Справа № 826/11322/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2014 року №
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовом Представника та опікуна за
законом в інтересах недієздатної
ОСОБА_1 - ОСОБА_2до відповідача
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району «Липкижитлосервіс»
при Печерській районній в м. Києві
державній адміністрації в особі
виконуючого обов'язки директора
ОСОБА_4провизнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, представник та опікун за
законом в інтересах недієздатної
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся в Окружний
адміністративний суд міста Києва з
позовом до відповідача Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району
«Липкижитлосервіс» при Печерській
районній в м. Києві державній
адміністрації в особі виконуючого
обов'язки директора ОСОБА_4, про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.08.2014 р. суддею Добрянською Я.І. було
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/11322/14 та
призначено справу до судового розгляду
на 16.09.2014 р.

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району «Липкижитлосервіс»
в особі виконуючого обов'язки
директора ОСОБА_4 при Печерській
районній в м. Києві державній
адміністрації про відмову в реєстрації
місця проживання ОСОБА_1 за місцем
знаходження її нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства
Печерського району «Липкижитлосервіс»
при Печерській районній в м. Києві
державній адміністрації в особі
виконуючого обов'язки директора ОСОБА_4
здійснити реєстрацію недієздатної
ОСОБА_1 за місцем знаходження належного
їй майна за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування зазначених позовних
вимог, позивач у своїй позовній заяві
наголошує на тому, що письмовою
відповіддю від 31.07.2014 р. вих. № К-551 за
підписом виконуючого обов'язки
директора ОСОБА_4, відповідачем було
необґрунтовано та протиправно
відмовлено ОСОБА_2 в законному праві
зареєструвати опікувану ним
недієздатну особу ОСОБА_1 за місцем
знаходження її нерухомого майна, яке
належить їй на праві приватної
власності, на підставі договору
купівлі-продажу від 27 серпня 2003 року,
реєстраційного посвідчення Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 28 серпня 2003 року, а також рішення
Печерського районного суду м. Києва від
22 листопада 2013 року, яке набрало
законної сили.

Однак, в судове засідання 16.09.2014 р.
позивач не прибув та не скерував свого
представника, хоча останній належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.

Жодних заяв чи клопотань з приводу не
прибуття в судове засідання 16.09.2014 р.,
від позивача до канцелярії суду не
надходило.

Представник відповідача, у свою чергу,
в судовому засіданні 16.09.2014 р. проти
задоволення позовних вимог позивача
заперечив повністю з тих підстав, що в
ході розгляду даного звернення
позивача щодо реєстрації недієздатної
ОСОБА_1 за місцем знаходження належного
їй майна за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2
було відмовлено в такій реєстрації
ОСОБА_1, оскільки немає законних
підстав для вчинення зазначеної дії, а
саме, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована
гр. ОСОБА_5, яка фактично є власником
даної квартири на підставі Договору
купівлі-продажу квартири від 12 червня
2009 року ВМС № 223957, зареєстрованого в КМ
БТІ від 17 червня 2009 року за № 000751, та
зазначений Договір купівлі-продажу
квартири від 12 червня 2009 року ВМС № 223957,
укладений між гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_5, на
час звернення позивача та на даний час
є дійсним, має юридичну силу, та в
судовому порядку незаконним не
визнавався.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття всіх осіб, що беруть участь у
справі № 826/11322/14 в судове засідання
16.09.2014 р., в даному випадку: позивача,
представника та опікуна за законом в
інтересах недієздатної ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
що був повідомлений належним чином про
слухання справи, суд ухвалив
продовжити розгляд даної
адміністративної справи № 826/11322/14 в
порядку письмового провадження, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, проти чого також не
заперечив представник відповідача.

За наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/11322/14 в порядку письмового
провадження, від відповідача до
канцелярії суду 22.09.2014 р. надійшов
письмовий відзив на позовну заяву
разом із завіреною копією Договору
купівлі-продажу квартири (за адресою:
АДРЕСА_1) від 12 червня 2009 року ВМС № 223957,
укладеного між гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Саном на 10.10.2014 р. інших документів з
приводу даного спору від сторін по
справі № 826/11322/14 до канцелярії суду не
надходило.

Отже, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи (зазначено позивачем у позовній
заяві), ОСОБА_2, як громадянин України та
законний опікун недієздатної 85-річної,
глухонімого інваліда 2 групи з
дитинства ОСОБА_1, реалізуючи свої
конституційні і законні права та
обов'язки, відповідно до ст. 14 закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», у встановлений законом строк,
та в зв'язку з необхідністю реєстрації
його підопічної ОСОБА_1 за місцем
знаходження її особистої (на
переконання позивача) власності, а саме
- нерухомого майна у вигляді квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
подав відповідну заяву від 25.07.2014 р. вх.
№ К-551 до Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва при
Печерській районній в м. Києві
державній адміністрації.

Однак, письмовою відповіддю від 31.07.2014
р. вих. № К-551 за підписом виконуючого
обов'язки директора ОСОБА_4, позивачу
було відмовлено в праві зареєструвати
опікувану ним недієздатну особу ОСОБА_1
за місцем знаходження її нерухомого
майна, яке (на переконання позивача)
належить їй на праві приватної
власності, на підставі договору
купівлі-продажу від 27 серпня 2003 року,
реєстраційного посвідчення Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 28 серпня 2003 року, а також рішення
Печерського районного суду м. Києва від
22 листопада 2013 року, яке набрало
законної сили.

Зважаючи на таке, та вважаючи зазначене
рішення відповідача щодо відмови у
реєстрації опікуваної ОСОБА_2
недієздатної особи ОСОБА_1 за місцем
знаходження належного їй майна за
адресою: АДРЕСА_1 - протиправним,
позивач звернувся за захистом
порушених прав та інтересів
недієздатної особи ОСОБА_1 в судовому
порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
норми чиновного законодавства з
приводу даного спору, а також
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд дійшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, зважаючи зокрема на
наступне.

Як підтверджується наявними
матеріалами справи, та жодними
допустимими доказами по справі не було
спростовано позивачем, в ході розгляду
наведеного вище звернення позивача
щодо реєстрації опікуваної ним
недієздатної особи ОСОБА_1 за місцем
знаходження належного їй майна за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 було
відмовлено в такій реєстрації ОСОБА_1 з
тих підстав, що на час такого звернення
не було достатніх законних підстав для
вчинення зазначеної дії, а саме,
зважаючи на те, що за адресою: АДРЕСА_1 -
зареєстрована інша особа гр. ОСОБА_5,
яка фактично є власником даної
квартири на підставі Договору
купівлі-продажу квартири від 12 червня
2009 року ВМС № 223957, зареєстрованого в КМ
БТІ від 17 червня 2009 року за № 000751.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач зазначає про наявність рішення
Печерського районного суду м. Києва від
22 листопада 2013 року, що набрало
законної сили 27.02.2014 р., та яким було
визнано недійсним саме Договір
купівлі-продажу квартири (за адресою:
АДРЕСА_1), укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 11 травня 2006 року.

Однак, як вбачається з наявних у справі
доказів, в подальшому зазначена
квартира за адресою: АДРЕСА_1 - була
продана ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
згідно Договору купівлі-продажу
квартири від 12 червня 2009 року ВМС № 223957,
зареєстрованого в КМ БТІ від 17 червня
2009 року за № 000751.

Крім того, як видно з наявних
матеріалів справи, та вказаного
жодними доказами не було спростовано
позивачем, зазначений Договір
купівлі-продажу квартири від 12 червня
2009 року ВМС № 223957, укладений між гр.
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, на час звернення
позивача та на час розгляду судом по
суті даної адміністративної справи, - є
дійсним, має юридичну силу, та в
судовому порядку незаконним не
визнавався.

Таким чином, зважаючи на викладене
вище, фактичним власником наведеної
квартири за адресою: АДРЕСА_1, на момент
звернення позивача до відповідача із
заявою щодо реєстрації опікуваної ним
недієздатної особи ОСОБА_1 за місцем
знаходження її нерухомого майна, - була
саме ОСОБА_5, відповідно до чинного
Договору купівлі-продажу квартири від
12 червня 2009 року ВМС № 223957,
зареєстрованого в КМ БТІ від 17 червня
2009 року за № 000751, який в судовому
порядку незаконним не визнавався.

Згідно вимог частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи встановлені у справі
обставини, наявні докази та пояснення
представника відповідача, судом не
вбачається правових підстав для
задоволення позовних вимог позивача,
оскільки відповідач, у даному випадку,
діяв без порушення вимог
законодавства, та жодних протиправних
дій по відношенню до позивача не
вчиняв.

На переконання суду, в даному випадку
позивачем був вибраний невірний метод
захисту порушених, на його думку, прав
та інтересів опікуваної ним
недієздатної особи ОСОБА_1 щодо
реєстрації останньої за місцем
знаходження належного їй майна за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки, для
реалізації такого права, позивачу
спочатку було необхідно визнати в
судовому порядку недійсним Договір
купівлі-продажу квартири від 12 червня
2009 року ВМС № 223957, укладений між гр.
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (що на час звернення
позивача до Окружного
адміністративного суду м. Києва) є
чинним та в судовому порядку
незаконним не визнавався, та вже після
зазначеного звертатися із відповідною
заявою щодо реєстрації опікуваної
особи в такій квартирі до відповідача,
а в разі відмови останнім - до суду.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, наведені вище
обставини, наявні матеріали справи та
норми зазначеного законодавства
свідчать про безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог
позивача, що допустимими доказами по
справі були спростовані відповідачем,
зважаючи на що, у позові слід відмовити,
оскільки в матеріалах справи наявний
чинний (не скасований у судовому
порядку) Договір купівлі-продажу
квартири (за адресою: АДРЕСА_1 ) від 12
червня 2009 року ВМС № 223957,
зареєстрований в КМ БТІ 17 червня 2009
року за № 000751, укладений між гр. ОСОБА_6
та ОСОБА_5, згідно якого власником
зазначеної квартири є саме ОСОБА_5 А
відтак, при наявності не скасованого у
судовому порядку договору, яким
підтверджується право власності на
вказану квартиру саме за гр. ОСОБА_5,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 10.10.2014 р.