Справа № 753/1697/14-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Набудович
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Старової Н.Е., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві на ухвалу Дарницького районного
суду міста Києва від 12 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві,
Головного управління соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації на
бездіяльність щодо перерахунку пенсії
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, -

В С Т А Н О В И В :

16.10.2009 року по адміністративній справі
№ 2а-950/09 за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві,
Головного управління соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації на
бездіяльність щодо перерахунку пенсії
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи було
винесено постанову, якою позовні
вимоги задоволено частково, а саме:
зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
провести перерахунок та виплату йому
додаткової пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», - 22.05.2008 року.

У зв'язку з тим, що позивач перейшов на
інший вид пенсійного забезпечення та
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду в Дарницькому районі
м. Києва, на використання права
наданого йому ч. 1 ст. 264 КАС України, він
звернувся до суду з заявою про заміну
сторони виконавчого провадження.

30.11.2011 року Дарницьким районним судом м.
Києва винесено ухвалу №6/263/11, якою
задоволено заяву позивача про заміну
сторони виконавчого провадження щодо
виконання постанови Дарницького суду
від 16.10.2009 року, а саме з боржника -
«Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві» на «Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва»

23.07.2012 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
винесено Постанову про заміну сторони
виконавчого провадження № 27193445.

У зв'язку з тим, що рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 16.10.2009 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва не
виконано, позивач звернувся з заявою
про зміну способу виконання постанови
суду у справі № 2а-950/09, шляхом заміни
боржника Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі м. Києва
на Державне казначейство України.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року означену
заяву було задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
Головне управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову,
якою відмовити у задоволенні заяви
ОСОБА_2 про зміну способу та порядку
виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, суд дійшов
наступного висновку.

ОСОБА_2, звернувся до суду першої
інстанції із заявою про зміну способу
виконання постанови суду у справі №
2а-950/09, шляхом заміни боржника
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва на Державне
казначейство України.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. Згідно з
п.2. ч.2 ст. 162 КАС України, в разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що зобов'язання,
покладенні на відповідача судом по
справі № 2а-950/09, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які були задоволені
судом.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб та порядок виконання
судового рішення, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
даної справи.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення або розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути відсутність
коштів на рахунку, а для зміни способу
та порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення тощо.

Отже, для відстрочення або
розстрочення виконання рішення це
обставини, що ускладнюють його
виконання, а для зміни способу та
порядку виконання це обставини, які
роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійсненна за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
а тому колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Крім того, суд першої інстанції
фактично встановив боржником інший
орган виконавчої влади, який не приймав
участі у спірних правовідносинах та не
порушував законних прав та обов'язків
позивача, що є неприпустимим виходячи з
загальних засад судочинства.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні спірного
судового рішення було порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справ та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись статтями 160, 195, 199, 202, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві -
задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду
міста Києва від 12 лютого 2014 року -
скасувати. У задоволенні
заяви ОСОБА_2 про зміну способу та
порядку виконання рішення суду -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя

Н.Е.Старова

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Старова Н.Е.

Чаку Є.В.