Справа № 523/8818/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 523/8818/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Аліна С.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси на
постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 14 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Суворовського районного суду міста
Одеси з адміністративним позовом, в
якому просить суд визнати дії
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси щодо
відмови у призначенні пільгової пенсії
протиправним та зобов'язати управління
Пенсійного фонду в Суворовському
районі м. Одеси призначити та виплатити
ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових
умовах за списком №2 відповідно до
вимог ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з урахуванням
періоду роботи з 21.02.1981 року по 16.09.1993
року за Списком №2 (шліфувальник) з часу
звернення за її призначенням, а саме з
03.02.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з
21.02.1981 року позивач працював на ОКФ
«Вікторія» на посаді шліфувальника. На
зазначеній посаді ОСОБА_2 працював з
21.02.1981 року по 16.09.1993 року. 03.02.2014 року
позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси із заявою
про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №2.
Відповідачем було роз'яснено, що
необхідно надати довідки, уточнюючі
пільговий характер роботи відповідно
до Списку №2, який затверджено
постановою КМУ від 16.03.2003 року № 36 «Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятості в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах». Усі
необхідні документи за винятком
уточнюючих довідок позивачем були
надані. У відповідь на заяву від 03.02.2014
року, позивач отримав копію рішення №2
від 27.02.2014 року про відмову у
призначенні пенсії у зв'язку з тим, що
правом на призначення пенсії на
пільгових умовах користуються
шліфувальники виробів,
напівфабрикатів і матеріалів зайняті
шліфуванням шкір. Відомості про
зайнятість на зазначених роботах та
про атестацію робочих місць відсутня. У
зв'язку з цим позивач вимушений
звернутися до суду за захистом свого
права на пенсію.

18.06.2014 року ухвалою суду відкрито
скорочене провадження у справі за
вищезазначеним адміністративним
позовом.

04.07.2014 року відповідач - управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси, надав
письмові заперечення та просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, посилаючись на те, що вимоги,
викладені в позовній заяві є не
обґрунтованими та такими, що не
відповідають нормам чинного
законодавства. Просив у задоволенні
позову відмовити, оскільки підстав для
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком №2 з 03.02.2014 року немає, так, як
під час звернення за призначенням
пенсії позивачем по справі не було
надано повного пакету документів,
необхідного для призначення пенсії на
пільгових умовах, чим порушено вимоги
норм чинного законодавства.

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 14 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси щодо
відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №2
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси
призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію
за віком на пільгових умовах за Списком
№2 відповідно до ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» з
урахуванням періоду роботи з 21.02.1981
року по 16.09.1993 року за Списком №2
(шліфувальник) з часу звернення за її
призначенням, а саме з 02 лютого 2014 року.

Не погодившись з таким рішенням
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси
звернулося з апеляційною скаргою на
зазначену постанову, просить її
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в позовних вимогах
ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 03.02.2014 року позивач
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси із заявою про призначення пенсії
за віком на пільгових умовах за Списком
№2. Відповідачем було роз'яснено, що
необхідно надати довідки, уточнюючі
пільговий характер роботи відповідно
до Списку №2, який затверджено
постановою КМУ від 16.03.2003 року № 36 «Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятості в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах». Рішенням
комісії управління Пенсійного фонду
України у Суворовському районі м. Одеси
№2 від 27.02.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у
призначенні пенсії у зв'язку з тим, що
правом на призначення пенсії на
пільгових умовах користуються
шліфувальники виробів,
напівфабрикатів і матеріалів зайняті
шліфуванням шкір. Відомості про
зайнятість на зазначених роботах та
про атестацію робочих місць відсутня.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України,
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення адміністративного позову,
виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог п. 10 Порядку
застосування Списків №1 и №2
виробництв, робіт, професій, посад та
показників при рахуванні стажу роботи,
що дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 383 від
18.11.2005 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року № 1451/11731, для підтвердження стажу
роботи зі шкідливими та важкими
умовами праці необхідно надати трудову
книжку з оформленими належним чином
записами про займану посаду та періоди
виконаної роботи, виписку з наказу по
підприємству про наслідки атестації на
відповідному робочому місці, та у
випадку відсутності в трудовій книжці
відомостей, визначаючих право на
пенсію на пільгових умовах, уточнюючу
довідку, яка передбачена пунктом 20
Порядку підтвердження трудового стажу,
що мається для призначення пенсії при
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Згідно до вимог ст. 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року № 1788-12, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до вимог п. 5 Наказу Мінпраці
та соцполітики «Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» № 224/30 від 30.04.2002 року,
днем звернення за пенсією вважається
день приймання органом, що призначає
пенсію, заяви про призначення,
перерахунок, відновлення або
переведення з одного виду пенсії на
інший з усіма необхідними документами
(якщо їх немає в пенсійній справі).

Відповідно до вимог п. 2 «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу...» затвердженого Постановою КМ
України від 12.08.1993 року, у разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду (районними відділами
соціального захисту населення в
редакції до 2002 року) на підставі
показань свідків. (Пункт 2 в редакції
Постанови Кабінету Міністрів № 497 від
11.04.2002 року).

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій регулюються
Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
на пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці, -
за списком №2 виробництв і професій,
затверджуваним у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць - чоловіки після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 12 років
і 6 місяців на зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини
стажу роботи із шкідливими і важкими
умовами праці, чоловікам пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, на 1 рік за кожні 2 роки
6 місяців такої роботи.

Підтвердження права на пільгове
пенсійне забезпечення здійснюється у
відповідності зі списками,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, на підставі записів у трудових
книжках працівників та уточнюючих
довідок, виданих підприємствами на
підставі первинних документів про
характер виконуваної роботи та умови
праці, а також про безпосередню
зайнятість протягом повного робочого
дня на роботах, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року № 383 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року за № 1451/11731, при визначенні права
на пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що були чинні на
період роботи особи.

Згідно до вимог п.3.2. мотивувальної
частини рішення Конституційного суду
№6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії
громадян) утверджуючи і забезпечуючи
права і свободи громадян, держава
окремими законами України встановила
певні соціальні пільги, компенсації і
гарантії, що є складовою
конституційного права на соціальний
захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а тому
відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68
Конституції України (254к/96-ВР) вони є
загальнообов'язковими, однаковою мірою
мають додержуватися органами
державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадовими
особами».

В Оглядовому листі від 14.08.2008 року
№1406/100/13-08 «Про практику застосування
законодавства з питань пенсійного
забезпечення (за результатами справ,
розглянутих Вищим адміністративним
судом України у касаційному порядку)
Вищий адміністративний суд України
зазначив наступне: «Відмовляючи в
задоволені вимог в частині визнання
незаконним рішення районного
управління Пенсійного фонду України
щодо призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, суди дійшли
помилкових висновків, що для
підтвердження стажу роботи
приймаються виключно уточнюючі
довідки підприємств. Ст. 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що основним документом,
який підтверджує стаж роботи є трудова
книжка. Зазначеній нормі відповідає
пункт 1 «Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№637 від 12 серпня 1993 року».

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
крім основного документу, який
підтверджує стаж роботи - трудової
книжки, до управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
були надані довідки з підприємств,
уточнюючи пільговий стаж в шкідливих
умовах праці, та за змістом вони
співпадають з записами трудової книжки
і первинними документами суворої
звітності відділу кадрів підприємств.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що на підставі даних трудової книжки,
наданих уточнюючих довідок
підприємств про підтвердження
пільгового стажу та довідок,
підтверджуючих, те що ОСОБА_2 працював
певний робочій час в шкідливих умовах
праці, - позивач має право на
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком №2.

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів вважає, що позивачем
надані всі документи для підтвердження
трудового стажу для призначення пенсії
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 2, а тому відмова відповідача в
призначенні йому такої пенсії є
неправомірною.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно положень ч. 10 ст. 183-2КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2; 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254
КАС України, суд апеляційної інстанції,
-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси залишити
без задоволення, а постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 14 липня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної з моменту її постановлення, є
остаточною та касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький