Справа № 826/9205/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/9205/14 Головуючий у
1-й інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 липня 2014 року позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, на
підставі наказу від 06.05.2014 №552-П та
повідомлення від 06.05.2014 №3693 ДПІ у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено невиїзну
документальну позапланову перевірку
ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2013 та правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 по 31.12.2013, про що складено акт
перевірки від 23.05.2014 №4161/26-51-17-01/НОМЕР_1.

В акті перевірки (з урахуванням змін)
відображено допущенні позивачем
порушення, а саме: 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України (ПК України від 02.12.2010
№2755-VI), внаслідок чого занижено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за період з 01.08.2012 по
31.12.2012 на суму 19189 грн 60 коп., що призвело
до заниження позитивної різниці між
сумою податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість на суму 19189 грн 60 коп.

Зі змісту акту перевірки та внесених до
нього змін вбачається, що перевіркою
правильності визначення валового
доходу, відображеного в податкових
деклараціях про майновий стан і дохід,
з даних документів, що використані в
ході перевірки, встановлено, що СГД
ОСОБА_2 податкову декларацію про
майновий стан і доходи за І квартал 2012
року та за 2012 рік до ДПІ не подавав.
Згідно з банківськими виписками по
розрахунковому рахунку №,
відкритому в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО
320478, СГД ОСОБА_2 отримав дохід за
послуги арбітражного керуючого у сумі
507239 грн 03 коп. (без ПДВ), в тому числі, за
липень 2012 року - 411291 грн 03 коп. (без ПДВ)
та за грудень 2012 року - 95948 грн (без ПДВ).

Відтак, відповідач дійшов висновку, що
позивачем безпідставно занижено
валовий дохід за 2012 рік на суму 507 239 грн
03 коп., чим порушено вимоги пункту 177.1
статті 177 Податкового кодексу України,
а також занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за період з 01.08.2012 по 31.12.2012 на
суму 19 189 грн 60 коп., що призвело до
заниження позитивної різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість на
суму 19 189 грн 60 коп.

Проте, позивачем надано копію звіту про
витрати розпорядника майна від 14.03.2012
до Господарського суду Одеської
області, відповідно до якого станом на
12.03.2012 заборгованість перед ОСОБА_2 по
оплаті його послуг розпорядника майна
на ДП «Укртехфлот» складає 28 891 грн 03
коп. (за період з 21.12.2010 по 12.03.2012 у
розмірі подвійної мінімальної
заробітної плати щомісячно), додаткові
витрати, пов'язані із виконанням
обов'язків арбітражного керуючого
(плата за проведення незалежної оцінки
комплексу нерухомого майна - портпункт
«Очаків», плата за проведення аналізу
фінансової діяльності боржника,
комісія банку з плати за проведення
аналізу фінансової господарської
діяльності боржника, плата за послуги
фізичної охорони майна боржника) - 382 400
грн, всього 411 291 грн 03 коп.

На підставі вище викладеного, ухвалою
Господарського суду Одеської області
від 26.04.2012 в справі №2/78-10-4315 за позовом
Державного підприємства
«Дельта-лоцман» про визнання банкрутом
Державного підприємства «Укртехфлот»,
зокрема, затверджено розмір оплати
послуг та витрат розпорядника майна
боржника - арбітражного керуючого
ОСОБА_2 у сумі 411 291 грн 03 коп.

Також, як вбачається зі змісту вказаної
ухвали, 26.04.2012 ОСОБА_2 додатково
звернувся до суду із клопотанням про
затвердження розміру оплати послуг
арбітражного керуючого в сумі 40 611 грн
61 коп., водночас суд зобов'язав
розпорядника майна надати звіт про
свою діяльність та обґрунтування
підстав для задоволення заяви про
затвердження розміру оплати послуг
арбітражного керуючого в сумі 40 611 грн
61 коп.

Вказаною ухвалою Господарського суду
Одеської області від 26.04.2012 сума витрат
розпорядника майна боржника -
арбітражного керуючого ОСОБА_2 у
розмірі 382 400 грн відповідно до
поданого ним звіту про витрати
розпорядника майна від 14.03.2012 не є
доходом позивача за послуги
арбітражного керуючого, відповідно не
є об'єктом оподаткування податком на
доходи фізичних осіб у розумінні
пункту 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України.

12 червня 2014 року на підставі акта
перевірки відповідачем прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
№, яким збільшено грошове
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість на 23 987 грн, в тому
числі, 19 189 грн 60 коп. за основним
платежем та 4 797 грн 40 коп. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
податкового органу та з метою їх
відновлення Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог
законодавства є необґрунтованими, а
прийняте на його підставі податкове
повідомлення-рішення є протиправним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до абзацу сімнадцятого
частини першої ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 №2343-XII (Закон України №2343-XII)
(в редакції, чинній на час, за який
проводилась перевірка позивача)
арбітражний керуючий (розпорядник
майна, керуючий санацією, ліквідатор) -
фізична особа, яка має ліцензію, видану
в установленому законодавством
порядку, та діє на підставі ухвали
господарського суду.

Згідно частини першої статті 3-1 Закону
України №2343-XII (в редакції, чинній на
час, за який проводилась перевірка
позивача), якщо інше не передбачено цим
Законом, арбітражним керуючим
(розпорядником майна, керуючим
санацією, ліквідатором) може бути
призначено фізичну особу - суб'єкта
підприємницької діяльності, яка має
вищу юридичну або економічну освіту,
володіє спеціальними знаннями та не є
зацікавленою особою щодо боржника і
кредиторів.

Як визначено підпунктом 14.1.226 пункту 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України від
02.12.2010 №2755-VI (ПК України №2755-VI),
самозайнята особа - платник податку,
який є фізичною особою-підприємцем або
провадить незалежну професійну
діяльність за умови, що така особа не є
працівником в межах такої
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 ст. 162 ПК
України №2755-VI встановлено, що
платниками податку на доходи фізичних
осіб є фізична особа - резидент, яка
отримує доходи як з джерела їх
походження в Україні, так і іноземні
доходи.

Так, абзацом четвертим пункту 164.1 ст. 164
ПК України №2755-VI визначає, що базою
оподаткування для доходів, отриманих
від провадження господарської або
незалежної професійної діяльності, є
чистий річний оподатковуваний дохід,
який визначається відповідно до пункту
177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178
цього Кодексу.

В свою чергу, пункт 177.2 ст. 177 ПК України
№2755-VI встановлює, що об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий дохід, тобто різниця
між доходом і документально
підтвердженими витратами, необхідними
для провадження певного виду
незалежної професійної діяльності,
відповідно до пункту 178.3 статті 178 ПК
України №2755-VI.

Податковий кодекс України в ст. 177
визначає, що доходи фізичних
осіб-підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

Також, слід зазначити, що чинна на час,
за який проводилась перевірка
позивача, за наслідками якої прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, редакція Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» не відносила
арбітражних керуючих до суб'єктів
незалежної професійної діяльності,
оподаткування доходів арбітражних
керуючих здійснювалось як
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності
на підставі статті 177 Податкового
кодексу України.

Згідно абзац перший частини
дванадцятої ст. 3-1 Закону України №2343-XII
(в редакції, чинній на час, за який
проводилась перевірка позивача),
оплата послуг, відшкодування витрат
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
у зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника.

Відповідно до частини чотирнадцятої
ст. 3-1 Закону України №2343-XII, оплата
послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень
встановлюється та виплачується в
розмірі, встановленому комітетом
кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство.

Звіт про оплату послуг, відшкодування
витрат арбітражного керуючого
затверджується рішенням комітету
кредиторів та ухвалою господарського
суду. Ухвала може бути оскаржена у
встановленому порядку, відповідно до
частина шістнадцятої ст. 3-1 Закону
України №2343-XII.

Підсумовуючи наведене судова колегія
приходить до переконання, що
відповідачем протиправно прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, адже з наданих позивачем
доказів вбачається, що його дохід як
арбітражного керуючого в липні 2012 року
складає 411 291 грн 03 коп, з яких оплата
його послуг 28 891 грн 03 коп. та витрати
пов'язані з господарською діяльністю
складають 382 400 грн, в грудні отримано
дохід в розмірі 95 948 грн, отже позивачем
не перевищено загальну суму від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 липня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.