Справа № 2а-1614/11/2070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/54061/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції міста Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.07.2011 по справі №2-а-1614/11/2070 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпромексперт» до
Західної об'єднаної державної
податкової інспекції міста Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляд суду передано вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпромексперт»
(далі - ТОВ «Укрпромексперт», позивач)
до Західної об'єднаної державної
податкової інспекції міста Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, яка є
правонаступником Державної податкової
інспекції у Ленінському районі міста
Харкова (далі - ДПІ у Ленінському районі
міста Харкова, відповідач) про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень відповідача від
07.09.2010 №/0, від 13.10.2010 №/1, від
12.11.2010 №/2.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.07.2011
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011
скасовано та прийнято нову постанову
про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
17.08.2011 звернувся з касаційною скаргою
до Вищого адміністративного суду
України, який ухвалою від 13.09.2011 прийняв
її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.07.2011 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, зокрема,
підпунктів 7.2.4, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту
7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
пунктів 5, 18 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України від 30.05.1997 №165,
частини другої статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

На підставі належних та допустимих
доказів, досліджених з дотриманням
норм процесуального права, судами
попередніх інстанцій встановлено, що у
період з 11.08.2010 по 13.08.2010 уповноваженими
особами ДПІ у Ленінському районі міста
Харкова було проведено документальну
невиїзну перевірку ТОВ
«Укрпромексперт» з питань правових
взаємовідносин з ПП БФ «Одрі» за
березень-квітень 2008 року, за
результатами якої податковим органом
складено акт №2457/18-015/31796921 від 17.08.2010.

На підставі вказаного акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07.09.2010
№/0, яким ТОВ «Укрпромексперт»
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 84613,50грн., у тому
числі 56409,00грн. за основним платежем та
28204,50грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

За наслідками адміністративного
узгодження контролюючим органом 13.10.2010
та 12.11.2010 було винесено податкові
повідомлення-рішення №/1 та
№/2 відповідно, якими сума
податкового зобов'язання залишена без
змін, а скарги позивача - без
задоволення.

Фактичною підставою для визначення
податкового зобов'язання став висновок
податкового органу про порушення
позивачем вимог підпункту 7.2.1 пункту
7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», а саме: заниження податку на
додану вартість на загальну суму
56409,00грн., у тому числі в березні 2008 року
на суму 52541,00грн., у травні 2008 на суму
3868,00грн., внаслідок неправомірного
формування податкового кредиту на
підставі накладних виданих ПП БФ
«Одрі». При цьому, податковий орган
виходив з того, що документи від імені
ПП БФ «Одрі» підписані неповноважною
особою, з огляду на те, що ОСОБА_1 - особа,
що мала право вчиняти юридичні дії від
імені зазначеного контрагента, у тому
числі підписувати договори та
податкові накладні, фактичної участі у
керівництві підприємством не приймала,
займатися господарською діяльністю на
підприємстві та одержувати прибуток не
збиралася, всі дії від імені товариства
здійснювала за вказівкою
невстановлених осіб та за винагороду.
Такий висновок ДПІ у Ленінському
районі міста Харкова ґрунтується на
поясненнях ОСОБА_1 від 20.01.2009.

Відповідно до підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту
7.4 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовами реалізації права
платника на податковий кредит є
фактичне придбання товарів (робіт,
послуг) та наявність первинних
документів (зокрема, податкових
накладних), оформлених у відповідності
з вимогами чинного законодавства.

Приписами підпункту 7.2.1 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» визначено вичерпний
перелік реквізитів, які повинна
містити податкова накладна, а саме:
порядковий номер податкової накладної;
дату виписування податкової накладної;
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, податкової номер
платника податку (продавця та покупця);
місце розташування юридичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; опис (номенклатура)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ціну поставки
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом, а відповідно до пункту 7.2.4
пункту 7.2 статті 7 вказаного Закону
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9
Закону.

Таким чином, суми податку на додану
вартість віднесені до податкового
кредиту мають бути фактичні, здійснені
і підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операцій, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника.

Зі змісту статей 1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» випливає, що
документ має силу первинного документа
у разі наявності у нього необхідних
реквізитів для з'ясування змісту
господарської операції та його
здатності підтвердити факт здійснення
такої операції. Частиною другою статті
9 названого Закону серед обов'язкових
реквізитів первинного документа
названо посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 5 наказу Державної податкової
адміністрації України від 30.05.1997 №165
«Про затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»
передбачено, єдиною підставою для
визнання отриманих (виписаних)
податкових накладних недійсними є факт
їх заповнення іншою особою, ніж особою,
яка зареєстровано як платник податку в
податковому органу і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Судом встановлено, що на момент
вчинення спірних господарських
операцій ПП БФ «Одрі» мало статус
платника податку на додану вартість та
знаходилося в Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України. Особою, що мала право вчиняти
юридичні дії від зазначеного
контрагента, у тому числі підписувати
договори та податкові накладні, була
ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
12.03.2008 між позивачем та ПП БФ «Одрі»
укладено договір поставки №12/03-01,
відповідно до якого, останній
зобов'язується передати позивачу товар
визначений відповідною специфікацією,
а саме: корпус барабана млина, а ТОВ
«Укрпромексперт» зобов'язується
прийняти товар та сплатити за нього на
умовах цього договору.

Факт здійснення оплати та придбання
товару на підставі вказаного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи податковою накладною та
видатковою накладною, які за своєю
формою та змістом відповідають вимогам
підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

У зв'язку зі збільшенням вартості
вказаного товару та на підставі
додаткової угоди №1 до договору №12/3-01
від 12.03.2008, ПП БФ «Одрі» було складено
розрахунок №14/03-01/1 від 09.04.2009
коригування кількісних та вартісних
показників до податкової накладної
№14/03-01 від 14.03.2008, у зв'язку з чим
позивачем збільшено податковий кредит
за травень 2008 року відповідно.

Досліджені в процесі розгляду справи
документи в повній мірі відповідають
вимогам Закону України «Про податок на
додану вартість» та Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а тому висновок
податкового органу про порушення
порядку оформлення первинних
документів є неправомірним.

Не знайшов свого підтвердження і
висновок ДПІ у Ленінському районі
міста Харкова щодо створення ПП БФ
«Одрі» невстановленими особами та
підписання документації підприємства
неповноважною особою, який ґрунтуються
на поясненнях ОСОБА_1 від 20.02.2009,
оскільки з наявної в матеріалах справи
копії постанови від 27.07.2009 про
припинення кримінальної справи, в ході
досудового слідства по кримінальній
справі №41/09/8019 вбачається, що ПП БФ
«Одрі» зареєстровано діючим
законодавством України з додержанням
всіх необхідних вимог та норм. ОСОБА_1
особисто отримано статут, свідоцтво
про держану реєстрацію, печатку, штамп
товариства та довідки про реєстрацію в
фондах та податкових органах;
підписано трудовий договір з
прийняттям на посаду заступника
директора з наданням їй повноважень на
ведення обліку та підписання
звітності, у тому числі податкової;
видано нотаріально посвідчені
довіреності по представництву нею
інтересів ПП БФ «Одрі».

Також судом встановлено, постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 18.08.2009 у
справі №2а-21003/09/1270 у задоволенні
позовних вимог ДПІ у Ленінському
районі міста Харкова щодо припинення
юридичної особи та визнання недійним
запису про державну реєстрацію ПП БФ
«Одрі» було відмовлено за
необґрунтованістю.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
недостовірності інформації в
поясненнях ОСОБА_1 з огляду їх
спростування в процесі розгляду
справи.

Враховуючи зазначене, та за
встановлених судом обставин, позивачем
було включено до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, нарахованого у зв'язку з
придбанням та фактичним отриманням
товарів підтверджених належним чином
оформленими первинними документами, на
підставі дійсних, реально виконаних
правочинів з ПП БФ «Одрі», а тому у
податкового органу були відсутні
підстави для визначення ТОВ
«Укрпромексперт» податкового
зобов'язання.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231,
та частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Західної об'єднаної
державної податкової інспекції міста
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.07.2011 по
справі №2-а-1614/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв