятих до
громадянства України), та отримання
нею, зокрема, заяви про самовисування,
датованої днем подання документів для
реєстрації його кандидатом у депутати
до Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає).

Частиною першою статті 3 Закону України
«Про статус народного депутата
України» від 17 листопада 1992 року №2790-XII
і статтею 7 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» від 7
квітня 2011 року №3206-VI встановлені
випадки заборони народному депутату
України мати інший представницький
мандат та займатися певними видами
діяльності, які несумісні з його
депутатським мандатом.

З урахуванням наведеного та беручи до
уваги, що пункт 1 частини другої статті
55 Закону №4061-VI вимагає від кандидата в
депутати у заяві про самовисування
взяти певні зобов'язання або зазначити,
що таких немає, колегія суддів вважає,
що ця вимога закону поширюється на всі
перелічені в цьому пункті випадки:
зобов'язання припинити діяльність,
скласти представницький мандат,
передати в управління іншій особі
належні підприємства та корпоративні
права у порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що позивач не подав до
Центральної виборчої комісії заяву із
зобов'язанням припинити діяльність,
яка відповідно до Конституції України
та законів України несумісна з
мандатом народного депутата України,
або із зазначенням того, що така
діяльність ним не здійснюється,
Центральна виборча комісія
обґрунтовано розцінила це як відмову
від взяття на себе окремого
зобов'язання та як відсутність заяви
про самовисування як такої.

Згідно з пунктом 2 частини першої
статті 60 Закону №4061-VI Центральна
виборча комісія відмовляє в реєстрації
кандидата (кандидатів) у депутати в
разі відсутності документів,
зазначених у частині першій статті 54 чи
частинах першій або другій статті 55
цього Закону.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
законність рішення Центральної
виборчої комісії від 29 вересня 2014 року
№1331 у зв'язку з наявністю підстав для
відмови ОСОБА_4 в реєстрації кандидатом
у народні депутати України.

Доводи позивача про те, що відповідач
повинен був повідомити його про
недоліки в заяві, а не відмовляти в
реєстрації, є безпідставними, оскільки
взяття на себе зобов'язання припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції та законів України
несумісна з мандатом народного
депутата України, є імперативним
приписом пункту 1 частини другої статті
55 Закону і не може бути прирівняна до
помилки і неточності, про які йдеться в
частині третій статті 60 Закону №4061-VI.

Відповідно до частини першої статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно і всебічно
встановив обставини справи, дав їм
належну юридичну оцінку, правильно
застосував норми матеріального і
процесуального права, тому відсутні
підстави для скасування або зміни
прийнятого ним рішення.

Оскільки при поданні апеляційної
скарги судовий збір не було сплачено,
тому такий збір слід стягнути у розмірі
36 грн 54 коп.

Керуючись статтями 172, 177, 198, 200, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,
представника ОСОБА_4, залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 2 жовтня 2014 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір за подачу апеляційної
скарги у сумі 36 грн 54 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І. Ємельянова

М.М. Олексієнко