Справа № 2а-4401/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Справа № 154213/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Ільчишин Н.В.,

Глушка
І.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
політики захисту населення
Ужгородської міської ради на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 13 грудня 2011
року у справі № 2а-4401/11 за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального політики захисту
населення Ужгородської міської ради
про визнання дій неправомірними та
стягнення недоплачених коштів разової
допомоги,-

В С Т А Н О В И
В:

14.09.2011 року позивач - ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до управління праці
та соціального політики захисту
населення Ужгородської міської ради, в
якому просить визнати неправомірними
дії відповідача щодо ненарахування і
невиплати йому щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня, як
учаснику бойових дій у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком відповідно
до вимог Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" за період з 2009
року по 2011 рік; зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня, як
учаснику бойових дій у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком відповідно
до вимог Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" за період з 2009
року по 2011 рік з урахуванням уже
виплачених сум.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 13 грудня 2011 року позов
задоволено. Визнано дії управління
праці та політики виконавчого комітету
Ужгородської міської ради щодо
невиплати з 2009р. по 2011р. ОСОБА_2 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
як учаснику бойових дій у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в редакції від
25.12.1998 року - неправомірними.
Зобов'язано управління праці та
політики виконавчого комітету
Ужгородської міської ради нарахувати
та виплатити ОСОБА_2 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня як
учаснику бойових дій у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в редакції від
25.12.1998 року, з урахуванням виплаченої
суми.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 13 грудня 2011 року і
відмовити в цілому.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що
управлінням праці та соціального
захисту населення належним чином і
відповідно до вимог Закону України про
Державний бюджет України на відповідні
роки виконано свій обов'язок перед
позивачем з виплати йому щорічної
разової грошової допомоги, як інваліду
війни. Просить врахувати, що воно не є
головним розпорядником коштів для
виплати спірної допомоги і що виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити частково,
з наступних міркувань.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,

їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_2
є учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням та
відповідно до вимог ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (далі -
Закон № 3551-XII) щорічно до 5 травня має
право на одержання грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, обов'язок щодо виплати якої, за
правилами ст. 17-1 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Як слідує із матеріалів справи, у 2011
році позивачу було виплачено разову
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік в
розмірі 460,00 грн.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" ст. 12 Закону № 3551-XII
викладено в новій редакції, відповідно
до якої як учаснику бойових дій щорічно
до 5 травня виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ст. 12 Закону № 3551-XII, відповідно до якої
розмір грошової допомоги як учасникам
бойових дій має становити п'ять
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Апеляційний суд зазначає, що у 2011 році
Закон України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
не зупинявся та не змінювався, тому
позивач має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня у відповідності до ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для як учасників
бойових дій повинна становити п'ять
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів - ч.2 ст. 99 КАС
України.

Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів справи не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала - ст. 100 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із вищевказаним позовом, а саме - 14.09.2011
року (а.с. 2), відсутність поважних
причин для поновлення строку, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що адміністративний
позов в частині позовних вимог з 2009
року по 2010 рік включно слід залишити
без розгляду, в зв'язку з пропуском
строку звернення до суду.

Враховуючи наведені доводи та
обставини по справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення за 2011 рік.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 196, ст. 198, ст.
202, ст. 205, ст. 207, 254 КАС України,
Львівський апеляційний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального політики захисту
населення Ужгородської міської ради
задовольнити частково, постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 13 грудня 2011
року у справі № 2а-4401/11 - скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального політики захисту
населення Ужгородської міської ради
щодо невиплати за 2011 рік ОСОБА_2
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня як учаснику бойових дій у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, відповідно до ст.. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту, в
редакції від 25.12.1998 року -
неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального політики захисту
населення Ужгородської міської ради
нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну
разову допомогу до 5 травня як учаснику
бойових дій за 2011 рік в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту, в редакції від
25.12.1998 року, з урахуванням виплаченої
суми.

Постанова набирає законної сили
протягом п'яти днів з моменту
направлення копії сторонам по справі
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
Н.В.
Ільчишин

І.В. Глушко