Справа № К-28993/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К-28993/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2009
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Головного управління
Державного казначейств України в
Одеській області про стягнення
одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
адміністративним позо вом, в якому
зазначав, що у грудні 2006 року йому
встановлено ІІ групу інвалідності у
зв'язку захворюванням, пов'язаним з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ й відповідачем було
відмовлено у виплаті одноразової
грошової допомоги.

Посилаючись на положення Порядку та
умов виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№707, просив суд стягнути одноразову
грошову допомогу в сумі 13 608 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року, позов задоволено частково:
стягнуто з Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області одноразову грошову
допомогу у зв'язку з інвалідністю, яка
настала в період проходження служби, у
сумі 13 608 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просив скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що по 20 грудня 2006 року
ОСОБА_4 проходив службу в органах
внутрішніх справ. 27 грудня 2006 року йому
встановлено ІІ групу інвалідності зі
ступенем втрати професійної
працездатності 60% у зв'язку з
захворюванням, пов'язаним з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ.

06 серпня 2007 року позивач звернувся до
Іллічівського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області з за-явою про виплату
одноразової грошової допомоги у
зв'язку з отриманим під час проходження
служби захворюванням.

Листом від 23 серпня 2008 року позивача
повідомлено, що його заява перебуває
без виконання у зв'язку з відсутністю
правового механізму завершення
виплати страхових виплат, що повинні
бути нараховані до 01 січня 2007 року.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що до
спірних правовідносин слід
застосувати положення Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№707, а відповідач неправомірно порушив
право позивача на отримання
передбаченої Законом України «Про
міліцію» одноразової грошової
допомоги у разі настання інвалідності.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Правове становище, правовий та
соціальний захист працівників міліції
врегульовано нормами Закону України
«Про міліцію».

Частинами першою та другою статті 23
Закону України «Про міліцію», в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, було
встановлено, що працівник міліції
підлягає обов'язковому державному
страхуванню на суму десятирічного
грошового утримання за останньою
посадою, яку він займає, за рахунок
коштів відповідних бюджетів, а також
коштів, що надходять на підставі
договорів від міністерств, відомств,
підприємств, установ і організацій.
Порядок та умови страхування
працівників міліції встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

А частиною шостою статті 23 Закону
України «Про міліцію» було
встановлено, що разі каліцтва,
заподіяного працівникові міліції при
виконанні службових обов'язків, а також
інвалідності, що настала у період
проходження служби або не пізніш як
через 3 місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце у
період проходження служби, йому
виплачується одноразова допомога в
розмірі від трирічного до п'ятирічного
грошового утримання (залежно від
ступеня втрати працездатності) і
призначається пенсія по інвалідності.

На виконання вимог закону постановою
Кабінету Міністрів України від 29
червня 1991 року №59 було затверджено
Положення про порядок і умови
державного обов'язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ України, чинне на час
виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 зазначеного
Положення, у разі встановлення
застрахованому інвалідності, що
настала у період служби (роботи), але не
пізніш як через 3 місяці після
звільнення зі служби (роботи) чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання чи нещасного випадку, що
мали місце при виконанні службових
обов'язків інвалідові II групи
страховик виплачує страхові суми в
розмірі чотирирічного грошового
утримання.

Згідно пункту 3 Положення, вимоги про
виплату страхової суми застрахований
або його спадкоємці можуть пред'явити
страховику протягом трьох років з дня
страхової події.

Таким чином у грудні 2006 року (часу
встановлення позивачу ІІ групи
інвалідності зі ступенем втрати
професійної працездатності 60% у зв'язку
з захворюванням, пов'язаним з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ) застосуванню
підлягали зазначені
нормативно-правові акти, за якими
позивачу підлягала страхова виплата в
розмірі чотирирічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України з питань соціального
захисту військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, і
деяких інших осіб» від 03 листопада 2006
року назву статті 23 Закону України «Про
міліцію» викладено у новій редакції;
частини перша та друга виключені;
частина третя і шоста викладені в новій
редакції; статтю доповнено новими
частинами.

Зокрема, частиною шостою статті 23
Закону України «Про міліцію» в новій
редакції було встановлено, що у разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного працівнику
міліції під час виконання ним
службових обов'язків, а також
інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року №707 визнано такою,
що втратила чинність постанова
Кабінету Міністрів України від 29
червня 1991 року №59 та затверджено
Порядок та умови виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції. Пунктом 3 постанови визначено,
що Міністерству внутрішніх справ слід
завершити виплату страхової суми та
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, що повинні бути
нараховані до 1 січня 2007 року.

Виплати згідно з цією постановою
здійснюються з 1 січня 2007 року за
рахунок коштів, передбачених державним
бюджетом на утримання Міністерства
внутрішніх справ (пункт 2).

Внаслідок змін у законодавстві
змінився порядок виплати одноразової
грошової компенсації у разі
інвалідності працівника міліції, і
такі виплати провадяться вже не
страховими компаніями, а органами
внутрішніх справ у визначеному
порядку.

Таким чином розмір одноразової
допомоги підлягав визначенню
відповідно до пункту 2 Положення про
порядок і умови державного
обов'язкового особистого страхування
осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і
підрозділів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1991 року
№59, а виплата - у спосіб визначений
Порядком та умовами виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року №707.

Відповідно до пункту 5 затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року №707 Порядку, для
виплати грошової допомоги в разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи установлення групи
інвалідності працівник міліції подає
органу внутрішніх справ за місцем
проходження служби відповідні
документи.

Для виплати грошової допомоги
обов'язково подається довідка від
Національної акціонерної страхової
компанії "ОРАНТА" про проведену або не
проведену раніше виплату (пункт 6
Порядку).

Орган внутрішніх справ, у якому
проходив службу працівник міліції,
подає МВС у семиденний строк з дня
реєстрації документів висновок щодо
можливості проведення грошової
допомоги разом з документами,
зазначеними у пунктах 4 і 5 цього
Порядку, копією висновку службового
розслідування за фактом поранення
(контузії, травми або каліцтва) такого
працівника, установлення групи
інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС у десятиденний строк приймає
рішення про призначення виплати і
надсилає його разом із документами,
зазначеними у пунктах 4 і 5, органу
внутрішніх справ, у якому проходив
службу працівник міліції, для
проведення виплати (пункт 7 Порядку).

Таким чином учасником спірних
правовідносин є МВС України, яке не
залучено до участі у справі і не
висловило свого ставлення до даного
спору.

Помилковим є висновок судів попередніх
інстанцій про виплату позивачеві
одноразової грошової допомоги на
підставі підпункту 2 пункту 1 Порядку та
умов виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№707 як інваліду другої групи у розмірі
чотирирічного грошового забезпечення.
Адже однією з обов'язкових умов для
застосування зазначеного
законодавства є те, що інвалідність
мала настати внаслідок захворювання
або нещасного випадку, що сталися під
час виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю.

В даному випадку судами не встановлено
зазначеного зв'язку інвалідності з
виконанням службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю, тому судові
рішення про стягнення одноразової
грошової допомоги на підставі
підпункту 2 пункту 1 Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№707 неможна визнати законним.

На підставі наведеного те керуючись
статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області задовольнити
частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2009
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/