Справа № 820/16026/14
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 жовтня 2014 р.
№ 820/16026/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Сектору централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області в
особі інспектора Прожоги Лариси
Петрівни

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Сектору централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області в
особі інспектора Прожоги Лариси
Петрівни, в якому просить суд:

- визнати дії відповідача
неправомірними в частині вимоги
надання квитанцій про сплату платних
послуг 87,15 грн., яких позивач, ОСОБА_2, не
замовляла, не отримувала і не мала
намірів відносно отримання таких
платних послуг із переліку платних
послуг, які надаються підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державною міграційною службою;

- визнати дії відповідача
неправомірними в частині вимоги сплати
120,0 грн. "за бланк паспорта";

- визнати дії відповідача
неправомірними в частині відмови
прийняти документи, подані позивачем,
ОСОБА_2, згідно Правил, затверджених
Постановою кабінету Міністрів України
№231 від 31.03.1995 р.;

- визнати дії відповідача
неправомірними в частині відмови в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон у випадку
тимчасових поїздок на підставі
представлених документів, вказаних в
п.10 Правил, затверджених Постановою
кабінету Міністрів України №231 від
31.03.1995 р.;

- зобов'язати Сектор централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області
прийняти у позивача документи
(заяву-анкету; паспорт громадянина
України; копію видану податковим
органом, довідки про присвоєння
ідентифікаційного номеру; дві
фотокартки розміром 3,5х4,5 см; квитанція
про сплату державного мита 170,0 грн.),
розглянути їх та прийняти рішення про
оформлення та видачу позивачу, ОСОБА_2,
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначив, що звернувся до сектору
централізованого оформлення
документів № 2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області із заявою
відповідного зразку для оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду закордон. Однак, інспектор
Прожога Л.П. вказала позивачу на те, що
ним подано не повний пакет документів,
та надано зайві документи, а саме:
заява-анкета, фотокартки розміром 3,5 на
4,5 см., так як заява на даний час
заповнюється співробітником Державної
міграційної служби України та
фотографуватись позивач повинен був за
допомогою спеціального обладнання в
приміщенні ДМС України. Крім того,
інспектор зазначив, що у ОСОБА_2
відсутні дві платіжні квитанції про
сплату платних послуг у розмірі 87,15 грн.
та за бланк паспорту в сумі 120,0 грн.
Позивач вважає дії інспектора Прожоги
Л.П. незаконним та такими, що порушують
його права, інтереси та свободи, а також
такими, що порушують діючі приписи
чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити, виходячи із доводів
позовної заяви.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
своєчасно та належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.
Згідно наданих до суду заперечень
пояснив, що процедура оформлення та
видачі паспорта передбачає вчинення
територіальними підрозділами
Державної міграційної служби країни
цілий комплекс дій, які саме і
визначають зміст послуг з оформлення
та видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон. Крім того,
зазначив, що пунктом 27 постанови
Кабінету Міністрів України №795
встановлено плату за надання послуг
оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон у розмірі 87,15 грн., однак,
відповідно до примітки до даної
постанови розмір плати за надання
послуг зазначено без урахування
податку на додану вартість та вартості
бланків і номерних знаків. Враховуючи
положення постанови Кабінету
Міністрів України №795 та норм Закону
України "Про адміністративні послуги"
від 06.09.2012 року №5203-VI, адміністративна
послуга з оформлення та видачі
паспорта є платною та передбачає
видачу бланка, а тому ОСОБА_2 повинна
була сплатити не тільки вартість такої
послуги в сумі 87,15 грн., а й вартість
бланка паспорта у розмірі 120,0 грн. У
зв'язку з чим представник відповідача
просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав та мотивів.

Як встановлено судом, позивач, 18.08.2014
року звернувся до сектору
централізованого оформлення
документів № 2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області із заявою для
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон (а.с. 24-25).

Однак, відповідач не прийняв
заяву-анкету з доданими документами
ОСОБА_2, посилаючись на постанову
Кабінету Міністрів України №1098 від
26.10.2011 року та №795 від 04.06.2007 року.

Дані обставини судом встановлено на
підставі дослідженого відеозапису.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері регулюється Законом
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" від
21.02.1994 року №3857-XII.

Відповідно до вимог статті 5
вищевказаного Закону України, заяви
громадян України або їх законних
представників про оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини
(далі - паспорт) розглядаються протягом
не більше трьох місяців з дня подання
документів, а якщо поїздка пов'язана з
терміновим лікуванням від'їжджаючого,
від'їздом особи, яка супроводжує
тяжкохворого, чи смертю родича, який
проживає за кордоном, - протягом трьох
робочих днів.

У разі обгрунтованої відмови у видачі
громадянинові України паспорта мотиви
такого рішення доводяться до відома
заявника у письмовій формі.

Процедура прийому та розгляду заяв про
оформлення паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, а також прийняття за
ними рішень, регулюється Порядком
провадження за заявами про оформлення
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, затвердженим наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 21 грудня 2004 року №1603.

За правилами пунктів 5, 6 вищевказаного
порядку, при прийнятті заяви-анкети
працівники територіальних органів і
територіальних підрозділів
перевіряють повноту поданих
документів, правильність заповнення
заяви-анкети, звіряють зазначені в ній
відомості з даними паспорта
громадянина України, скріплюють
печаткою територіального органу чи
територіального підрозділу фотокартку
заявника на заяві-анкеті (печатка не
повинна закривати елементи обличчя і
проставляється в нижньому правому чи
лівому куті фотокартки). При цьому
особлива увага звертається на
належність паспорта даній особі, для
чого вміщена в ньому фотокартка
ототожнюється із зовнішністю його
пред'явника та фотокарткою на
заяві-анкеті. Установлюється, чи є
паспорт дійсним, тобто виданим
відповідним органом, наявність у ньому
необхідних підписів, відбитків печаток
та інших реквізитів, своєчасність
вклеювання фотокартки з досягненням 25-
чи 45-річного віку. Перевіряється, чи
немає в паспорті слідів виправлень,
витравлювання, підроблення відбитків
печаток, штампів, інших записів,
переклеювання фотокарток, заміни
внутрішніх аркушів (номер та серія на
всіх аркушах паспорта повинні
збігатися).

У разі потреби заявникові пропонується
дати додаткові пояснення або зробити
уточнення.

Прийнята заява-анкета підписується
працівником територіального органу чи
територіального підрозділу, який її
прийняв, із зазначенням його прізвища,
ініціалів, посади та дати прийняття.

Прийняті матеріали реєструються в
журналі обліку і заявникам не
повертаються (крім квитанції про
сплату державного мита у разі відмови у
видачі паспорта).

Відповідно до пункту 11 Порядку
провадження за заявами про оформлення
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, після закінчення перевірки
прийняті матеріали надсилаються за
підпорядкованістю територіальним
органам та територіальним підрозділам
вищого рівня, які уповноважені
приймати рішення щодо оформлення чи
відмови у видачі паспорта / проїзного
документа.

Також, суд зазначає, що відповідно до
ст.7 Закону України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України", правила оформлення і видачі
паспортів, їх тимчасового затримання
та вилучення визначаються відповідно
до цього Закону Кабінетом Міністрів
України і підлягають опублікуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України
№231 від 31.03.1995 року затверджено "Правила
оформлення і видачі паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення"
(далі за текстом Правила).

Відповідно до пункту 10 Правил, для
оформлення паспорта у разі тимчасового
виїзду за кордон подається:
заява-анкета встановленого зразка;
паспорт громадянина України, свідоцтво
про народження (для осіб віком до 16
років); копія виданої податковим
органом довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера, крім осіб,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Судовим розглядом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач звертаючись в 18 вересня 2014 року
до сектору централізованого
оформлення документів № 2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області,
надав останньому необхідний пакет
документів для оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, а саме: заяву-анкету, паспорт
громадянина України, копію довідки про
присвоєння ідентифікаційного номеру,
дві фотокартки 3,5 х 4,5, квитанцію про
сплату державного мита в розмірі 170,0
грн.

Однак, інспектор в усній формі відмовив
позивачу у прийняті документів,
посилаючись на той факт, що ОСОБА_2 не в
повному обсязі надано необхідні
документи для оформлення документів
для виїзду за кордон.

Проаналізувавши вищенаведені норми
діючого законодавства, суд приходить
до висновку, що інспектор сектору
централізованого оформлення
документів № 2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області повинен був
прийняти у ОСОБА_2 наданий нею пакет
документів для оформлення паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон, в подальшому розглянути подані
документи, перевірити їх на
відповідність, і тільки в разі
недостатності будь - якого документу чи
його дефектності відмовити позивачу у
оформлені паспорту для виїзду за
кордон у письмовій формі.

А отже, інспектор сектору
централізованого оформлення
документів № 2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області неправомірно
відмовила ОСОБА_2 у прийнятті її
документів для оформлення паспорту для
виїзду за кордон, у зв'язку із чим
вважає позовні вимоги про визнання дій
Сектору централізованого оформлення
документів №2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області в особі інспектора
Прожоги Лариси Петрівни
неправомірними в частині відмови
прийняти документи, подані позивачем,
ОСОБА_2, згідно з Правилами,
затвердженими Постановою кабінету
Міністрів України №231 від 31.03.1995 р.
такими, що підлягають задоволенню.

Також суд зазначає, що перелік платних
послуг, що надаються підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби, і розмір
плати за їх надання визначено
Постановою Кабінету Міністрів України
№795 від 04.06.2007 року "Про затвердження
переліку платних послуг, які надаються
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби,
і розміру плати за їх надання".

Так, в розділі адміністративні послуги,
підрозділі ДМС в графі "25" за оформлення
та видачу тимчасового посвідчення
громадянина України стягується 87,15 грн.

Відповідно до п.2 Порядку надання
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
платних послуг, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1098 від 26.10.2011 року послуги надаються
за письмовою заявою фізичних або
юридичних осіб із зазначенням їх
прізвища, імені, по батькові
(найменування), місця
реєстрації/проживання
(місцезнаходження) та виду послуги, а
також за постановою (ухвалою) суду в
цивільних та господарських справах
(далі - замовники).

Таким чином, платні послуги можуть бути
надані Державною міграційною службою
тільки у випадку письмової заяви
замовника та за наявності у нього
бажання отримати таку послугу, а не про
обов'язковість замовлення такої
послуги з метою, зокрема, оформлення
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що посилання головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
на обов'язковість платних послуг
визначених постановою КМУ №1098 від
26.10.2011 року суперечить вимогам Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України",
оскільки вимогами даного Закону чітко
зазначено, чим саме регулюється
оформлення і видача паспортів.

Позивачем у судовому засіданні було
зазначено, що жодних заяв про надання
будь-яких платних послуг ним не
надавалось.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне
зазначити, що представник головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області у
своїх письмових запереченнях не зміг
пояснити зміст послуги у розмірі 87,15
грн., яка полягає в оформлені та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон.

Відтак, суд робить висновок про
безпідставність та незаконність
вимоги відповідачів про сплату послуги
в розмірі 87,15 грн. та про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
про визнання дій Сектору
централізованого оформлення
документів №2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області в особі інспектора
Прожоги Лариси Петрівни
неправомірними в частині вимоги
надання квитанції про сплату платних
послуг 87,15 грн.

Абзацом 5 пункту 4 Порядку провадження
за заявами про оформлення паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини
зазначено, що за окремими письмовими
зверненнями юридичні і фізичні особи
можуть отримати платні послуги,
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 04.06.2007 №795 "Про
затвердження переліку платних послуг,
які можуть надаватись органами та
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ". У цьому разі до заяви
долучається документ про оплату послуг
відповідно до спільного наказу МВС
України, Мінфіну України та
Мінекономіки України від 05.10.2007 N 369/1105/336
"Про затвердження розмірів плати за
надання послуг органами та
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Порядку їх справляння",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 31.10.2007 за N 1235/14502.

Постановою Кабінету Міністрів України
№1098 від 26.10.2011 року, затверджено
Порядок надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби платних
послуг, в пункті 4 якого зазначено, що у
разі надання послуги, що передбачає
видачу бланка або номерного знака,
розмір плати за її надання
визначається з урахуванням витрат,
пов'язаних з придбанням відповідної
продукції. Обсяг витрат визначається
МВС.

Беручи до уваги приписи пункту 4
постанови Кабінету Міністрів України
№1098 від 26.10.2011 року, суд зазначає, що
відповідачем до суду не надано жодних
доказів на підставі якого документу
було розраховано обсяг витрат, та
скільки органами МВС України було
здійснено витрат пов'язаних з
придбанням бланку паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон.

Проаналізувавши вищенаведені норми
діючого законодавства, суд приходить
до висновку, що ані Порядком, на який
посилається відповідач в
обґрунтування правомірності вимоги
про відшкодування позивачем 120,0 грн. за
оформлення бланку паспорта, ані
Правилами не встановлено розмір такого
відшкодування.

Відтак, вимога головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області про обов'язковість
сплати ОСОБА_2 вартості бланку паспорта
в розмірі 120, грн. є незаконною та
необґрунтованою, оскільки в Порядку, на
який посилається відповідач на
обґрунтування їх правомірності, не
встановлено розмір такого
відшкодування, не передбачають його й
Правила.

Крім того, суд зазначає, що за правилами
пункту 6 статті 2 Декрету Кабінетів
Міністрів України "Про державне мито"
від 21.01.1993 року №7-93, державне мито
справляється за оформлення нового
зразка паспорта громадянина України
для поїздки за кордон.

Згідно пп. "б" п.6 ст.3 вищевказаного
Декрету ставки державного мита
встановлюються в таких розмірах: за
видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон - 10
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

При цьому, сплата установленого
Декретом державного мита покриває
вартість витрат, пов'язаних із
учиненням відповідачем дій щодо видачі
громадянам України закордонного
паспорта на право виїзду за кордон (у
тому числі й вартість бланка).

Таким чином, інспектор Державної
міграційної служби не вправі вимагати
повторної оплати тих самих дій (послуг)
на підставі нормативно - правового
акта.

Така ж позиція викладена і в постанові
Верховного Суду України від 03.12.2013, року
відповідно до якої встановлено
безпідставність вимог відповідачів
надати документи та сплатити платежі
за оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон не передбачені Законом №3857-ХІІ
та Правилами - спеціальними правовими
актами, що врегульовують ці
правовідносини. А також, визначено, що
сплата установленого Декретом
державного мита покриває вартість
витрат, пов'язаних із учиненням
відповідачем дій щодо видачі
громадянам України закордонного
паспорта на право виїзду за кордон ( у
тому числі й вартість бланка). Таму
відповідач не вправі вимагати
повторної оплати тих самих дій (послуг)
на підставі іншого
нормативно-правового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог позивача в частині
визнання дій відповідача
неправомірними в частині вимоги сплати
120,0 грн. "за бланк паспорту".

Поряд із цим, враховуючи, що суд не може
перебирати на себе функцію здійснення
прийняття у позивача документів, їх
розгляду та прийняття рішення про
оформлення і видачу позивачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон замість органу, якому надані
такі повноваження, дані позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Однак, для повного захисту прав
позивача, суд вважає за необхідне
зобов'язати Сектор централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області
вирішити питання щодо прийняття у
ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 62370)
документи відповідно до пункту 10
Правил, затверджених ПКМУ №231 від 31.03.1995
року для оформлення та видачі паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон (заяву анкету, паспорт
громадянина України, копію
ідентифікаційного коду, дві фотокартки
розміром 3,5*4,5 см, квитанцію про сплату
державного мита у сумі 170,00 грн.).

Також, суд звертає увагу на те, що
задоволенню в адміністративному
процесі підлягають лише ті вимоги, які
поновлюють порушене право особи в
публічно-правових відносинах.

А тому, позовні вимоги позивача про
визнання дій відповідача
неправомірними в частині відмови в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон у випадку
тимчасових поїздок на підставі
представлених документів, вказаних в
п.10 Правил, затверджених Постановою
кабінету Міністрів України №231 від
31.03.1995 р. суд вважає необґрунтованими та
безпідставними, оскільки судове
рішення повинно бути наслідком чинного
правового регулювання, а ця частина
вимог спрямована на майбутнє
зобов'язання відповідачів вчиняти дії,
у здійсненні яких відповідачами
відмовлено не було. На теперішній час у
суду немає підстав вважати, що в
подальшому відповідаче буде
порушуватись право позивача на
прийняття, оформлення та видачі
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон.

Частиною 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами ні документально, ні
нормативно не доведено законності
відмови у прийнятті документів у
позивача для оформлення паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон.

Виходячи з вище наведеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Сектору централізованого оформлення
документів №2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області в особі інспектора
Прожоги Лариси Петрівни про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати дії Сектору централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області в
особі інспектора Прожоги Лариси
Петрівни неправомірними в частині
вимоги надання квитанції про сплату
платних послуг 87,15 грн.

Визнати дії Сектору централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області в
особі інспектора Прожоги Лариси
Петрівни неправомірними в частині
вимоги сплати 120,0 грн. "за бланк
паспорту".

Визнати дії Сектору централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області в
особі інспектора Прожоги Лариси
Петрівни неправомірними в частині
відмови прийняти документи, подані
позивачем, ОСОБА_2, згідно з Правилами,
затвердженими Постановою кабінету
Міністрів України №231 від 31.03.1995 р.

Зобов'язати Сектор централізованого
оформлення документів №2 Головного
управління Державної Міграційної
Служби України в Харківській області
вирішити питання щодо прийняття у
ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 62370)
документи відповідно до пункту 10
Правил, затверджених ПКМУ №231 від 31.03.1995
року для оформлення та видачі паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон (заяву анкету, паспорт
громадянина України, копію
ідентифікаційного коду, дві фотокартки
розміром 3,5*4,5 см, квитанцію про сплату
державного мита у сумі 170,00 грн.).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1)
сплачений при поданні позову судовий
збір в розмірі 36.54 грн. (тридцять шість
гривень 54 копійки).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14
жовтня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко