Справа № 2а-551/10/1207
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/27203/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 квітня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання дії
незаконними та зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська (далі УПФ)
призначити пенсію на пільгових умовах
за Списком № 1 із зарахуванням
пільгового стажу роботи з шкідливими
та важкими умовами праці у період з 24
квітня 1989 року по 30 липня 1991 року у
виробничому об'єднанні
«Ворошиловградтепловоз» в
гальвано-термічному цеху термістом 5-го
розряду. Зазначав, що відповідач
відмовив у призначенні такої, через
відсутність належних доказів у
підтвердження пільгового стажу.
Вважаючи дану відмову незаконною
позивач просив про задоволення позову
та призначення пільгової пенсії з 10
серпня 2009 року.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 27 жовтня 2010 року
позовні вимоги задоволено.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6 квітня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить його
рішення скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
задоволення скарги з таких підстав.

Судом попередніх інстанцій
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в УПФ. Після звернення ОСОБА_4 із
заявою про призначення пільгової
пенсії за Списком №1 відповідач
відмовив у призначенні такої з підстав
відсутності належних документів про
підтвердження пільгового стажу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що робота позивача на вказаному
підприємстві термістом саме на
нагрівальних печах не підтверджується
наданими доказами у справі, а тому
відсутні підстави вважати стаж
позивача пільговим за Списком № 1,
затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173.

Проте до такого висновку суд
апеляційної інстанції дійшов без
з'ясування дійсних прав та обов'язків
сторін, в порушення норм матеріального
і процесуального права, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 в період з 24 квітня 1989 року по 30
липня 1991 року працював термістом 5-го
розряду в
гальвано-термічному цеху виробничого
об'єднання «Ворошиловградтепловоз».

Таким чином, у спірний період робота з
шкідливими та важкими умовами праці,
віднесена до Списку №1, визначалась
постановою Ради Міністрів СРСР від 22
серпня 1956 р. № 1173 та постановою
Кабінету Міністрів України від 26 січня
1991 р. № 10.

Згідно цих Постанов до Списку №1,
в тому числі відноситься робота
терміста. При цьому в жодній з постанов
не значиться умовою віднесення до
пільгового Списку № 1 робота терміста
саме в нагрівальних печах.

Таким чином, згідно матеріалів справи
пільговий стаж роботи позивача складає
більше 10 років. Такі дані
підтверджується записами трудової
книжки, довідкою про підтвердження
наявного трудового стажу, архівною
довідкою тощо.

Відповідно до пункту «б»
частини 1 статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із важкими і шкідливими
умовами праці за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 серпня 1993 року № 637
затверджено порядок підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Таким чином, доводи відповідача про
відсутність належних доказів у
підтвердження трудового стажу, зокрема
відсутність первинних документів
підприємства, на якому працював
позивач, є необґрунтованими і такими,
що суперечать вимогам статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Відсутність первинних документів
підприємства, на якому працював
позивач не може слугувати підставою
для відмови у зарахуванні пільгового
стажу позивача, оскільки факт його
роботи на зазначеному підприємстві
підтверджується іншими наявними
матеріалами справи.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже слід дійти висновку, що записи у
трудовій книжці, довідки, є достатніми
і належними доказами у підтвердження
факту роботи з шкідливими та важкими
умовами праці за Списком № 1, що дає
право на визначені чинним Законом
пільги.

Саме до такого висновку у своєму
рішенні дійшов суд першої інстанції, а
тому його скасування судом апеляційної
інстанції є помилковим.

За приписами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 квітня 2011
року скасувати та залишити в силі
постанову Жовтневого районного суду
м. Луганська від 27 жовтня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало