Справа № 2а-3987/10/2370
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року
м. Київ К/9991/19229/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "Лада" на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.09.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011 у
справі № 2а-3987/10/2370

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лада"

до Уманської об'єднаної
державної податкової інспекції
Черкаської області

за участі Прокуратури Черкаської
області

про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2004 року Товариством до суду
заявлений позов, з урахування уточнень,
з вимогами визнати недійсними
податкові повідомлення-рішення від
03.03.2004 № 000452301/0 та від 06.04.2004 № 000452301/1,
якими позивачеві державним податковим
органом за непрямими методами
визначено податкове зобов'язання з
податку на прибуток у сумі 21 705,10 грн., в
тому числі 19 538,00 грн. - основний платіж і
2 167,10 грн. - штрафні (фінансові) санкції;
податкові повідомлення-рішення від
03.03.2004 № 000462301/0 та від 06.04.2004 № 000462301/1 про
визначення позивачеві податкового
зобов'язання за непрямими методами з
ПДВ у 20 115,80 грн., в тому числі 14 511,00 грн. -
основний платіж та 5 604,80 грн. - штрафні
(фінансові) санкції; податкові
повідомлення-рішення від 03.03.2004 №
000472301/0, яким позивача зобов'язано
сплатити штраф у сумі 1 794,42 грн.,
застосований на підставі ст. 1 Указу
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки", та від
06.04.2004 № /1/44116473, яким визначено
штраф у сумі 1 953,45 грн., застосований з
тих же підстав.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 29.06.2004,
залишеною без змін ухвалою Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду від 22.08.2007, позов
задоволено.

За наслідками перегляду судових рішень
першої та апеляційної інстанцій в
касаційному порядку, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
08.07.2010 касаційну скаргу Державної
податкової інспекції задоволено
частково, рішення Господарського суду
Черкаської області від 29.06.2004 та ухвалу
Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 22.08.2007 в
частині визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень від
03.03.2004 № 000452301/0 та № 000462301/0 скасовано, а
справу в цій частині позовних вимог
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.09.2010,
залишеною без змін Ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2011, в задоволенні
адміністративного позову Товариства
про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 03.03.2004 № 000452301/0
та № 000462301/0 відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
позивач до Вищого адміністративного
суду України подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
Товариства та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 03.03.2004 №
000452301/0 та № 000462301/0.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
комплексна планова документальна
перевірка Товариства з питань
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства за період з
01.07.2002 по 31.12.2003, по прибутковому податку
з громадян за період з 01.03.2002 по 31.12.2003,
за підсумками якої складено акт від
01.03.2004 № 353/23-1-22802316.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено ряд порушень у позивача, в
тому числі і порушення вимог пп. 4.1.1 п. 4.1
ст.4, пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" та пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, пп. 3.1.1
п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про
податок на додану вартість", що
полягало у визначенні податку за
непрямими методами, віднесення
позивачем до складу валових витрат на
телефонізацію в сумі 667,00 грн. замість
амортизації цих витрат як витрат на
придбання основних фондів 2 групи.

На підставі акта перевірки та
адміністративного оскарження Державна
податкова інспекція прийняла
оспорювані податкові
повідомлення-рішення.

Порядок визначення суми податкового
зобов'язання за непрямими методами
врегульований п. 4.3 ст. 4 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".
Зазначений Закон містить вичерпний
перелік підстав для застосування
непрямого методу та передбачає, що
застосування непрямого методу для
визначення податкових зобов'язань
платників податків у випадках, не
передбачених цим пунктом, не
дозволяється згідно пп. 4.3.4 п. 4.3 ст. 4
вказаного Закону.

Відповідно до пп. 4.3.1 п. 4.3 ст. 4 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" непрямий метод може
застосовуватися, якщо контролюючий
орган не може самостійно визначити
суму податкового зобов'язання платника
податків згідно з підпунктом "а" пп. 4.2.2
ст. 4 цього Закону у зв'язку з не
встановленням фактичного
місцезнаходження підприємства чи його
відокремлених підрозділів,
місцезнаходження фізичної особи або
ухиленням платника податків чи його
посадових осіб від надання відомостей,
передбачених законодавством, а також
якщо неможливо визначити суму
податкових зобов'язань у зв'язку з
неведенням платником податків
податкового обліку або відсутністю
визначених законодавством первинних
документів, сума податкових
зобов'язань платника податків може
бути визначена за непрямим методом.

Відповідно до п. 5 Методики визначення
сум податкових зобов'язань за
непрямими методами, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.05.2002 № 697 (далі - Методика), рішення
про застосування непрямих методів
визначення сум податкових зобов'язань
приймає керівник органу державної
податкової служби. В цьому рішенні
обов'язково зазначаються підстави його
прийняття.

Для визначення сум податкових
зобов'язань за непрямими методами
органи державної податкової служби
можуть використовувати інформацію та
документи про діяльність платника
податків, одержані згідно із
законодавством, зокрема: про державну
реєстрацію, фактичне місцезнаходження,
кількість найманих працівників, види
діяльності, джерела походження
доходів, взаєморозрахунки з
постачальниками та споживачами,
рахунки у банках і рух коштів на них,
обсяги готівкових розрахунків, суми
наданих та одержаних позик; про
виявлені та задокументовані під час
перевірок незадекларовані та/або
незазначені у розрахунках доходи і
витрати платника податків; про
результати обстежень будь-яких
виробничих, складських, торговельних
та інших приміщень підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності та житла громадян, якщо
воно використовувалось як
реєстраційна адреса суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи та для одержання доходів;
письмові пояснення і відомості
керівників, інших посадових осіб
підприємств, установ та організацій,
діяльність яких перевіряється;
вилучені документи, що свідчать про
приховання (заниження) об'єктів
оподаткування, несплату податків,
зборів (обов'язкових платежів), та
вилучені у суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб
реєстраційні свідоцтва або спеціальні
дозволи (ліцензії, патенти тощо), які
порушили порядок провадження
підприємницької діяльності; відомості
та документи, отримані внаслідок
проведеної оперативно-розшукової
діяльності (п. 7 Методики).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, при проведенні перевірки
Товариства було встановлено факт
невідображення по бухгалтерському та
податковому обліках послуг по
виготовленню металевих кришок з
давальницької сировини (жерсть) ВКФ
"Авеста", в зв'язку з чим неможливо було
визначити суму податкових зобов'язань,
про що свідчать вилучені товарні
накладні на давальницьку жерсть,
підписані посадовими особами та
завірені печаттю. Крім того, при
проведенні зустрічної перевірки
взаємних розрахунків позивача з ВКФ
"Авеста" (довідка від 29.01.2004 № 26/13/0060)
було встановлено, що дана жерсть на
переробку по обліку ВКФ "Авеста" не
проведена, а вилучені оригінали
первинних документів свідчать про
приховування (заниження) об'єкта
оподаткування, несплату податків,
зборів, в зв'язку з чим і виникла
необхідність проведення перевірки
позивача із застосуванням непрямих
методів.

На підставі розпорядження начальника
Уманської об'єднаної державної
податкової інспекції від 09.02.2004 № 25 про
проведення перевірки із застосуванням
непрямих методів ТОВ "Лада" та
результатів проведеної перевірки від
01.03.2004 відповідачем було визначено
валові доходи по податку на прибуток та
податкові зобов'язання з ПДВ при
наданні послуг при переробці жерсті на
давальницьких умовах для ВКФ "Авеста"
із застосуванням непрямого методу, а
саме, методу аналізу інформації про
доходи та витрати платників податків,
який базується на підставі відомостей
та документів, отриманих унаслідок
проведеної оперативно-розшукової
діяльності.

Крім того, правомірність застосування
контролюючим органом непрямих методів
для визначення суми податкових
зобов'язань позивачу підтверджується
також наявним в матеріалах справи
висновком судово-економічної
експертизи від 30.03.2007 № 9260/9261 про
порушення ведення бухгалтерського
обліку та невідповідність товарних
накладних, які були надані на
дослідження та покладені в основу
розрахунків, вимогам ст. 1 та ст. 9 Закону
України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Інструкції по
бухгалтерському обліку податку на
додану вартість.

З огляду на зазначене колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованими
висновками судів попередніх про
правомірність оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень від 03.03.2004 № 000452301/0
та № 000462301/0.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лада"
відхилити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.09.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011 у
справі № 2а-3987/10/2370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко