Справа № 0670/11570/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/22608/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Голяшкіна
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ТОВ «Будстиль - КП» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області про скасування
постанови, за касаційною скаргою
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2013
року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 4 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2011 року ТОВ «Будстиль - КП»
звернулось до суду з вказаним позовом,
у якому просило визнати неправомірними
дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області, пов'язаними з
проведенням планової перевірки, та
скасувати складену за її результатом
постанову від 12.07.2011 № 62/3-ю про
накладення штрафу за правопорушення
при виробництві будівельних
матеріалів і виробів.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2013
року, позов задоволено. Скасовано
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області від 12.07.2011 № 62/3-ю.

У касаційній скарзі Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Житомирській області,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що на підставі
направлення начальника № 58 від 29.06.2011
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області у період з 29.06.2011
по 01.07.2011 відносно ТОВ «Будстиль - КП» на
відповідність вимогам державних
стандартів, норм та правил, проведено
планову перевірку виробництва
будівельної продукції - плитки
гранітної. За результатом проведення
перевірки складено акт від 01.07.2011, у
якому зафіксовано факт порушення
позивачем вимог:

- пункту 5.3 ДСТУ Б В.2Л-37-95 «Плити та
вироби із природного каменю. Технічні
умови», пунктів 1.1, 6.2 ДБН В.1.4-2.01-97
«Система норм та правил зниження рівня
іонізуючих випромінювань природних
радіонуклідів в будівництві.
Радіаційний контроль будівельних
матеріалів та об'єктів будівництва»,
оскільки не надано висновки Державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
на виготовлену продукцію;

- пункту 1.5, підпункту 1 пункту 3.2 ГОСТ
24297-87 «Вхідний контроль продукції.
Основні вимоги», а саме: на
підприємстві не розроблено перелік
продукції, що підлягає вхідному
контролю, затвердженого головним
інженером, із зазначенням контрольних
параметрів, виду контролю та обсяг
вибірки чи проби, оскільки не надано
журнали обліку результатів вхідного
контролю;

- пунктів 4.22, 6.3, 6.9 ДСТУ Б В.2.7-37-95 «Плити
та вироби із природного каменю.
Технічні умови», яке виявилося у
непроведенні приймального контролю
якості плит і виробів, неоформлені
паспорта на кожну партію плит чи
виробів, не прикріпленні до ящиків,
піддонів, пакетів з плитами і виробами
бірок із зазначенням
підприємства-виробника, споживача,
найменування продукції відповідно до
вказаного стандарту, її розмірів,
кількості і фактури оброблення;

- пункту 7.2 ДСТУ Б В.2.7-37-95 «Плити та
вироби із природного каменю. Технічні
умови» і частини 2 статті 11 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», оскільки
відсутні свідоцтва про повірку
обладнання.

На цій підставі відповідно до частини 4
статті 1 Закону України «Про
відповідальність підприємств, їх
об'єднань, установ та організацій за
правопорушення у сфері
містобудування» та Положення про
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 244 від 06.04.1995, до позивача постановою
№ 62/3-10 від 12.07.2011, яка є предметом спору
у справі, застосовані санкції у
вигляді штрафу у сумі 612052,73 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

У відповідності до вимог абзацу 4
частини 1 статті 1 у редакції на час
спірних правовідносин Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» підприємства, їх
об'єднання, установи та організації
незалежно від форм власності, які
здійснюють проектування, роботи по
будівництву, реконструкції,
реставрації та капітальному ремонту,
виготовляють будівельні матеріали,
вироби і конструкції, а так само які є
замовниками у будівництві або
поєднують функції замовника і
підрядчика, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за проведення
будівельних робіт без дозволу на їх
виконання або без затвердженої
проектної документації - виробництво,
реалізацію або застосування в
будівництві будівельних матеріалів,
виробів і конструкцій, які не
відповідають будівельним нормам,
державним стандартам, нормам і
правилам або проектним рішенням, а так
само підлягають обов'язковій
сертифікації, але не пройшли її, - у
розмірі двадцяти п'яти відсотків
вартості реалізованої продукції.

ДСТУ Б В.2Л-37-95 «Плити та вироби із
природного каменю. Технічні умови» та
ДБН В.1.4-2.04-97 «Радiацiйний контроль
будiвельних матерiалiв та об'єктiв
будiвництва система норм та правил
зниження рівня іонізуючих
випромінювань природних» вони
встановлюють обов'язкові вимоги, якi
направленi на забезпечення показникiв
мiцностi, довговiчностi, морозостiйкостi
продукцiї, а також забезпечення її
безпеки для здоров'я населення та
охорони навколишнього середовища і
вимоги до методiв, засобiв та порядку
проведення радiацiйного контролю в
будiвництвi, на пiдприємствах
будiндустрiї та будматерiалiв.

Таким чином, виготовлена продукція
повинна відповідати встановленим
параметрам щодо граничних відхилень за
довжиною, шириною чи товщиною плит,
фактурою лицьової поверхні, висотою
рельєфу, пошкодженням кутів та
наявності відколів у розмірах,
заборонених стандартами, наявності
каверни та раковин, тріщин, заборонених
склеювань, відхилень від площинності
на 1 м довжини, відхилень від прямого
кута пиляних і колотих виробів, а також
дiючим нормам i правилам захисту
населення вiд iонiзуючих випромiнювань.

Як зазначалось, позивач під час
перевірки не надав висновки Державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
на виготовлену продукцію, чим порушив
пункт 5.3 ДСТУ Б В.2Л-37-95 «Плити та вироби
із природного каменю. Технічні умови»,
пункти 1.1, 6.2 ДБН В.1.4-2.01-97 «Система норм
та правил зниження рівня іонізуючих
випромінювань природних радіонуклідів
в будівництві. Радіаційний контроль
будівельних матеріалів та об'єктів
будівництва».

Згідно із пунктом 5.3 ДСТУ Б В.2Л-37-95
«Плити та вироби із природного каменю.
Технічні умови», затвердженого наказом
Державного комiтету України у справах
мiстобудування і архiтектури вiд 31
жовтня 1995 року (далі - ДСТУ), сумарна
питома активнiсть природних
радiонуклiдiв в плитах i виробах з
природного каменю повинна вiдповiдати
вимогам РБН 356.

Пунктом 6.2 ДБН В.1.4-2.01-97 «Система норм та
правил зниження рівня іонізуючих
випромінювань природних радіонуклідів
в будівництві. Радіаційний контроль
будівельних матеріалів та об'єктів
будівництва» визначено порядок
здійснення радiацiйного контролю на
пiдприємствах, якi видобувають
(виробляють) сировину та будiвельнi
матерiали, а саме вимоги до
номенклатури сировини i будiвельних
матерiалiв, якi пiдлягають обов'язковому
радiацiйному контролю, надано право
вибору системи радiацiйного контролю,
умови для одержання (продовження)
радiацiйного сертифiката, визначення
класу продукцiї i видачі паспорта
радiацiйної якостi на кожну партiю
поставки продукцiї.

Судом вказано про те, що цими нормами
встановлені радіаційні вимоги до плит
і виробів, порядок проведення
радiацiйного контролю, а не визначено
обов'язок підприємства-виробника щодо
надання висновку Державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи. Доказом порушення цих
вимог міг бути встановлений перевіркою
факт перевищення допустимого рівня
сумарної питомої активності природних
радіонуклідів в плитах, однак в акті
перевірки такі докази відсутні.

Оскільки до висновку про порушення
зазначених ДСТУ і ДБН відповідач
дійшов не на підставі встановленого
ним факту перевищення допустимого
рівня сумарної питомої активності
природних радіонуклідів в плитах, а на
підставі необґрунтованих ним
припущень (лише на підставі
відсутності висновків Державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, які не передбачені
вищезазначеними стандартами та
нормами), тому суд зазначив про
відсутність з боку позивача виявлених
позивачем цих порушень.

Щодо висновків відповідача про
порушення позивачем пункту 1.5,
підпункту 1 пункту 3.2 ГОСТ 24297-87 «Вхідний
контроль продукції. Основні вимоги»,
суд зазначив наступне.

Згідно з пунктом 1.5 ГОСТ 24297-87 «Вхідний
контроль продукції. Основні вимоги»,
затвердженого постановою
Держстандарту СРСР від 04 червня 1987 року
№ 1809, номенклатуру продукції,
параметри (вимоги), що контролюються,
вид контролю і об'єм вибірки чи проби
визначають, виходячи із стабільності
якості продукції постачальника,
ступеня освоєння нових видів
продукції, важливості даного параметра
(вимоги) для функціонування продукції,
що виробляється, і встановлюють у
переліку продукції, яка підлягає
вхідному контролю.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3.2 ГОСТ
24297-87 «Вхідний контроль продукції.
Основні вимоги», при проведенні
вхідного контролю необхідно
перевірити супровідні документи, які
посвідчують якість продукції, і
зареєструвати продукцію в журналах
обліку результатів вхідного контролю.

Наведеними положеннями ГОСТу
встановлено обов'язок
підприємства-виробника забезпечувати
вхідний контроль продукції і
реєструвати її в журналах обліку
результатів вхідного контролю.

Судом встановлено, що позивачем в
електронному вигляді ведеться журнал
вхідного контролю сировини, що
надходить на підприємство для
виготовлення продукції, що не
заборонено наведеними нормами ГОСТу та
підтверджується копією самого журналу,
який приєднано до матеріалів справи, а
тому спростовує висновки відповідача
про його відсутність.

Також в акті перевірки зазначено про
порушення позивачем пунктів 4.22, 6.3, 6.9
ДСТУ Б В.2Л-37-95 «Плити та вироби із
природного каменю. Технічні умови».

Відповідно до пункту 4.22 ДСТУ до ящика
або ящикового пiддону, або пакетiв з
плитами i виробами прикрiплюють бiрку iз
зазначенням
пiдприємства-виготовлювача i споживача,
найменування продукцiї вiдповiдно до
цього стандарту, її розмiрiв, кiлькостi i
фактури оброблення. На бiрцi ставлять
штамп вiддiлу технiчного контролю i (при
наявностi) товарний знак
підриємства-виготовлювача.

Для перевiрки вiдповiдностi якостi плит i
виробiв вимогам цього стандарту
проводять приймальний контроль (пункт
6.3 ДСТУ).

Кожна партiя плит чи виробiв, що
поставляється, згідно з пунктом 6.9 ДСТУ,
повинна мати паспорт, в якому
зазначають: назву i адресу
пiдприємства-виготовлювача; номер
паспорта i дату виготовлення виробiв;
дату вiдвантаження; номер партiї;
кiлькiсть плит чи виробiв у партiї i їх
розмiри; породу каменю, назву родовища;
фактуру лицьової поверхнi плит чи
виробiв; клас породи за сумарною
питомою активнiстю природних
радiонуклiдiв; показники
фiзико-механiчних властивостей породи,
якi нормуються згiдно з ГОСТ 9479;
позначення цього стандарту.

Судом вказано про те, що відсутність
бірки не слід отожнювати із
виготовленням продукції, яка не
відповідає нормам та державним
стандартам.

Крім того, наявність таких бірок на
піддонах у відповідності до діючих
стандартів підтверджується довідками
основних споживачів продукції
товариства - ДП "ТБ Грецький зал" вих. №
35/1 від 18 листопада 2011 року і ТОВ
"UKR-Граніт" від 16 листопада 2011 року, у
яких зазначено, що всі партії продукції
Товариства відповідали ГОСТу 9479 і ДСТУ
Б.В.273795, які діють на даний час і
супроводжувалися паспортом якості,
зауваження і претензії по якості
відсутні.

З врахуванням наведеного, суд вказав
про відсутність з боку позивача вимог
пунктів 4.22, 6.3, 6.9 ДСТУ Б В.2Л-37-95 "Плити та
вироби із природного каменю. Технічні
умови".

Щодо порушень позивачем вимог пункту 7.2
ДСТУ Б В.2Л-37-95 «Плити та вироби із
природного каменю. Технічні умови» і
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», слід
зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7.2 ДСТУ для
визначення геометричних розмiрiв,
вiдхилень вiд площинностi i якостi
лицьової поверхнi застосовують:
металеву лiнiйку завдовжки 1 м за ГОСТ
8026, ГОСТ 427 i рулетку за ГОСТ 7502, якi
забезпечують вимiрювання з похибкою 1
мм; косинець металевий з кутом 90 град.
ГОСТ 3749; щуп за ТУ 2-034-225.

Проте, відповідачем не враховано, що
лише встановлення факту виготовлення
продукції із відхиленнями від
стандартних параметрів щодо цієї
продукції є підставою для застосування
санкцій у відповідності із статтею 1
Закону України «Про відповідальність
підприємств, їх об'єднань, установ та
організацій за правопорушення у сфері
містобудування».

Згідно з вимогами частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доводити правомірність
постанови від 12.07.2011 № 62/3-ю
покладається на Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області.

Проте, всупереч вимогам вказаної
статті відповідачем не доведено факту
вчинення позивачем правопорушення, яке
полягло у виробництві, реалізації або
застосування в будівництві
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій, які не відповідають
будівельним нормам, державним
стандартам, нормам і правилам або
проектним рішенням, а так само
підлягають обов'язковій сертифікації,
але не пройшли її.

За змістом частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відтак судами зроблено висновок про те,
що Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області, приймаючи спірну
постанову, діяла не на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2013 року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 4 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: