Справа № 2а-5931/11
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/800/9918/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І. Лиска Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 3 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому, з урахуванням заяв про
уточнення, зміну та збільшення
позовних вимог, просив:

1) визнати протиправними дії
відповідача - УПФ України у місті
Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області щодо:

а) відмови в прийнятті довідок про
заробітну плату (дохід) від 20.08.2007 року
№№ 13, 14, 15, 16, 17, 18 для розрахунку пенсії;

б) відмови у включенні в заробіток для
обчислення пенсії суми виплат за
районними коефіцієнтами та північною
надбавкою;

в) відмови у визначенні
середньомісячного розміру заробітку
для розрахунку пенсії з урахуванням
показника середньої заробітної плати
по Україні за календарний рік, що
передує року звернення за призначенням
або поновлення пенсії;

2) зобов'язати відповідача:

а) прийняти довідки про заробітну плату
(дохід) від 20.08.2007 року №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18
для розрахунку пенсії та врахувати при
її обчисленні відповідні суми, замість
нульових значень заробітку;

б) включити в заробіток для обчислення
пенсії суми виплат за районними
коефіцієнтами та північною надбавкою;
визначити середньомісячний розмір
заробітку для розрахунку пенсії з
урахуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням або
поновленням пенсії (тобто 2010 рік - 1982,63
грн.);

в) здійснити перерахунок і виплату
перерахованої пенсії з 01.03.2011 року
згідно позовних вимог та у
відповідності із законодавством
України і міжнародними Угодами, а також
стягнути з відповідача усю заборговану
суму;

г) виконати постанову негайно, щодо
стягнення всієї суми боргу з
врахуванням виплачених сум;

д) подати до суду звіт про виконання
постанови в строк не пізніше одного
місяця з дати отримання копії цієї
постанови.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 24
грудня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 лютого 2014
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено частково, постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 24
грудня 2014 року скасовано та ухвалено
нову про часткове задоволення позовних
вимог:

- визнано протиправними дії
відповідача щодо відмови в прийнятті
довідок про заробітну плату (дохід) від
20.08.2007 року №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18 для
розрахунку пенсії, відмови у включенні
в заробіток для обчислення пенсії суми
виплат за районними коефіцієнтами та
північною надбавкою, відмови у
визначенні середньомісячного розміру
заробітку для розрахунку пенсії з
урахуванням показника середньої
заробітної плати по Україні за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням або
поновленням пенсії - неправомірними.

- зобов'язано відповідача:

1) прийняти довідки про заробітну плату
(дохід) від 20.08.2007 року №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18
для розрахунку пенсії та врахувати при
її обчисленні відповідні суми, замість
нульових значень заробітку;

2) включити в заробіток для обчислення
пенсії суми виплат за районними
коефіцієнтами та північною надбавкою;

3) визначити середньомісячний розмір
заробітку для розрахунку пенсії з
урахуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням або
поновленням пенсії тобто 2010 рік в сумі
1982,63 грн.;

4) здійснити перерахунок і виплату
перерахованої пенсії ОСОБА_4 з 01.03.2011
року згідно позовних вимог та у
відповідності із законодавством
України і міжнародними Угодами з
врахуванням виплачених сум.

5) подати до суду звіт про виконання
постанови в строк не пізніше одного
місяця з дати отримання копії
постанови.

- в задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нову постанову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
позивачу необхідно було подати довідку
про заробітну плату з архівної
установи, інші законні підстави для
включення в обчислення заробітної
плати за 2000-2005 роках відсутні. Виключно
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначаються умови
набуття права та порядок визначення
розмірів пенсійних витрат. Вимога про
визначення середньомісячного розміру
заробітку для розрахунку пенсії з
урахуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням або
поновленням є безпідставною, оскільки
не була предметом розгляду в
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші. Законами та підзаконними
актами які регулюють питання
пенсійного забезпечення не
передбачено застосування північної
надбавки та районних коефіцієнтів.

Касаційний розгляд справи проведено в
попередньому судовому засіданні,
відповідно до статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Позивачу 10.01.2006 року в Російській
Федерації була призначена пенсія на
пільгових умовах. У зв'язку з переїздом
на територію України пенсійні виплати
припинені, що стало підставою
звернення позивача до Управління із
заявою про призначення пенсії в
Україні.

Згідно листа-повідомлення від 18.03.2011
року № 345-Д-15 призначена пенсія з 01.03.2011
року за віком на пільгових умовах по
Списку №2, а також надана ксерокопія її
повного розрахунку.

Не погодившись з порядком нарахування
пенсії позивач 04.04.2011 року звернувся з
письмовою скаргою до ГУПФ України в
Івано-Франківській області про
перерахунок пенсії згідно
законодавства України та міжнародних
угод, однак рішенням від 23.05.2011 року
йому відмовлено у задоволенні скарги.

Як зазначено у рішенні ГУПФ України в
Івано-Франківській області, комісією
розглядались питання обчислення
заробітку для призначення пенсії на
підставі довідок про доходи за 2000-2005
роки, видані ОАО «Северная экспедиция»,
яке на даний час ліквідовано;
визначення розміру пенсії в Україні з
урахуванням середньої заробітної
плати за 2010 рік; врахування при
обчисленні заробітної плати районні і
поправочні коефіцієнти за роботу в
районах Крайньої Півночі.

Комісія при розгляді скарги позивача
вирішила, що подані для обчислення
пенсії довідки від 20.08.2007 року №№ 13, 14,
15, 16, 17, 18 не можуть братись до уваги,
оскільки видані підприємством до
моменту ліквідації без дотримання
встановленої форми; оскільки первинно
позивачу призначена пенсія 2006 році, то
з врахуванням спільного листа Мінпраці
та соцполітики України та Песійного
фонду України від 05.07.2007 року №
4175/0/14-07/039, 9223/02-20 з питань призначення
пенсії громадянам, які переїхали з
Російської Федерації, при обчисленні
розміру пенсії застосовується середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України за рік, що
передує року призначення пенсії в
Російській Федерації, що Управлінням
дотримано; Закон СРСР «Про пенсійне
забезпечення громадян СРСР» яким
передбачалось врахування районних
коефіцієнтів до заробітної плати при
призначенні пенсії, після введення в
дію Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (з 01.01.1992 року) втратив
чинність на території України в
частині нарахування таких виплат при
обчисленні пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції
з пояснень позивача та матеріалів
справи, поновити вищезазначені довідки
у позивача немає можливості, так як
підприємство ОАО «Північна
Експедиція» в якому він працював,
ліквідовано з 14.10.2010 року у зв'язку з
банкрутством за рішенням суду (довідка
податкової інспекції від 21.02.2011 року №
2.4-10/00351), а документація на зберігання в
архівні відділи не передавалась і її
місцезнаходження невідоме, про що
зазначено в довідках міського і
районного архівів від 28.02.2011 року №
Д-32/14.5-01 та від 26.01.2011 року № Д-20.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ст. 11 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав в
області пенсійного забезпечення (далі -
Угода), яка набула чинності 13 березня 1992
року, необхідні для пенсійного
забезпечення документи, видані в
належному порядку на території
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав і держав, що входили
до складу СРСР до 01.12.1991 року,
приймаються на території
держав-учасниць Співдружності без
легалізації.

Як зазначалось вище, відповідачем не
взято до уваги подані позивачем для
обчислення пенсії довідки від 20.08.2007
року №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18, оскільки вони
видані підприємством до моменту
ліквідації без дотримання
встановленої форми.

Як правильно встановлено судами
попередніх інстанцій, вищевказані
довідки про доходи позивача за 2000-2005
роки, видані в належному порядку та
відповідають формі 2 НДФЛ, згідно п. 2 і
п. 3 ст. 230 Податкового Кодексу РФ, а
також Наказу ФНС від 13.10.2006 року №
САЭ-3-04/706.

Пунктом 17 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р
№22-1 (далі - Порядок) зазначено, що у
випадках, коли архівні установи не
мають можливості видати довідку за
встановленою формою з розшифровкою
виплачених сум за видами заробітку,
вони можуть видавати довідки, що
відповідають даним, наявним в архівних
фондах, без додержання цієї форми.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що у відповідача були
відсутні правові підстави для
врахування періоду страхового стажу
позивача з 01.07.2000 року по 26.12.2005 року з
нульовими значеннями заробітку.

Щодо позовних вимог про врахування при
обчисленні пенсії районного
коефіцієнта суд касаційної інстанції
зазначає наступне.

В поданих позивачем довідках,
зазначено розмір заробітку з
врахуванням районного коефіцієнта 1,5
за роботу в умовах Крайньої Півночі та
прирівняних до них районах.

Відповідно до Угоди, пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
цієї Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Розмір пенсії
переглядається відповідно до
законодавства держави-учасниці Угоди
за новим місцем проживання пенсіонера,
а обчислення проводиться з заробітку
за періоди роботи, які зараховуються до
трудового стажу.

Згідно із ст. 6 Угоди визначено, що для
встановлення права на пенсію,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до вступу в силу цієї Угоди.
Обчислення пенсії проводиться з
заробітку за періоди роботи, який
зараховується в трудовий стаж.

Відповідно до ст. 7 Угоди, при
переселенні пенсіонера в межах держав -
учасниць Угоди виплата пенсії за
попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави по
новому місці проживання пенсіонера.

Розмір пенсії переглядається у
відповідності із законодавством
держави-учасниці Угоди по новому місці
проживання пенсіонера з додержанням
умов, передбачених пунктом 3 статті 6
даної Угоди.

Згідно ст. 7 що кореспондується з п.3 ст.6
Угоди слідує, що заробіток (дохід),
обрахований при первинному
призначенні пенсії (включаючи районні
коефіцієнти), не може виключатись із
розрахунку при перегляді розміру
пенсії.

Доказами, які підтверджують стаж
позивача в умовах Крайньої Півночі,
окрім поданих позивачем довідок, є
також наявні записи у трудовій книжці.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
набрав чинності з 01.01.2004 року,
передбачено тимчасово, до ухвалення
відповідного закону, період роботи до
01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до цих
районів, колишнього СРСР, а також на
острові Шпіцберген, зараховувати до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що було
чинним до 01.01.1991 року. Порядок надання
пільг особам, які працювали в районах
Крайньої Півночі і місцевостях,
прирівняних до цих районів було
встановлено Указами Президії
Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року «Про
пільги для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі», від 10.02.1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 року
«Про розширення пільг для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», а також Інструкцією
про порядок надання пільг,
затвердженою постановою Держкомпраці
і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що позивачем подано повний
пакет документів на підтвердження
стажу роботи в районах Крайньої
Півночі, зокрема трудову книжку та
довідки про заробіток, а тому у
відповідача були відсутні правові
підстави для неврахування вказаного
стажу роботи при обчисленні та виплаті
пенсії позивача, та відповідачем
безпідставно зменшено розмір пенсії
позивачу внаслідок виключення з його
заробітку за періоди роботи, який
зараховано в трудовий стаж, районного
коефіцієнту 1,5 за роботу в умовах
Крайньої Півночі та прирівняних до них
районах.

Щодо позовних вимог визнання
протиправними дій відповідача у
відмові визначити середньомісячний
розмір заробітку для розрахунку пенсії
з урахуванням показника середньої
заробітної плати по Україні за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням або
поновлення пенсії, суд касаційної
інстанції зазначає наступне.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 передбачено, якщо
при призначенні пенсії (поновленні, або
переведенні з одного виду на інший) для
її розрахунку береться заробітна плата
згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, то згідно
ч.2 статті 40 того ж Закону, має
застосовуватися і відповідний
показник середньої заробітної плати по
Україні.

Враховуючи те, що позивачу на території
Російської Федерації була припинена
виплата пенсії, а на території України
він звернувся із заявою до Управління
саме про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 2, то суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що
середньомісячний розмір заробітку для
розрахунку його пенсії має бути
визначений з урахуванням середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за 2010 рік -
1982,63 грн.

Крім того, суд касаційної інстанції
відхиляє доводи відповідача про те, що
нормативно-правовими актами щодо
пенсійного забезпечення не
передбачено застосування північної
надбавки та районних коефіцієнтів,
оскільки згідно ч. 3 ст. 1 Тимчасової
Угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої Півночі
в галузі пенсійного забезпечення, яка
набула чинності 15 січня 1993 року,
передбачено, що у випадках, коли
законодавством однієї з Сторін, що
домовляються, передбачені більш
пільгові умови і норми пенсійного
забезпечення громадян, які працювали у
районах Крайньої Півночі і у
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі, при призначенні
пенсії по старості (за віком) на
території даної держави
застосовується чинне законодавство
цієї Сторони.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних судових рішень,
суд апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального чи
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області відхилити, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 лютого 2014
року у справі № 2а-5931/11 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска