Справа № 2а-4352/10/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р.
Справа № 53479/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Керод Х.І.

з участю представника позивача:
Турчина І.Я.

представника відповідача:
Торос В.Я.

та представника третьої особи:
Халус А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційні скарги
Коломийської міської ради та Малого
підприємства «Кафе-ресторан
«Любисток» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року у справі за позовом Заступника
прокурора Івано-Франківської області в
інтересах держави в особі Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в
Івано-Франківській області до
Коломийської міської ради третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Мале підприємство «Кафе-ресторан
«Любисток» про визнання нечинним
рішення №1871-37/2009 від 25.02.2009 року та п.7
рішення №1554-32/2008 від 29.10.2008 року,-

В С Т А Н О
В И Л А:

09.12.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання нечинним
рішення Коломийської міської ради від
25.02.2009 року №1871-37/2009 «Про затвердження
ціни продажу земельної ділянки по
вул.Чайковського, 1» та п.7 рішення
Коломийської міської ради від 29.10.2008
року №1554-32/2008 «Про надання дозволу на
викуп земельних ділянок
несільськогосподарського призначення
та проведення експертної грошової
оцінки».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржувані рішення прийняті
відповідачем протиправно без
врахування вимог ст.150 Земельного
кодексу України, яка встановлює
особливий порядок вилучення (викуп), а
саме без погодження з Верховною Радою
України.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 17
травня 2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано нечинними рішення
Коломийської міської ради від 25.02.2009
року №1871-37/2009 «Про затвердження ціни
продажу земельної ділянки по вул.
Чайковського, 1» та п. 7 рішення
Коломийської міської ради від 29.10.2008
року №1554-32/2008 «Про надання дозволу на
викуп земельних ділянок
несільськогосподарського призначення
та проведення експертної грошової
оцінки».

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволені позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що Коломийська міська рада при
прийнятті оскаржуваних рішень діяла в
межах повноважень та у спосіб
визначений законодавством, а
заступником прокурора
Івано-Франківської області пропущено
строки звернення до суду з
адміністративним позовом та не
заявлено клопотання про поновлення
такого строку.

Третя особа, Мале підприємство
«Кафе-ресторан «Любисток», постанову
оскаржило, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подало
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволені позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідач при прийнятті
оскаржуваних рішень діяла в межах
повноважень та у спосіб визначений
законодавством, а заступником
прокурора Івано-Франківської області
пропущено строки звернення до суду з
адміністративним позовом та не
заявлено клопотання про поновлення
такого строку.

У ході апеляційного розгляду
представники апелянтів Торос В.Я. та
Халус А.Г. надали пояснення та просять
задовольнити апеляційні скарги.

Представник позивача Турчин І.Я. у ході
апеляційного розгляду надав пояснення
та просить відхилити апеляційну
скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційних скарг, вважає за
необхідне їх відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не дотримано вимог
вищезгаданих законів та обов'язків
покладених на нього у відповідності до
охоронних зобов'язань від 1999 року та 2008
року, тобто здійснено відчуження
земельної ділянки, яка належить до
земель природно-заповідного фонду.

Відповідачем безпідставно та без
врахування всіх обставин, які мали
значення для прийняття спірних рішень
прийнято рішення від 25.02.2009 року
№1871-37/2009 «Про затвердження ціни
продажу земельної ділянки по
вул..Чайківського, 1 та п. 7 рішення
Коломийської міської ради від 29.10.2008
року №1554-32/2008 «Про надання дозволу на
викуп земельних ділянок
несільськогосподарського призначення
та проведення експертної грошової
оцінки».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що рішенням
виконавчого комітету
Івано-Франківської обласної ради
депутатів трудящих №264 від 07.07.1972 року
«Про віднесення пам'яток природи за
категоріями» (а.с. 48) та рішенням
виконавчого комітету
Івано-Франківської обласної ради
народних депутатів №247 від 16.10.1984 року
«Про мережу територій та об'єктів
природно-заповідного фонду області»
(а.с. 45) до о'єктів природно-заповідного
фонду (парк-пам'ятка садово-паркового
мистецтва) було віднесено парк ім.
Трильовського (станом на момент
прийняття вказаних рішень парк ім.
Кірова) площею 7 га, що розташований у м.
Коломия.

21.10.2009 року відповідачу вручено
охоронне зобов'язання № 60 від 21.10.2009
року, яке отримане 16.02.2010 року міським
головою м. Коломия Ю. Овчаренком. Однак,
судом встановлено, що вказаний
природоохоронний об'єкт переданий під
охорону Коломийській міській ради у 1999
році.

У відповідності до ст. 53 Закону України
«Про природно-заповідний фонд України»
Держуправлінням екобезпеки в
Івано-Франківській області 10.06.1999 року
парк-пам'ятка садово-паркового
мистецтва «Парк» площею 7,0 га була
передана під охорону землекористувачу
Коломийській міській раді, що
засвідчується виданим охоронним
зобов'язанням №418 (а.с. 44) та отримане
відповідачем 10.06.1999року, що
підтверджується підписом голови
міської ради. Таким чином, Коломийською
міською радою з 10.06.1999року взято під
охорону зазначений заповідний об'єкт.

У відповідності до вказаного
охоронного зобов'язання Коломийська
міська рада зобов'язувалась зберігати
переданий об'єкт та дотримуватись
екологічних вимог при використанні
природних ресурсів згідно з ст. 40
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
а також провести відмежування
заповідного об'єкта в натурі,
встановлення єдиних державних знаків
та аншлагів, нанесення на
планово-картографічні матеріали.

15.03.1994 року між Фондом комунального
майна Коломийської міської ради та
товариством покупців МП «Любисток»,
укладено договір купівлі-продажу
державного майна цілісного майнового
комплексу МП кафе «Любисток», яке
знаходиться за адресою м. Коломия,
міський парк (а.с. 209-213).

У відповідності до рішення
Коломийської міської ради №32 від 02.12.1994
року між МПП «Кафе-ресторан «Любисток»
та Коломийською міською радою 24.04.1995
року укладено договір на право
тимчасового користування землею на
умовах оренди площею 0,06 га для
обслуговування приміщення кафе
«Любисток» строком на 10 років. 10.11.2005
року договір оренди було переукладено
на підставі рішення Коломийської
міської ради №1867 від 25.10.2005 року (а.с.
33-36). Вказані обставини не
заперечуються сторонами.

29.10.2008 року Коломийською міською радою
прийнято рішення №1554-32/2008, яким надано
дозвіл МП «Кафе-ресторан «Любисток» на
передачу шляхом викупу земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення площею 0,06 га за адресою:
вул..Чайківського, 1, для комерційного
використання та обслуговування кафе
«Любисток».

В подальшому 25.02.2009 року рішенням
Коломийської міської ради затверджено
звіт про експертну грошову оцінку
земельної ділянки та зобов'язано МП
«Кафе-ресторан «Любисток» у місячний
термін укласти з Коломийською міською
радою договір купівлі-продажу
земельної ділянки.

Приміщення кафе-ресторану «Любисток»
та земельна ділянка площею 0,06 га
розташовані за адресою:
вул..Чайківського,1. Вказана земельна
ділянка є територією парку ім.
Трильовського, який згідно з рішенням
виконавчого комітету
Івано-Франківської обласної ради
депутатів трудящих №264 від 07.07.1972 року
«Про віднесення пам'яток природи за
категоріями» та рішенням виконавчого
комітету Івано-Франківської обласної
ради народних депутатів №247 від 16.10.1984
року «Про мережу територій та об'єктів
природно-заповідного фонду області» є
парком - пам'яткою садово-паркового
мистецтва.

У відповідності до договору
купівлі-продажу державного майна
цілісного майнового комплексу МП кафе
«Любисток», місцерозташування об'єкту
приватизації визначено: Коломия,
міський парк. Станом на момент
укладення договору, а саме 15.03.1994 року
територія цілісного майнового
комплексу відносилась до території
парку ім. Трильовського, який є
парком-пам'яткою садово-паркового
мистецтва, що також підтверджується
викопіюванням з генплану м. Коломиї 1:200
станом на 1995 рік (а.с. 226)

Відповідно до ст. 44 Земельного кодексу
України парки-пам'ятники
садово-паркового мистецтва
відносяться до земель
природно-заповідного фонду.

Частинами 1, 2 ст. 61 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
встановлено, що ділянки суші та водного
простору, природні комплекси й об'єкти,
які мають особливу екологічну, наукову,
естетичну і народногосподарську
цінність і призначені для збереження
природної різноманітності, генофонду
видів тварин і рослин, підтримання
загального екологічного балансу та
фонового моніторингу навколишнього
природного середовища, вилучаються з
господарського використання повністю
або частково і оголошуються територією
чи об'єктом природно-заповідного фонду
України.

До складу природно-заповідного фонду
України входять державні заповідники,
природні національні парки, заказники,
пам'ятки природи, ботанічні сади,
дендрологічні та зоологічні парки,
парки-пам'ятки садово-паркового
мистецтва, заповідні урочища.

Згідно частин 1, 2 ст. 3 Закону України
«Про природно-заповідний фонд України»
до природно-заповідного фонду України
належать природні території та об'єкти
- природні заповідники, біосферні
заповідники, національні природні
парки, регіональні ландшафтні парки,
заказники, пам'ятки природи, заповідні
урочища; штучно створені об'єкти -
ботанічні сади, дендрологічні парки,
зоологічні парки, парки-пам'ятки
садово-паркового мистецтва.

Заказники, пам'ятки природи, ботанічні
сади, дендрологічні парки, зоологічні
парки та парки-пам'ятки
садово-паркового мистецтва залежно від
їх екологічної і наукової,
історико-культурної цінності можуть
бути загальнодержавного або місцевого
значення.

У частинах 1, 2 ст. 37 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
зазначено, що парками-пам'ятками
садово-паркового мистецтва
оголошуються найбільш визначні та
цінні зразки паркового будівництва з
метою охорони їх і використання в
естетичних, виховних, наукових,
природоохоронних та оздоровчих цілях.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
закріплено обов'язок органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

За вимогами ст.150 Земельного кодексу
України землі природно-заповідного
фонду відносяться до особливо цінних
земель, які можуть вилучатися
(викупатися) для будівництва об'єктів
загальнодержавного значення, доріг,
ліній електропередачі та зв'язку,
трубопроводів, осушувальних і
зрошувальних каналів, геодезичних
пунктів, житла, об'єктів
соціально-культурного призначення,
нафтових і газових: свердловин та
виробничих споруд, пов'язаних з їх
експлуатацією, тільки за постановою
Кабінету Міністрів України, або за
рішенням відповідної місцевої ради,
якщо питання про вилучення (викуп)
земельної ділянки погоджується
Верховною Радою України.

Землі, на яких знаходяться регіональні
ландшафтні парки, зони - буферна,
антропогенних ландшафтів,
регульованого заповідного режиму
біосферних заповідників, землі,
включені до складу, але не надані
національним природним паркам, землі,
на яких знаходяться заказники, пам'ятки
природи, заповідні урочища, ботанічні
сади, дендрологічні парки, зоологічні
парки та парки-пам'ятки
садово-паркового мистецтва можуть
перебувати як у власності Українського
народу (державній власності), так і в
інших формах власності, передбачених
законодавством України (комунальній чи
приватній).

Землі, на яких знаходяться штучно
створені об'єкти (ботанічні сади,
дендрологічні парки, зоологічні парки,
парки-пам'ятки садово-паркового
мистецтва) можуть перебувати у
приватній власності, якщо ці об'єкти
були створені на приватизованих у
встановленому порядку землях.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що чинне
земельне законодавство не передбачає
можливості і не встановлює порядку
приватизації (викупу) земельних
ділянок, які відносяться до земель
природно-заповідного фонду. Положення
ст. 45 Земельного кодексу України, яка
передбачає, що землі
природно-заповідного фонду можуть
перебувати, зокрема, у приватній
власності, слід розуміти таким чином,
що особи у встановленому
законодавством порядку можуть
створити на належних їм на праві
власності земельних ділянках ряд
об'єктів природно-заповідного фонду
відповідно до Закону України «Про
природно-заповідний фонд України», і
тоді земельні ділянки, на яких вони
розміщені, перебуватимуть у приватній
власності (при цьому зміниться і
цільове призначення земельної ділянки
(чи її частини) і вона буде відноситись
до земель природно-заповідного фонду
та іншого природоохоронного
призначення).

За таких обставин справи, колегія
суддів зазначає, що відповідачем не
дотримано вимог вищезгаданих законів
та обов'язків покладених на нього у
відповідності до охоронних зобов'язань
від 1999 року та 2008 року, тобто здійснено
відчуження земельної ділянки, яка
належить до земель
природно-заповідного фонду.

Відносно посилань відповідача та
третьої особи на те, що земельна
ділянка площею 0,06 га за адресою
Чайківського,1 не відноситься до парку
ім. Трильовського, слід зазначити.

Приналежність земельної ділянки, щодо
якої прийнято спірне рішення про викуп
до території парку підтверджується,
окрім викопіювання з генплану м.
Коломиї 1:200 станом на 1995 рік (а.с. 226),
договором купівлі-продажу нерухомого
майна, яке розташоване на зазначеній
земельній ділянці, документами
складеними за результатами проведених
перевірок дотримання вимог
законодавства, зокрема, актом
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства Управління Держкомзему
в Коломийському районі від 21.07.2010 року
(а.с. 29), актом перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
Державної екологічної інспекції в
Івано-Франківській області від 14
вересня 2010 року №553 (а.с. 220-222), іншими
матеріалами справи.

Відповідно витягу з форми 6-зем (а.с. 176),
з зазначенням цільового призначення
земельної ділянки землі, які
використовуються в комерційних цілях,
як доказ, що зазначена земельна ділянка
не відноситься до земель рекреаційного
призначення та не входить до території
парку ім. Трильовського. При
дослідженні вказаного доказу судом
встановлено, що витяг з форми 6-зем,
виданий Головним управлінням
Держкомзему в Івано-Франківській
області станом на 01.01.2011 року, тобто
після укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки.
Таким чином, вказаний витяг не свідчить
про те, що станом на момент винесення
оскаржуваних рішень, земельна ділянка
не відносилась до земель
природно-заповідного фонду України.

Крім цього, зміна цільового
призначення земельної ділянки у
відповідності до ч. 2 ст. 20 ЗК України
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що докази
вилучення земельної ділянки, щодо
віднесення до земель
природно-заповідного фонду, зміни
цільового призначення зазначеної
земельної ділянки відсутні та такі дії
відповідачем у встановленому законом
порядку не здійснювались.

Однією з обставин, яка уможливила
прийняття спірних рішень відповідачем
та укладення в подальшому договору
купівлі-продажу земельної ділянки став
висновок Державної експертизи
землевпорядної документації від 18.12.2008
року №2126/П (а.с. 31). Судом встановлено, що
вказаний висновок у відповідності до
наказу Головного управління
Держкомзему у Івано-Франківській
області №153 від 29.07.2010 року скасовано
(а.с. 32). Вказаний наказ є чинним та у
встановленому законом порядку не
оскаржувався. При цьому, слід
зазначити, що скасування висновку
Державної експертизи землевпорядної
документації від 18.12.2008 року №2126/П є
підставою для перегляду рішення
Коломийської міської ради від 25.02.2009
року №1871-37/2009 «Про затвердження ціни
продажу земельної ділянки по
вул..Чайківського,1».

Крім цього, необхідно вказати, що в
матеріалах справи (а.с. 41) міститься
висновок Коломийського міського
відділу земельних ресурсів №07-06032/514
від 24.03.2004року, підписаний заступником
начальника міського відділу земельних
ресурсів ОСОБА_4, у відповідності до
якого земельна ділянка по
вул..Чайківського, 1, м.Коломия,
розташована в північно-східній частині
міста в зоні земель рекреаційного
призначення на території парку ім.
Трильовського. Для земельної ділянки
встановлено обмеження і обтяження
такого змісту: на землях рекреаційного
призначення забороняється діяльність,
що перешкоджає або може перешкоджати
використання їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
впливати на природний стан цих земель,
порядок використання земель
рекреаційного призначення
визначається законом.

У відповідності до довідки Відділу
Держкомзему у м. Коломия від 09.12.2008 року
№04-10/76 (а.с. 30), яка підписана
начальником відділу Держкомзему в м.
Коломия ОСОБА_4, останнім було надану
інформацію, що земельна ділянка, площею
0,06 га по вул..Чайківського,1 яка
знаходилась в оренді МП «Кафе-ресторан
«Любисток» згідно договору оренди від
16.02.2006 року, обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки в
охоронній зоні річок та потоків
відсутні.

По факту злочинної недбалості при
видачі недостовірної довідки №04-10/76
від 09.12.2008 року порушено кримінальну
справу. 30 грудня 2010 року Коломийським
міськрайонним судом винесено
постанову про закриття кримінальної
справи та звільнення від кримінальної
відповідальності ОСОБА_4 внаслідок
зміни обстановки.

У відповідності до ухвали
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 24.03.2011 року
було витребувано з Коломийського
міськрайонного суду для огляду в
судовому засіданні кримінальну справу
№1-489/2010, матеріали якої були оглянуті
27.04.2011 року та долучені копії письмових
доказів.

Підсудний ОСОБА_4 при розгляді
кримінальної справи свою вину у
пред'явленому обвинуваченні визнав і
вказав, що внаслідок великої
зайнятості по місцю роботи,
недосконало вивчив ситуацію навколо
земельної ділянки в парковій зоні
міста і видав зазначену довідку про
відсутність обмежень, що дозволило в
послідуючому приватизувати земельну
ділянку.

Вказана обставина встановлена
постановою Коломийського
міськрайонного суду від 30.12.2010 року по
справі №1-489/2010 (а.с. 109).

Суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, що відповідачем безпідставно
та без врахування всіх обставин, які
мали значення для прийняття спірних
рішень прийнято рішення від 25.02.2009 року
№1871-37/2009 «Про затвердження ціни
продажу земельної ділянки по
вул..Чайківського,1» та п. 7 рішення
Коломийської міської ради від 29.10.2008
року №1554-32/2008 «Про надання дозволу на
викуп земельних ділянок
несільськогосподарського призначення
та проведення експертної грошової
оцінки».

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційних скарг не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційні скарги Коломийської
міської ради та Малого підприємства
«Кафе-ресторан «Любисток» залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року у справі №2а-4352/10/0970- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний