Справа № К/9991/51794/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/51794/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24.11.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011 у
справі №2а-6135/10/1470 за позовом Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна сюіта» про визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації та припинення
юридичної особи.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд суду передано вимоги
Державної податкової інспекції у
Центральному районі міста Миколаєва
(далі - ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва, позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна сюіта» (далі - ТОВ
«Будівельна сюіта», відповідач) про
визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації
відповідача внесений до Єдиного
державного реєстру з моменту його
реєстрації, а саме: з 20.05.2010, та
припинення юридичної особи ТОВ
«Будівельна сюіта».

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24.11.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01.03.2011, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва 11.08.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 08.11.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
24.11.2010 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011,
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема, статей 42
та 44 Господарського кодексу України,
статті 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ТОВ «Будівельна
сюіта» зареєстровано, як юридична
особа виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради 20.05.2009.
Підприємство 21.05.2009 було взято на облік
як платника податків у ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва та
видано свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість.
Засновником та керівником ТОВ
«Будівельна сюіта» є ОСОБА_1.

Як на підставу для звернення з
адміністративним позовом про визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації та припинення
юридичної особи ТОВ «Будівельна сюіта»
ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
посилається на те, що установчі
документи товариства зареєстровані з
порушенням вимог статті 42
Господарського кодексу України на
підставну особу ОСОБА_1, який займатися
господарською діяльністю на
підприємстві та одержувати прибуток не
збирався, фактичної участі у
керівництві підприємством не приймав.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
проводиться державним реєстратором
виключно у виконавчому комітеті
міської ради міста обласного значення
або у районній, районній у містах Києві
та Севастополі державній
адміністрації за місцезнаходженням
юридичної особи або за місцем
проживання фізичної особи - підприємця.

Порядок проведення державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців визначений
вищевказаним законом та включає,
зокрема: перевірку комплектності
документів, які подаються державному
реєстратору для проведення державної
реєстрації, та повноти відомостей, що
вказані в реєстраційній картці, та
перевірку документів, які подаються
державному реєстратору, на відсутність
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 25
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» за відсутності
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації юридичної особи
державний реєстратор повинен внести до
реєстраційної картки на проведення
державної реєстрації юридичної особи
ідентифікаційний код заявника
відповідно до вимог Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України та внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
юридичної особи на підставі відомостей
цієї реєстраційної картки.

Перелік підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи є вичерпним,
розширеному тлумаченню не підлягає та
будь-якого обов'язку державного
реєстратора засвідчуватися у
справжності наміру засновників
займатися підприємницькою діяльністю
та сплачувати податки не містить. Запис
про проведення державної реєстрації
юридичної особи може бути визнаний
недійсним у випадках наступного
усування обставин, що згідно зі статтею
27 Закону були підставою для відмови у
державній реєстрації, тобто підстави,
які унеможливлюють засвідчення факту
створення юридичної особи.

Статтею 104 Цивільного кодексу України
передбачено, що юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам або в результаті
ліквідації.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 110 Цивільного кодексу України
юридична особа ліквідується за
рішенням суду про визнання судом
недійсною державної реєстрації
юридичної особи через допущені при її
створенні порушення, які не можна
усунути, а також в інших випадках,
встановлених законом.

В процесі розгляду справи судами не
було встановлено, що державна
реєстрація ТОВ «Будівельна сюіта» була
проведена з порушенням о вимог Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», в матеріалах справи
відсутні докази порушення закону
реєструючим органом під час державної
реєстрації відповідача та докази, що
діяльність відповідача визнавалась
фіктивною.

Відповідно до частини другої статті 110
Цивільного кодексу України вимога про
ліквідацію юридичної особи з підстав,
зазначених у пункті 2 частини першої
цієї статті, може бути пред'явлена до
суду органом, що здійснює державну
реєстрацію, учасником юридичної особи,
а щодо акціонерних товариств - також
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку.

Згідно з частиною першою статті 33
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 17 статті 11 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами
України, мають право звертатися у
передбачених законом випадках до
судових органів із заявою (позовною
заявою) про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності. Це повноваження з
врахуванням норм Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», який є
спеціальним законом з питань державної
реєстрації, припинення суб'єктів
підприємницької діяльності, слід
розуміти як повноваження на звернення
до адміністративного суду з позовом
про припинення юридичної особи чи
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Згідно з частиною другою статті 38
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є: визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Обставини, які згідно вказаної норми є
підставами для припинення юридичної
особи, підлягають встановленню в
судовому процесі як підстава для
прийняття відповідного судового
рішення та не є предметом самостійних
позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові та
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те,
що засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи, а також
вчинення інших реєстраційних дій, які
передбачені Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» шляхом
внесення відповідних записів до
Єдиного державного реєстру
проводиться державним реєстратором,
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог про визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації та припинення юридичної
особи ТОВ «Будівельна сюіта».

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24.11.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2011 у
справі №2а-6135/10/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ А.М. Лосєв

__________________ Л.І. Бившева