Справа № 2а-1878/12/1370
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/679/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГончар Л. Я.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Комунального підприємства
Львівської обласної ради "Дрогобицьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки",
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_4 звернулася з позовом до
Комунального підприємства Львівської
обласної ради "Дрогобицьке міжміське
бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки" про визнання дій
щодо ненадання недостовірної та
неповної інформації на інформаційний
запит про спадкове майно
протиправними; зобов'язання надати
витяг для прийняття спадкового майна.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від
03 грудня 2013 року, у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернулася з касаційною
скаргою, в якій просила їх скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позву.

В запереченнях на касаційну скаргу
треті особи просили залишити скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що 26 липня 2011 року
позивач звернулася до відповідача з
листом нотаріуса щодо надання оцінки
приватного будинку, який належав її
батькові (ОСОБА_7.), додавши рішення
Галицького районного суду м. Львова від
19 листопада 2009 року у справі № 2-о-156/2009,
а також сплативши послуги бюро
технічної інвентаризації.

На інформаційний запит позивача від 26
липня 2011 року щодо надання інформації з
реєстру прав власності на нерухоме
майно відповідач своїм листом від 28
липня 2011 року за вих. № 2703 повідомив, що
рішенням народного суду м. Дрогобича
від 20 жовтня 1971 року по справі № 2 - 718 у
власності ОСОБА_8 залишено
будинковолодіння по
АДРЕСА_1.

Крім цього, як вбачається із відповіді
на заяву позивача від 24 січня 2012 року,
за ОСОБА_7 не зареєстровано право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, а тому вона не може
прийняти спадщину згідно закону.

Згідно вказаного листа відповідач з
посиланням на матеріали
інвентаризаційної справи № 766
повідомив, що у 1958 році право власності
на вказаний будинок зареєстровано за
ОСОБА_9 на підставі рішення
Дрогобицького райвиконкому депутатів
трудящих від 27 серпня 1946 року за № 17, а
на підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого Дрогобицькою
держнотконторою 29 жовтня 1958 року,
ОСОБА_10 успадкувала домоволодіння за
вищевказаною адресою. Згідно із
рішенням народного суду м. Дрогобича
від 11 травня 1959 року власником половини
будинку стала ОСОБА_11, а свідоцтво про
право на спадщину на половину
будинковолодіння від 29 жовтня 1958 року
визнано недійсним. Також, надано
інформацію про підстави набуття права
на частку у будинковолодінні ОСОБА_8 та
ОСОБА_12

Посилаючись на те, що відповідач не
надав витяг, а на інформаційний запит
надав неповну та необґрунтовану
відповідь, позивач звернулася до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, тому у позові
відмовив.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. Записи скасовуються, якщо
підстави, за яких вони були внесені,
визнані судом недійсними.

Згідно із ст. 28 вищевказаного Закону
України інформація з Державного
реєстру прав про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень надається у формі
витягу, інформаційної довідки та
виписки. Витяг з Державного реєстру
прав на підставі заяви мають право
отримувати: власник (власники)
нерухомого майна або їх уповноважені
особи; спадкоємці (правонаступники -
для юридичних осіб) або їх уповноважені
особи; особа (особи), в інтересах якої
(яких) встановлено обтяження, або їх
уповноважені особи. Інформаційну
довідку з Державного реєстру прав на
підставі письмового запиту мають право
отримувати суд, органи місцевого
самоврядування, органи внутрішніх
справ, органи прокуратури, органи
державної податкової служби, органи
Служби безпеки України та інші органи
державної влади (посадові особи), якщо
запит зроблено у зв'язку із здійсненням
ними повноважень, визначених законом.
Орган державної реєстрації прав
відмовляє в наданні витягу та
інформаційної довідки, якщо заявник
відповідно до закону не має права на
отримання такої інформації. Орган
державної реєстрації прав зобов'язаний
за заявою власника або правоволодільця
надавати йому інформацію у формі
виписки про осіб, які отримали
відомості про права та обтяження прав
на нерухоме майно, що йому належить.

Відповідно до пп. 7.1.1 п. 7.1, п. 7.11 ст. 7
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5, інформація з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно надається у формі витягу та
інформаційної довідки. Право на
отримання витягу з Реєстру прав мають:
власник (власники) об'єкта, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або уповноважена ним (ними) особа;
правокористувач (правокористувачі)
нерухомого майна або уповноважена ним
(ними) особа; спадкоємці
(правонаступники - для юридичних осіб)
або уповноважені ними особи.
Реєстратор БТІ відмовляє у задоволенні
заяви про надання витягу з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, якщо
заявник (заявники) відповідно до закону
не має (не мають) права на отримання тих
відомостей з Реєстру прав, які були
викладені в його (їх) заяві.

Положення ст. ст. 1216, 1218 Цивільного
кодексу України визначає поняття
спадкування та обсяг (склад) спадщини.

Системний аналіз наведених норм права
дає підстави вважати, що витяг з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно має право отримати спадкоємець.
При цьому належність майна за
спадкодавцем, на яке особа хоче
отримати витяг, повинно бути
підтверджене належним чином.
Відсутність реєстрації права
власності такого майна за спадкодавцем
є підставою для відмови у задоволенні
заяви заінтересованій особі про
надання витягу з Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Між тим, як вбачається із довідки
відповідача за № 680, будинок по
АДРЕСА_1 зареєстрований на
праві власності за ОСОБА_13 - на 1/4
частину будинковолодіння та за ОСОБА_14
- на 3/4 частини будинковолодіння на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 08 грудня 1970 року за №
8001 (на 1/4) та рішення суду м. Дрогобича
від 20 жовтня 1971 по справі № 2 - 718 (на 1/2).

Таким чином колегія судів погоджується
з висновками судів першої та
апеляційної інстанцій, що позивач не
належить до кола осіб, які мають право
на отримання витягу з реєстру, так як
позивач не довів належність права на
домоволодіння по АДРЕСА_1 за
спадкодавцем.

За таких обставин суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін
відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: