Справа № 826/12062/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2014 року скорочене
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу
за позовом Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у м.
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКР-БІО-ТЕХ»
про визнання недійсними установчих
документів, припиненню юридичної особи
Державна податкова інспекція у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКР-БІО-ТЕХ» (далі - відповідач) про
визнання недійсними установчих
(засновницьких) документів відповідача
та припинення відповідача.
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
створення ТОВ «УКР-БІО-ТЕХ» було
направлено на здійснення протиправної
діяльності з метою ухилення від сплати
податків, відмивання та легалізацію
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19.08.2014 в
відкрито скорочене провадження та
встановлено відповідачеві строк для
подання заперечення проти позову та
всіх доказів на їх підтвердження, а
також повідомлено, що у разі визнання
позову він може у десятиденний строк з
дня одержання ухвали подати до суду
відповідну заяву про визнання позову.
Ухвалу Окружного адміністративного
надіслано на адресу товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКР-БІО-ТЕХ», проте на адресу суду
повернувся конверт з відміткою
поштового відділу "за закінченням
встановленого строку зберігання".
Відповіднодо п. 11 ст.35 КАС України у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.
Справу розглянуто після отримання
судом інформації щодо повідомлення
належним чином сторін про відкриття
скороченого провадження у справі.
Відповідно до статті 1832 Кодексу
адміністративного судочинства України
скорочене провадження застосовується
в адміністративних справах, зокрема,
щодо стягнення грошових сум, які
ґрунтуються на рішеннях суб'єкта
владних повноважень, щодо яких
завершився встановлений цим Кодексом
строк оскарження. Суддя розглядає
справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.
За результатами розгляду документів і
матеріалів поданих сторонами, Окружний
адміністративний суд м. Києва,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «УКР-БІО-ТЕХ»
зареєстроване Деснянською районною в
м. Києві державною адміністрацією
24.06.2014, адреса місцезнаходження
підприємства, відповідно до інформації
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців: м.
Київ, Деснянський район, пр-т.
Маяковського, 8-В, кв. 152.
Як зазначає позивач, засновником
підприємства являється ОСОБА_1.
До Державної податкової інспекції у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві надійшла заява гр. ОСОБА_1 в якій
він повідомив про те, що невідомі особи
зареєстрували (перереєстрували) на
його ім'я ряд суб'єктів господарської
діяльності, в тому числі ТОВ
«УКР-БІО-ТЕХ». В даній заяві ОСОБА_1
просить контролюючий орган вжити
дієвих заходів щодо припинення
вказаної юридичної особи та визнати
недійсними реєстраційні документи
суб'єкта господарювання.
За таких обставин, ДПІ у Деснянському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві вважає,
що установчі та реєстраційні документи
ТОВ «УКР-БІО-ТЕХ» (статут підприємства,
установчий договір, свідоцтво про
державну реєстрацію, свідоцтво про
реєстрацію платника податків,
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість) містять
неправдиві відомості, не відповідають
вимогам законодавства, з урахуванням
чого просить визнати вказані документи
недійсними та припинити юридичну
Окружний адміністративний суд міста
Києва відхиляє такі доводи позивача,
враховуючи наступне.
Підпунктом 20.1.37 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено право контролюючих
органів звертатися до суду щодо
припинення юридичної особи та
припинення фізичною особою -
підприємцем підприємницької
діяльності та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.
При цьому, наведеною законодавчою
нормою не визначено коло випадків та
підстави, за яких податковий орган
вправі реалізувати наведене
повноваження на подання до суду
адміністративного позову.
За змістом частини четвертої статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень
може звернутися з позовом про
тимчасову заборону (зупинення) окремих
видів або всієї діяльності об'єднання
громадян; про примусовий розпуск
(ліквідацію) об'єднання громадян; про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства з України; про
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); в інших випадках,
встановлених законом.
Послідовний аналіз переліку підстав
для звернення суб'єкта владних
повноважень до суду дає можливість
дійти висновку, що він повинен мати
достатні адміністративні можливості
для здійснення визначених йому законом
завдань та функцій, і лише у випадках,
коли Конституцією чи законами України
встановлені судові обмеження його
діяльності, він звертається до суду з
позовом по суті для отримання судового
Такі звернення мають бути обумовлені
необхідністю виконання покладених на
них завдань та функцій, а
використовувати свої повноваження
вони можуть лише з метою, з якою це
повноваження надане.
Відповідь на питання, з якою метою
податковим органам надано
повноваження звертатися до суду із
заявою про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності, дає аналіз завдань і
функцій податкових органів.
Завданнями органів державної
податкової служби є, зокрема,
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
запобігання злочинам та іншим
правопорушенням, віднесеним законом до
компетенції податкової міліції, їх
розкриття, припинення, розслідування
та провадження у справах про
адміністративні правопорушення.
Скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності є
одним із заходів, спрямованих на
запобігання порушенню податкового
законодавства або його припиненню.
Суб'єкт владних повноважень має діяти
виключно в межах та у спосіб, що
встановлені законом, оскільки він
виконує державні функції, і лише
держава шляхом законодавчого
регулювання визначає його завдання,
межі його повноважень та спосіб, у який
він здійснює ці повноваження.
Розширене тлумачення суб'єктом владних
повноважень способів здійснення своїх
повноважень не допускається. У зв'язку
з цим, визначений законом предмет
позову, з яким суб'єкт владних
повноважень може звернутися до суду
при здійсненні ним владних
управлінських функцій, не підлягає
розширеному тлумаченню.
А відтак податкові органи відповідно
до підпункту 20.1.37 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України мають
право звертатися до суду з позовною
заявою про припинення юридичної особи
(предмет позову розширеному тлумаченню
не підлягає) виключно у випадках, прямо
передбачених законом, з метою
виконання покладених на них завдань і
Закон, що регулює відносини, які
виникають у сфері державної реєстрації
юридичних осіб, а також фізичних осіб -
підприємців, є Закон України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» (надалі -
Згідно ст. 4 Закону під поняттям
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців слід
розуміти засвідчення факту створення
або припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.
Зміни до установчих документів
юридичної особи, а також зміна прізвища
та/або імені, та/або по батькові або
місця проживання фізичної особи -
підприємця підлягають обов'язковій
державній реєстрації шляхом внесення
відповідних змін до записів Єдиного
державного реєстру в порядку,
встановленому цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону відомості
про юридичну особу або фізичну особу -
підприємця включаються до Єдиного
державного реєстру шляхом внесення
записів на підставі відомостей з
відповідних реєстраційних карток та
відомостей, що надаються юридичними
особами державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
Згідно ч. 2 ст. 33 Закону юридична особа є
такою, що припинилася, з дати внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про державну реєстрацію припинення
Порядок державної реєстрації
припинення юридичної особи на підставі
судового рішення, що не пов'язане з
банкрутством юридичної особи,
врегульовано ст. 38 Закону.
Зокрема, ч. 2 цієї статті визначає, що
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, є:

- визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом;

- провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру
статутного капіталу юридичної особи
вимогам закону;

- неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону;

- наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним її
місцезнаходженням.

Отже, податковий орган вправі
використовувати підстави щодо
припинення юридичної особи, визначені
у частині другій статті 38 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», лише у розрізі
виконання своїх функцій з контролю у
сфері оподаткування.

У справі, що переглядається, як на
підставу позовних вимог, позивач
послався на факт створення ТОВ
«УКР-БІО-ТЕХ» для здійснення
протиправної діяльності з метою
ухилення від сплати податків,
відмивання та легалізацію коштів.

А відтак, при вирішення цього спору по
суті заявлених позовних вимог, суд
вважає за необхідне перевірити, чи
підтверджується матеріалами справи
твердження контролюючого органу про
здійснення відповідачем діяльності,
направленої на ухилення від сплати
податків.

Чинне податкове законодавство України
передбачає наступні способи
визначення платнику податків суми
грошового (податкового ) зобов'язання:

1. податкова декларація, розрахунок -
документ, що подається платником
податків (у тому числі відокремленим
підрозділом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановлені законом, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку
(п. 46.1 Податкового кодексу України);

2. митна декларація - прирівнюється до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань (абз. 2 п. 46.1 Податкового
кодексу України);

3.податкове повідомлення-рішення (п. 58.1
Податкового кодексу України);

4. податкова вимога (п. 59.1 Податкового
кодексу України).

Втім, на підтвердження власних доводів
щодо ухилення відповідача від сплати
податків, позивачем до матеріалів
справи не надано жодного доказу на
підтвердження того, що ТОВ
«УКР-БІО-ТЕХ» не подає податкові
декларації, не сплачує суми грошових
зобов'язань, визначені відповідними
податковими повідомленнями рішеннями
або, наприклад, не погашає суми
авансових платежів з податку на
прибуток, що визначені у відповідних
податкових вимогах.

Крім того, в підтвердження доводів,
викладених в заяві гр. ОСОБА_1 щодо
фіктивності ТОВ «УКР-БІО-ТЕХ»,
контролюючим органом не надано до суду
вироку місцевого районного суду, яким
би особу було визнано винною у вчиненні
злочину, передбаченого ст.ст. 205 або 212
Кримінального кодексу України,
внаслідок чого твердження ДПІ про
фіктивність ТОВ «УКР-БІО-ТЕХ» є
безпідставним.

Враховуючи зазначене, матеріалами
справи підтверджується, що доводи
позивача про створення ТОВ
«УКР-БІО-ТЕХ» з метою здійснення
неправомірної діяльності, направленої
на ухилення від сплати податків та
відмивання коштів є безпідставними та
необґрунтованими.

Крім того, суд відхиляє надані до
матеріалів справи письмові пояснення
гр. ОСОБА_1, адже лише під час розгляду
відповідної кримінальної справи, за
умови попередження ОСОБА_1 про
кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивих показань, вказані
покази можуть мати юридичне значення
при вирішенні правового спору, а особа
не позбавлена права змінювати власні
покази на власний розсуд в будь-який
час, залежно від внутрішніх
суб'єктивних обставин, внаслідок чого
такі доводи ОСОБА_1, в даному випадку, не
є достовірними.

Крім того, як вбачається з інформації
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
ОСОБА_1 не має жодного юридичного
відношення до діяльності даного
підприємства.

Приймаючи до уваги все вищевикладене,
суд вважає, що законні підстави для
припинення ТОВ «УКР-БІО-ТЕХ», вданому
випадку, відсутні, внаслідок чого
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про визнання
недійсними установчих документів ТОВ
«УКР-БІО-ТЕХ», суд зазначає, що
відповідно до ст. 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців»
визначальним для припинення юридичної
особи є: визнання судом недійсною
державної реєстрації юридичної особи
через допущені при її створенні
порушення, які не можна усунути,
неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону, а також в інших випадках,
встановлених законом, а самі по собі
установчі документи без державної
реєстрації не мають юридичного
значення та не тягнуть жодних
юридичних наслідків щодо створення та
припинення юридичної особи.

Таким чином, вимога позивача про
визнання недійсними установчих
документів не може бути самостійною
вимогою, оскільки в силу положення ст. 38
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» установчі документи
підлягають правовій оцінці в справі з
іншими позовними вимогами, зокрема у
справі про припинення юридичної особи,
що не пов'язане з банкрутством такої
юридичної особи.

Оскільки в рамках даної справи судом
встановлено відсутність належних
доказів для припинення ТОВ
«УКР-БІО-ТЕХ», позовна вимога про
визнання недійними установчих
документів задоволенню також не
підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 183-2 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів за
правилами, встановленими ст.ст. 183-2, 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій