Справа № 826/4031/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №826/4031/14
інстанції:Погрібниченко І.М.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без фіксування його за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41
КАС України, апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Енерджі» та
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Енерджі» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.11.2013 року №1, №1 та від
17.01.2014 №, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 квітня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, апеляційну скаргу подано
також і відповідачем, в якій останній
просить апеляційну інстанцію
скасувати незаконну, на його думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Апелянти посилаються на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Енерджі»
підлягає задоволенню, а апеляційя
відповідача має бути залишена без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, податковим органом
проведено планову виїзну
документальну перевірку ТОВ «Глобал
Енерджі» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 22.04.2011 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
складено Акт № 551/26-55-22-01/37701051 від 24.10.2013
року.

06.11.2013 року ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві, на підставі Акта
перевірки від 24.10.2013 року №
551/26-55-22-01/37701051 прийняла податкові
повідомлення-рішення форми «Р»: за №
1, яким згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54
та відповідно до п. 123.1 ст. 123
Податкового кодексу України за
порушення вимог п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п.
198.3 та 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, п. 2.4 та 2.16 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
збільшено суму грошового зобов'язання
ТОВ «Глобал Енерджі» за платежем:
податок на додану вартість на загальну
суму 403 036,00 грн.; та № 1, яким згідно
з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та відповідно до п.
123.1 ст. 123 Податкового кодексу України
за порушення вимог п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14,
п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України, ст.. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», пунктів 2.4 та 2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, збільшено суму
грошового зобов'язання ТОВ «Глобал
Енерджі» за платежем: податок на
прибуток на загальну суму 428 684,00 грн.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржені
позивачем в порядку процедури
адміністративного оскарження до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, яке своїм рішенням від 09.01.2014
року № 34/10/26-05-10-04-15 скаргу директора ТОВ
«Глобал Енерджі» від 15.11.2013 р. № 84/2
залишило без задоволення, податкове
повідомлення-рішення № 1 - без
змін; натомість скаргу директора ТОВ
«Глобал Енерджі» від 15.11.2013 р. № 84/1
задовольнило частково, податкове
повідомлення-рішення № 1 в
частині застосування штрафних санкцій
в розмірі 21 277 грн. скасувало, в решті
податкове повідомлення-рішення від
06.11.2013 р. № 1 залишило без змін.

17.01.2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві, на підставі Акта
перевірки від 24.10.2013 року №
551/26-55-22-01/37701051, з урахуванням рішення
про результати розгляду первинної
скарги від 09.01.2014 р. № 34/10/26-05-10-04-15,
прийняла податкове
повідомлення-рішення № , яким
згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, за порушення
вимог п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п.п. 138.1.1 п. 138.1,
п. 138.2 п. 138, п.п 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання ТОВ
«Глобал Енерджі» за платежем: податок
на прибуток на загальну суму 407 407,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
податкового органу, позивач звернувся
із адміністративним позовом до суду, в
якому просив визнати нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення.

В основу обґрунтування свого рішення
про часткове задоволення позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів того, що
фінансово-господарські операції між
позивачем та його контрагентами, в
сфері продажу електроенергії, не були
спрямовані на настання реальних
наслідків фінансово-господарської
діяльності, а первинні документи,
складені позивачем та його
контрагентами у ході господарських
операцій, відповідають вимогами
чинного законодавства. Разом з тим,
судом відмовлено в задоволені частини
позовних вимог, а саме по
взаємовідносинам з ТОВ «Каманбуд»,
оскільки на думку суду останнє не мало
наміру здійснювати реальну
фінансово-господарську діяльність.

Колегія суддів не може погодитись з
останнім висновком щодо відносин
позивача з ТОВ «Каманбуд».

Перш за все, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що податкове
повідомлення-рішення від 06.11.2013 року №
1 за результатами розгляду
Головним управлінням Міндоходів у
місті Києві скарги позивача скасовано
в частині застосування штрафних
санкцій у розмірі 21 277 грн., в іншій
частині залишено без змін, та 17.01.2014
року ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві прийнято нове
податкове повідомлення-рішення №
, яке містить зменшену суму
грошового зобов'язання за штрафними
(фінансовими) санкціями саме на 21 277 грн.

Таким чином, оскільки податкове
повідомлення-рішення № 1 від
06.11.2013 р. вважається відкликаним з дня
надходження до платника податків
податкового повідомлення-рішення №
від 17.01.2014 р., що свідчить про
відсутність порушення вказаним
рішенням прав та інтересів позивача,
колегія суддів погоджується із
твердженнями суду першої інстанції
щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправним та касування
податкового повідомлення-рішення №
1 від 06.11.2013 р.

Щодо решти позовних вимог, колегія
суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Доказом того, що в структурі активів та
власному капіталі позивача та його
контрагента виникли зміни є наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання», ПАТ «Сумиобленерго», ПАТ
«Вінницяобленерго», ПАТ
«Чернігівобленерго», що діють на
підставі статутів та ліцензій на право
здійснення підприємницької діяльності
з передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електромережами
та ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ» (далі - ПНТ), що
діє на підставі статуту та ліцензії на
право здійснення підприємницької
діяльності з постачання електричної
енергії за нерегульованим тарифом,
були укладені Договори на передачу
електричної енергії місцевими
(локальними) електромережами,
відповідно від 20.07.2011 року № У-236-11, від
06.10.2011 року № 10-11/Т, від 07.07.2012 року № 233
та від 17.10.2012 року № 3/П.

Відповідно до умов вказаних договорів,
ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання», ПАТ «Сумиобленерго», ПАТ
«Вінницяобленерго», ПАТ
«Чернігівобленерго» зобов'язуються
передавати електричну енергію,
куповану ПНТ на оптовому ринку
електричної енергії України місцевими
(локальними) електромережами до
споживачів ПНТ та надавати
інформаційні послуги відповідно до
умов цих договорів, а ПНТ
зобов'язується здійснювати оплату
отриманих послуг відповідно до умов
цих договорів.

Факт використання в подальшому
придбаної електроенергії
підтверджується наданими позивачем:
договорами купівлі-продажу
електричної енергії, укладеними з ПрАТ
«СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ'ЄДНАННЯ «АЗОТ», ДП
«ЗАВОД ОБВАЖНЕНИХ БУРИЛЬНИХ ТА ВЕДУЧИХ
ТРУБ», ПрАТ «Технологія», ПАТ «Сталь»,
ТОВ «МЕТАЛИ і ПОЛІМЕРИ», ТОВ «ІНТЕР
ФУД», ПАТ «ІЧНЯНСЬКИЙ ЗАВОД СУХОГО
МОЛОКА ТА МАСЛА»; додатковими угодами
до договорів; актами прийому-передачі
електричної енергії.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що правовідносини з
контрагентами позивача в повній мірі
відображені в бухгалтерському та
податковому обліку.

Разом з тим, судова колегія
погоджується із посиланнями суду
першої інстанції щодо неправомірних
висновків податкового органу стосовно
того, що позивач здійснював постачання
електричної енергії окремим
споживачам за ціною нижчою за
собівартість.

Так, собівартість реалізованої
електричної енергії ТОВ «ГЛОБАЛ
ЕНЕРДЖІ» визначається виходячи з
витрат на купівлю електричної енергії
на оптовому ринку електричної енергії
України та витрат на її передачу
(транспортування/транзит) покупцю
(споживачу).

Як встановлено судом першої інстанції,
з чим погоджується і колегія суддів,
купівля електричної енергії позивачем
для своїх споживачів, здійснювалася на
оптовому ринку електричної енергії
України, на підставі договору
купівлі-продажу електричної енергії,
укладеного між ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ»
(Постачальник) та ДП «ЕНЕРГОРИНОК» (ДПЕ)
від 06 червня 2011 року № 7070/04.

Відповідно до пункту 4.1 вказаного
договору, фактична вартість
електричної енергії, купленої
позивачем у ДП «ЕНЕРГОРИНОК» в
розрахунковому місяці, визначається за
середньозваженою ціною відповідно до
п. 4.2 та фактичними обсягами
електричної енергії, купленої
Постачальником у ДПЕ.

Пунктом 4.2 вказаного договору
передбачено, що середньозважена за
розрахунковий місяць оптова ринкова
ціна на купівлю електричної енергії
ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ» у ДП
«ЕНЕРГОРИНОК» розраховується
відповідно до Правил оптового ринку
електричної енергії (Правила ОРЕ) на
підставі щоденних погодинних обсягів
купівлі електроенергії у ДПЕ. Після
закінчення розрахункового місяця
середньозважена ціна уточнюється ДП
«ЕНЕРГОРИНОК» відповідно до Правил ОРЕ
України.

Фактичні обсяги електричної енергії,
купленої позивачем у ДП «ЕНЕРГОРИНОК»
визначаються по закінченню
розрахункового місяця та дорівнюють
сумі погодинних даних купівлі
електричної енергії за місяць (пункт 3.18
вказаного договору).

Витрати на передачу
(транспортування/транзит) електричної
енергії покупцю є фіксованою
величиною, яка відома ТОВ «ГЛОБАЛ
ЕНЕРДЖІ» на початок розрахункового
місяця.

Така передача (транспортування)
електричної енергії покупцю
здійснюється електропоста-чальниками,
а саме: ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання», ПАТ «Сумиобленерго», ПАТ
«Вінницяобленерго» та ПАТ
«Чернігівобленерго», на підставі
укладених з позивачем договорів, та за
регульованими цінами (тарифами), що
встановлюються Національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики (НКРЕ).

Таким чином, за вказаних обставин,
колегія суддів погоджується із
твердженнями суду першої інстанції про
правильне формування ТОВ «ГЛОБАЛ
ЕНЕРДЖІ» собівартості реалізованої
електроенергії.

Беручи до уваги викладене вище, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити,
що збитковість господарської
діяльності не може бути підставою для
визначення такої діяльності, як
негосподарської. Неотримання
підприємством доходу від окремої
господарської операції не свідчить про
те, що така операція не пов'язана з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки при здійсненні
господарських операцій існує
звичайний комерційний ризик не
отримати дохід від конкретної
операції,

Таким чином, судом першої інстанції
прийнято вірне рішення щодо
задоволення позовних вимог в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення щодо
донарахування зобов'язань з діяльності
ТОВ «Глобал Енерджі» щодо реалізації
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Однак, колегія суддів не може
погодитись із висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволені
частини позовних вимог, а саме щодо
взаємовідносин позивача з ТОВ
«Каманбуд», аргументуючи свою позицію
наступним.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
перевіряємому періоді позивач мав
взаємовідносини з ТОВ «Глобал
Енерджі».

Як встановлено під час розгляду справи,
в третьому кварталі 2012 року ТОВ «Глобал
Енерджі» придбало у ТОВ «Глобал
Енерджі» меблі, з метою використання у
своїй господарській діяльності.

На підтвердження реальності
господарських операцій з контрагентом
(ТОВ «Глобал Енерджі») позивачем
надані: податкові, видаткові накладні,
виписку по рахунку, оборотно-сальдові
відомості, акти приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів та відомості нарахування
амортизації.

Однак, судом зазначено, що наявність у
позивача документів, які відповідно до
Податкового кодексу України є
необхідними для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість (податкові накладні),
виданиі вказаним вище його
контрагентом не є безумовною підставою
для віднесення їх сум до податкового
кредиту, оскільки відомості зазначені
в них не підтверджені як під час
проведення перевірки контролюючим
органом, так і під час розгляду
вказаної адміністративної справи, та є
такими, які неможливо ідентифікувати
для використання в межах господарської
діяльності позивача.

Крім того, судом зазначено, що під час
розгляду справи відповідачем було
надано копію вироку Шевченківського
районного суду міста Києва від 18.05.2013
року по справі № 761/12023/13-к, яким
ставиться під сумнів намір ТОВ
«Каманбуд» здійснювати реальну
фінансово-господарську діяльність.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС
України, вирок суду в кримінальній
справі або постанова суду у справі про
адміністративний проступок які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Листом від 14.11.2012р. №2379/12/13-12, ВАСУ надав
роз'яснення практичного застосування
ст.. 72 КАС України, в якому зокрема
зазначено: «Диспозиція наведеної
правової норми, на відміну від норми ч. 1
ст.і 72 КАС України, прямо вказує на те,
що обов'язковими для суду, який
розглядає справу, є вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок. Разом із тим розглядувана
норма встановлює межі обов'язковості
зазначених різновидів судових рішень
для адміністративного суду, що
розглядає конкретну адміністративну
справу. і така обов'язковість
поширюється лише на те питання, чи мало
місце певне діяння та чи вчинене воно
особою, щодо якої постановлено
відповідний вирок або прийнято
постанову. Отже, обов'язковими для
врахування адміністративним судом є
факти, наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові у справі про
адміністративний проступок, щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи,
правові наслідки, дій чи бездіяльності
якої є предметом розгляду в
адміністративній справі. Водночас
правова кваліфікація діяння особи,
наведена у вироку в кримінальній
справі або постанові про
адміністративний проступок (тобто
застосування тих чи інших правових
норм до відповідної поведінки), не є
обов'язковою для адміністративного
суду.

Колегія суддів наголошує, що зазначені
роз'яснення ВАСУ знаходять своє
відображення у судовій практиці,
зокрема у постанові ВАСУ від 22.10.2012 року
у справі К-41261/10.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що посилання суду першої
інстанції на вирок Шевченківського
районного суду міста Києва від 18.05.2013р.
у справі №761/12023/13-к не мас жодного
відношення до даної справи, оскільки у
вироку встановлені лише факти
діяльності TOB «Каманбуд» без наміру
здійснення господарської діяльності
при взаємовідносинах з TOB «Білдінг
Корпорейшн», TOB «Водолій 2010», TOB
«Зеррінгер», TOB «Т.Д.» та TOB «МАКСІМУС
ІНЖИНІРИНГ», а не з TOB «Глобал Енерджі».

Крім того варто зазначити, що
Податковий кодекс України не
передбачає заборон чи обмежень щодо
формування податкового кредиту, за
яких платник податку повинен нести
відповідальність за дії своїх
контрагентів (чи інших третіх осіб), що
перестали знаходитися за місцем
реєстрації, не подали обов'язкової
звітності, не сплатили встановлених
податків, допустили порушення чинного
законодавства чи ін. Висновки про
неправомірне формування податкового
кредиту TOB «Глобал Енерджі» судом та
перевіряючим зроблені без законних
підстав, передбачених ПК України, а
виключно керуючись Актом ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва ДПС від
09.11.2012р. №791/2250/37745406 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB
«Каманбуд».

Таким чином, враховуючи все вище
наведене, колегія суддів приходить до
висновку, що висновки податкового
органу, які оформлені Актом перевірки,
на підставі якого були винесені
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, не відповідають
вимогам закону, оскільки матеріалами
справи підтверджено, належним чином
завіреними первинними документами,
законність дій позивача щодо
взаємовідносин з його контрагентами.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні спірного
судового рішення було неповно
з'ясовано фактичні обставини справи та
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справ та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Глобал
Енерджі» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 квітня 2014 року -
скасувати, та постановити нову, якою
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Енерджі» -
задовольнити в повному обсязі:

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві від 06.11.2013
року №1 та № від 17.01.2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя

Шурко О.І.

Судді:

Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.