Справа № К/9991/53307/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/53307/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі Автономної
Республіки Крим про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Джанкойського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 10 червня 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 1 червня
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі Автономної
Республіки Крим (далі УПФ) про
перерахунок пенсії, яку просила
обраховувати виходячи з розміру
заробітної плати отримуваної за період
роботи в Азовському споживчому
товаристві в сумі 3179 рублів. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що розмір її пенсії з 1 січня
2008 року обрахований з урахуванням
середнього заробітку працівників,
зайнятих в галузі економіки України, що
на думку позивача порушує її законні
права та інтереси. Посилаючись на ці
обставини, вимоги Конституції України,
Європейську Конвенцію про захист прав
людини і основоположних свобод,
Законів України «Про державні
соціальні страдати та державні
соціальні гарантії», «Про індексації
грошових прибутків населення», просила
про задоволення позову, перерахунок
пенсії з 1 червня 2010 року, проведення
відповідної індексації і стягнення
моральної шкоди.

Постановою Джанкойського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 10 червня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 1 червня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить їхні рішення скасувати та
задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку
про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для їх
обов'язкового скасування відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди, на підставі наявних у
справі даних встановили і правильно
виходили з того, що для перерахунку
пенсії позивача не має законних
підстав.

Судами встановлено, що пенсія позивача
призначена у 1986 році згідно вимог
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Статтею 99 Закону № 1788-XII встановлено, що
перерахунок пенсій, призначених за
раніше діючим законодавством,
провадиться із середньомісячного
заробітку за останніх 24 або будь-які 60
місяців перед призначенням пенсії, або
перед введенням в дію цього Закону, або
з заробітку, з якого було раніше
обчислено пенсію, за документами,
наявними в пенсійній справі, із
застосуванням статей 64-67 цього Закону.

При цьому стаття 65 Закону № 1788-XII
визначає, що середньомісячний
заробіток для обчислення пенсій
береться за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд протягом усієї
трудової діяльності незалежно від
перерв у роботі та за період роботи
починаючи з 1 липня 2003 року до
моменту звернення за пенсією.
Заробіток за період роботи до 1
липня 2003 року враховується на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (виплати, дохід),
виданих у встановленому
законодавством порядку, а за період
роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за
даними персоніфікованого обліку
відомостей у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV), з 1
січня 2004 року пенсія позивача
перерахована згідно вимог статті 43
цього Закону.

Відповідно до статті 43 Закону № 1058-ІV,
перерахунок пенсій за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті (у
редакції спірного періоду), для
перерахунку пенсій, призначених до
набрання чинності цим Законом,
враховується заробітна плата (дохід), з
якої було раніше обчислено пенсію, за
документами, наявними в пенсійній
справі, або за вибором пенсіонера -
заробітна плата (дохід) за період,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 40 цього Закону. При цьому
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається відповідно до
частини другої статті 40 цього Закону із
застосуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2002 рік.

Абзацом першим частини першої статті 40
цього Закону № 1058-ІV встановлено, що
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-ІV
розмір пенсії за віком визначається
шляхом множення заробітку для
розрахунку пенсії на коефіцієнт
страхового стажу. Коефіцієнт
страхового стажу розраховується за
формулою, визначеною статтею 25 цього
Закону.

Згідно статті 25 Закону № 1058-ІV
коефіцієнт страхового стажу з
урахуванням періодів до набрання
чинності цим Законом не може
перевищувати 0,75, а з урахуванням
страхового стажу, передбаченого
абзацом другим частини четвертої
статті 24 цього Закону, - 0,85.

Законом України «Про Державний Бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
№ 107-УІ від 28 грудня 2007 року
встановлено, що у 2008 році пенсії,
призначені згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» із
застосуванням показників середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за 2002-2005
роки, підлягають перерахунку з 01 січня
2008 року із урахуванням показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2006 рік, що
застосовується для обчислення пенсій.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що вимоги
позивача стосовно здійснення
перерахунку пенсії виходячи з
отриманого заробітку в 3179 рублів є
необґрунтованими, оскільки такий
перерахунок не передбачений норами
чинного законодавства, а отже підстав
для задоволення позову не має.

Усі інші позовні вимоги позивача є
похідними від зазначених, а отже
задоволенню також не підлягають.

Враховуючи зазначене,
рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а постанову Джанкойського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 10
червня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 1
червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало