Справа № 541/1995/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р. Справа № 541/1995/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 серпня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Миргороді
та Миргородському районі Полтавської
області про перерахунок пенсії, -

В с т а н о в и л а:

05 серпня 2014 року позивач - ОСОБА_1,
звернувся до Миргородського
міськрайонного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Миргород та Миргородському районі
Полтавської області (далі по тексту -
УПФУ), в якому просить:

- визнати неправомірною відмову УПФУ у
здійсненні перерахунку та виплати йому
пенсії по інвалідності в розмірах,
передбачених ст.50, ст.54, ст.67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з врахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з
01.01.2014 року;

- зобов'язати УПФУ здійснити
перерахунок щомісячної основної
державної пенсії по З групі
інвалідності з 01.01.2014 року в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.54, ст.67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум;

- зобов'язати УПФУ здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з
01.01.2014 року по 3 групі інвалідності в
розмірі 50 % мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ст.50, ст.67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Позивач зазначає, що він має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи та є
інвалідом 3 групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, отримує
державну пенсію, передбачену Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Посилаючись на те, що розмір
призначеної та виплачуваної йому
пенсії не відповідає розмірам,
визначеним ч.4 ст. 54 та ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
і на відмову УПФУ привести його у
відповідність із вимогами Закону,
позивач просить суд зобов'язати
відповідача усунути ці порушення,
провівши вказані перерахунки та
відповідні виплати.

Постановою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 серпня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції встановив правильність
нарахування позивачу соціальних та
пенсійних виплат та відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову, якою задовольнити
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
позивача підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Миргород
та Миргородському районі Полтавської
області, є інвалідом 3 групи, особою
постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесений до 1 категорії
осіб, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується копією довідки МСЕ №
0384296 (а.с. 7), копією посвідчення (а.с. 10).

При обчисленні розміру основної та
додаткової пенсії позивача УПФУ
керувався положеннями постанов
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011
року № 745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» та
від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У 2014 році позивач звернувся до
відповідача про перерахунок пенсії
згідно ст. 50, 54, 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», починаючи з
01.01.2014 року.

Своєю відповіддю від 29.07.2014 року (а.с.8)
відповідач відмовив у задоволенні
заяви на підставі того, що розрахунок
пенсії обчислено у відповідності до
діючих норм пенсійного законодавства і
підстав для її перерахунку немає.

Згідно положень ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, звернення до суду є строковим.

Строк звернення до адміністративного
суду - це проміжок часу після
виникнення спору у публічно правових
відносинах, протягом якого особа має
право звернутися до адміністративного
суду із її заявою за вирішенням цього
спору і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених КАС України, певних
процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду за захистом
своїх, як він вважає, порушених з 01.01.2014
року прав на отримання пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю в законодавчо
визначеному розмірі - 05 серпня 2014 року,
тобто, з урахуванням вищенаведених
положень, з порушенням (шестимісячного)
строку звернення до адміністративного
суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Колегія суддів зазначає, що позивач
щомісяця отримував основну пенсію та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю в конкретному розмірі, таким
чином, мав реальну можливість
звернутися до суду за захистом
порушених, як він вважає, прав в межах
строку позовної давності, встановлених
законом.

Доказів в обґрунтування поважності
причин пропуску процесуального строку
звернення до адміністративного суду
позивачем судам першої та апеляційної
інстанції не надано.

Таким чином, виходячи із зазначених
обставин справи, колегія суддів дійшла
висновку про необхідність скасування
постанови Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 серпня 2014 року в частині
відмови у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 в
частині позовних вимог щодо визнання
неправомірною відмови відповідача у
здійсненні перерахунку та виплати його
пенсії в розмірах, передбачених ст.50,
ст.54, ст.67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.01.2014 року по 04.02.2014 року
та щодо зобов'язання УПФУ здійснити
перерахунок та виплату його державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірах,
встановлених ст.ст. 50, 54, 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01.01.2014 року по
04.02.2014 року з прийняттям в скасованій
частині нового рішення про залишення
без розгляду зазначених позовних
вимог.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції щодо відмови у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 про визнання неправомірною
відмови відповідача щодо здійснення
перерахунку та виплати йому пенсії по
інвалідності в розмірах, передбачених
ст.50, ст.54, ст.67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та щодо
зобов'язання УПФУ здійснити
перерахунок його державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірах, встановлених
статтями 50, 54, 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 05.02.2014 року колегія
суддів зазначає наступне.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції від 09.07.2007р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими: по ІІІ групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам,
віднесеним до першої категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам ІІІ групи - 50 %
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до статті
53 зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Положеннями ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (у редакції
Закону України від 05.10.06 р. N 231-V)
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій є мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно зі статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Колегія суддів зазначає, що
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» (в
редакції, що була чинна до внесення
змін Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від
31.07.2014 року) не було передбачено
обмежень щодо застосування ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач з 05.02.2014
року має право на отримання основної
державної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі, який встановлено
положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому, не встановлюючи кінцевого
строку проведення перерахунку
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, особі,
віднесеній до категорії 1, апеляційний
суд виходить з того, що з самого
визначення поняття «пенсія» випливає,
що щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу, а тому цей вид виплат не є
строковим і не може бути призначений на
певний строк. У цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, які мають
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Порядок та строки нарахування
пенсійних виплат (основного розміру
пенсії, доплат, підвищень та ін.) можуть
бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання, а тому є
недопустимим обмеження строками
пенсійних виплат, які проводяться
безстроково, в межах та на підставі
діючого законодавства, якщо не
відбулось змін у законодавстві.

Колегія суддів зазначає, що такі зміни
законодавства відбулися з набранням
чинності Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від
31.07.2014 року, яким Прикінцеві положення
Закону України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, яким
зокрема установлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами) застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
оскаржувана постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим, відповідно до
приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з прийняттям
нового судового рішення про часткове
задоволення адміністративного позову
ОСОБА_1, а саме - залишення без розгляду
частини позовних вимог за період з
01.01.2014 року по 04.02.2014 року та їх
задоволення в іншій частині.

Інші доводи апеляційної скарги та
заперечення представника УПФУ на
висновки колегії суддів не впливають.

На підставі наведеного та керуючись ст.
160, 167, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3,4, 202 ч.1 п.4, 205, 207,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 серпня 2014 року - скасувати
та прийняти нове судове рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з
01.01.2014 року по 04.02.2014 року - залишити без
розгляду.

Визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Миргороді та Миргородському районі
Полтавської області у здійсненні
перерахунку та виплати пенсії по
інвалідності ОСОБА_1 в розмірах,
передбачених ст.50, ст.54, ст.67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з врахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 05.02.2014 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Миргороді та
Миргородському районі Полтавської
області здійснити перерахунок
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1 з
05.02.2014 року в розмірах, встановлених
статтями 50, 54, 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести виплати
донарахованих сум.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Миргороді та
Миргородському районі Полтавської
області виконати постанову суду
негайно у межах суми платежу за один
місяць.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання постанови у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Баротош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 13 жовтня 2014 року