Справа № 2а-88/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
Справа №
90376/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Сапіги В.П., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Саламаха О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільької
області від 30 березня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
про скасування рішення, зобов'язання
перерахувати пенсію, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року позивач - ОСОБА_1
звернувся з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Тернополі, в якому просить скасувати
рішення міжвідомчої комісії з
інвентаризації пенсійних справ та
особових рахунків про перерахування
його пенсії за віком на пенсію по
інвалідності; скасувати рішення
міжвідомчої комісії з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків
про списання сум переплати пенсії та
грошової допомоги в сумі 11748,43грн. за
період з 08.11.2005 року по 28.02.2010 року;
зобов'язати відповідача нарахувати
йому пенсію за віком з січня 2008 року в
сумі 1043,15 грн.; стягнути з відповідача
на його користь збитки в сумі 9454,44 грн.
(з 01.01.2008 року по 01.07.2010 року); стягнути з
відповідача на його користь витрати,
пов'язані з отриманням правової
допомоги в сумі 1000 грн.; стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 2000 грн.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільької
області від 30 березня 2011 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачу, згідно
поданої заяви від 29.11.2005 року, на
законних підставах була призначена
пенсія по інвалідності і у відповідних
розмірах. Однак, ним приховано було
факт зайняття підприємницькою
діяльністю, а тому відповідно до
рішення комісії від 16.02.2010 року
зобов'язано було повернути 11,748.43 грн.,
де з часу прийняття рішення
проводиться утримання, а тому відсутні
законні підстави у визнанні незаконним
цього рішення.

Крім того, суд першої інстанції вказує
на те, що немає підстав для задоволення
вимог позивача щодо призначенню пенсії
за віком з січня 2008 року, оскільки як
такого у зазначений період він ще не
досяг та задоволення позовних вимог в
частині стягнення завданих збитків в
сумі 9 454, 44 грн. та моральної шкоди в
сумі 2 000 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільької
області від 30 березня 2011 року та
прийняти нове рішення, яким зобов'язати
відповідача перерахувати йому пенсію у
відповідності до чинного
законодавства, встановивши коефіцієнт
зарплати в розмірі 2,0043, коефіцієнт
стажу в розмірі 0,55913, розмір середньої
зарплати за 2009 р. в розмірі 1648 грн., а за
2010р. в розмірі 1982 грн. 63 коп. та стягнути
з відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 2000 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
він звернувся за призначенням пенсії
по інвалідності в розмірі пенсії за
віком 12.11.2010 року, однак заяву прийняти
відмовились по причині, що написана на
бланку відповідача та примусили
заповнити іншу, яку позивач подав 15.11.2010
року.

Апелянт стверджує, що з 12.11.2010 року у
нього виникло право на довічне
одержання пенсії за віком і право на
довічне одержання пенсії по
інвалідності.

Вказує на те, що твердження
відповідача, що позивач працював у
період визнання інвалідом з 07.11.2005 року
по 01.11.2005 року не відповідає дійсності і
не підтверджено жодним документом.
Довідка податкової інспекції надана
відповідачу стверджує, що позивач
зареєстрований як фізична особа
підприємець і доходу не отримував, та
не підтверджує, що позивач не працював,
але і не підтверджує що він працював.

Стверджує, що у вищевказаному періоді
він не працював, не сплачував страхових
внесків, не одержував доходів і його
участь як застрахованої особи в
системі загальнообов'язкового
страхування припиняється у період
визнання інвалідом.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 08.11.2005
року призначена пенсія по інвалідності
у розмірі пенсії за віком, оскільки за
поданими матеріалами пенсійної справи
(копією трудової книжки) позивач має
більше 25 років страхового стажу та
звільнився за власним бажанням із ПМП
«Еліон» з 07.11.2005 року. В поданій до
управління Пенсійного фонду України м.
Тернополя заяві про призначення пенсії
позивачем було вказано, що він не
працює. Крім того, в заяві від 13.02.2006
року, поданій до управління Пенсійного
фонду України м. Тернополя, позивачем
було зазначено, що він підприємницькою
діяльністю не займається.

Відповідно до ч. 2 ст.33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за наявності у
непрацюючих інвалідів II і III груп - у
чоловіків 25 років страхового стажу за
їх вибором пенсія по інвалідності
призначається в розмірі пенсії за
віком, обчисленої відповідно до статей
27 і 28 цього Закону.

Згідно п.28 Порядку надання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року №22-1, за
документ, який підтверджує, що особа не
працює, приймаються трудова книжка та
довідка податкових органів, що особа не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа.

Як слідує із матеріалів справи, згідно
повідомлення Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції №77780/7/17/-110 було встановлено,
що ОСОБА_1 перебував на обліку, як
суб'єкт підприємницької діяльності з
23.09.2005 року.

У зв'язку з наведеним, у ОСОБА_1 виникла
переплата пенсії за період з 08.02.2005 року
по 28.02.2010 року в сумі 11 748,43 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов до висновку, що міжвідомчою
комісією з інвентаризації пенсійних
справ та особових рахунків і списання
сум переплат пенсій та грошової
допомоги правомірно було прийнято
рішення від 16.02.2010 року про повернення з
пенсії ОСОБА_1 переплати пенсії за
період з 08.02.2005 року по 28.02.2010 року в сумі
11 748,43 грн., оскільки позивачем було
приховано факт зайняття
підприємницькою діяльністю.

Разом з тим, суд першої інстанції
зазначає, що порядок визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії встановлено
частиною другою статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Перерахунок пенсій у зв'язку зі
збільшенням, зокрема страхового стажу,
встановлено частиною четвертою статті
42 зазначеного Закону.

Так, частиною другою статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено формулу заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії.

У редакції Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року, яка
набрала чинності 1 січня 2004 року,
зазначена формула була такою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи (абзаци
другий-шостий частини другої статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Частиною четвертою статті 42
зазначеного Закону (у редакції від 9
липня 2003 року) визначено, що у разі, якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Аналіз частини четвертої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» свідчить, що при
перерахунку пенсії застосовується
заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку
він отримував до призначення пенсії,
або яку він отримував за період роботи,
який є періодом страхового стажу.

З огляду на викладене під час
перерахунку пенсії у формулі Зп = Зс х
(Ск : К) змінюються лише показники Ск та
К. Зокрема, у величину Ск додаються
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
за кожен місяць страхового стажу, який
став підставою для перерахунку пенсії.
Що ж стосується показника К, то він
збільшується кількістю додаткових
місяців страхового стажу. Решта
показників залишається без змін.

Таким чином, під час перерахунку пенсії
величина середньої заробітної плати
(доходу) враховується та, яка
використовувалася під час призначення
пенсії, тобто це - середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії (абзац четвертий
частини другої статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Підпунктом «б» підпункту 9 пункту 35
розділу II Закону «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
який набрав чинності з 1 січня 2008 року,
абзац четвертий частини другої статті
40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» було викладено в новій
редакції: «Зс (середня заробітна плата
(дохід) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників
зазначеної заробітної плати
затверджується Пенсійним фондом
України за погодженням з центральними
органами виконавчої влади у галузях
статистики, економіки, праці та
соціальної політики і фінансів".

Цим же Законом (підпункт «б» підпункту
10 пункту 35 розділу II) частину четверту
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» викладено в такій
редакції: «У разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням не
менше ніж 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії провадиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону. У разі якщо
застрахована особа після призначення
(перерахунку) пенсії має менше ніж 24
місяці страхового стажу, перерахунок
пенсії провадиться не раніше як через
два роки після призначення
(попереднього перерахунку) з
урахуванням страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
з урахуванням заробітної плати, з якої
призначено (попередньо перераховано)
пенсію».

Тобто, з 1 січня 2008 року змінено
показник середньої заробітної плати
(доходу) - однієї із складових формули
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії та встановлено, що
цим показником має бути середня
заробітна плата (дохід) в середньому на
одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,
положення підпункту «б» підпункту 9,
підпункту «б» підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

За таких умов, з 22 травня 2008 року
відновили дію положення частини другої
статті 40 та частини четвертої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у первинній його
редакції, які й підлягають
застосуванню.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», яким встановлено
порядок перерахунку пенсій особам, які
після її призначення продовжували
працювати, відмінний від того порядку,
який визначений частиною четвертою
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції від 09 липня 2003
року).

В результаті, починаючи з 28 травня 2008
року діють два нормативно-правові акти
(Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та постанова Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008
року), які по-різному регулюють розмір
показника середньої заробітної плати,
що враховується для обчислення пенсії.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над іншими
підзаконними нормативними актами, в
даному випадку застосуванню підлягає
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме
нормативні положення статті 42 цього
Закону, що діяли в редакції до
скасування змін, внесених за Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», та були і
залишаються чинними на момент
проведення перерахунку пенсії. Як
зазначалося вище, зі змісту цих
положень випливає, що під час
перерахунку пенсії величина середньої
заробітної плати (доходу) враховується
та, яка використовувалася під час
призначення пенсії.

Крім того, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що немає підстав для
призначення позивачу пенсії за віком з
січня 2008 року, оскільки відповідно до
ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на призначення
пенсії за віком мають право чоловіки
після досягнення 60 років, однак позивач
у зазначений період не досяг вказаного
віку.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільької області від 30 березня 2011
року у справі №2а-88/11 за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в м. Тернополі про скасування рішення,
зобов'язання перерахувати пенсію,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
В.П. Сапіга

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 07.10.2014 року.