Справа № 816/3384/14
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/3384/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -Христич
О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Трунової
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Заступника
начальника Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області, Управління Укртрансінспекції
у Полтавській області про визнання
протиправною скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Заступника начальника Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області, Управління Укртрансінспекції
у Полтавській області про визнання
протиправною та скасування постанови
№032500 від 18 серпня 2014 року та про
закриття відносно нього справу про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідачем до
нього було застосовано
адміністративно-господарській штраф
за правопорушення, яке він не вчиняв.
Стверджував, що він не займається
господарською діяльністю з надання
послуг по перевезенню пасажирів, а
автомобіль використовувався позивачем
для власних потреб для здійснення
приватної поїздки, у автомобілі
знаходилися лише його близькі родичі.

В судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги та просив задовольнити
позовні вимоги щодо визнання
протиправною та скасування постанову
№032500 від 18 серпня 2014 року.

Заступник начальника Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області в судове засідання не з'явився,
хоча був належним чином повідомлений
про день, час та місце розгляду справи,
про що маються докази в матеріалах
справи.

Представник відповідача - Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області, заперечував проти позову,
просив відмовити в його задоволенні. В
обґрунтування заперечень посилався на
те, що в ході рейдової перевірки
транспортного засобу, що належить
позивачу, інспекторами встановлено
відсутність ліцензії, договору з
замовником послуги для здійснення
перевезень пасажирів легковим
автомобілем на замовлення. Справа про
порушення на автомобільному
транспорті розглянута з належним
повідомленням позивача, який не
з'явився на розгляд справи. Тому,
позивача правомірно притягнуто до
відповідальності згідно абзацу 3
статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" у розмірі 1700,00
грн.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 15 листопада 2013 року
Кременчуцькою районною державною
адміністрацією Полтавської області,
видом діяльності фізичної особи -
підприємця є: роздрібна діяльність з
лотків і на ринках іншими
товарами.(а.с.15-16).

28 липня 2014 року, відповідно до
направлення на перевірку №020914 від 28
липня 2014 року (а.с.50), державним
інспектором Управління
Укртрансінспекції Кіровоградської
області був перевірений автомобіль
марки MERCEDES-BENZ SPRINTER WDB НОМЕР_3, державний
номер НОМЕР_2, що належить громадянину
ОСОБА_1 Місцем проведення перевірки
була автомобільна дорога
Київ-Знам"янка.

Під час перевірки транспортного засобу
встановлено та зафіксовано у акті від 28
липня 2014 року № 058268 (а.с.46), що ОСОБА_1
надавав послуги з перевезення
пасажирів у кількості восьми чоловік
легковим автомобілем на замовлення без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтею 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт", а саме
без оформлення ліцензії, договору з
замовником послуги.

18 серпня 2014 року заступником
начальника Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області Кужіль В.М. винесено постанову
№ 032500 про застосування відносно
позивача
адміністративно-господарського штрафу
на суму 1700 грн (а.с.10).

Позивач не погодився із вказаною
постановою та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню суб'єкта владних повноважень
суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові,
суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про автомобільний
транспорт" 05 квітня 2001 року №2344-III (далі
- Закон №2344-III ).

Як встановлено частинами сьомою,
чотирнадцятою статті 6 вказаного
Закону державний нагляд і контроль за
дотриманням автомобільними
перевізниками вимог законодавства,
норм та стандартів на автомобільному
транспорті здійснює центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті.
Державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до пунктів 1, 3, 7 Положення
про Державну інспекцію України з
безпеки на наземному транспорті,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 387/2011,
Державна інспекція України з безпеки
на наземному транспорті
(Укртрансінспекція) входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування. Одним із основних
завдань Укртрансінспекції є
здійснення відповідно до
законодавства державного нагляду
(контролю) з питань безпеки на
автомобільному, міському електричному,
залізничному транспорті та ведення
дорожнього господарства.

Укртрансінспекція реалізовує свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи - управління
в Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

Отже, з наведеного випливає, що
відповідач - Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області - є територіальним органом
Укртрансінспекції та здійснює функції
з нагляду (контролю) з питань безпеки на
автомобільному, міському електричному,
залізничному транспорті та ведення
дорожнього господарства, в тому числі
шляхом проведення відповідних
перевірок.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 листопада 2006 року №1567
затверджено Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті (далі - Порядок № 1567). Згідно
з пунктами 2 Порядку № 1567 державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби вітчизняних та іноземних
суб'єктів господарювання (далі -
транспортні засоби), що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.

Як передбачено пунктами 14, 15 Порядку
№1567, рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться в будь-який час на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах руху, автовокзалах,
автостанціях, автобусних зупинках,
місцях посадки та висадки пасажирів,
стоянках таксі і транспортних засобів,
місцях навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.
Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

З матеріалів справи вбачається, що 28
липня 2014 року працівниками управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області на підставі направлення на
перевірку №020914 від 28 липня 2014 року
(а.с.11) було проведено рейдову перевірку
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом, у
ході якої об 14 год. 50 хв. на
автомобільній дорозі Київ- Знам"янка
був перевірений і транспортний засіб
марки MERCEDES-BENZ SPRINTER WDB НОМЕР_3, державний
номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1

Згідно із пунктами 25-27 Порядку № 1567
справа про порушення розглядається в
органі державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення. Справа про порушення
розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням. У разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі. За
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

Про час та місце розгляду справи за
виявленим порушенням, позивача
повідомлено належним чином, про що
свідчить його підпис на зворотному
поштовому повідомленні (а.с.48). Бути
присутнім під час розгляду справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт є правом
перевізника, так само як надати
пояснення, докази в обґрунтування
своїх доводів чи спростування
висновків перевірки. Позивач таким
правом не скористався. Проте, ненадання
пояснень, неприбуття для розгляду
справи не є перешкодою для прийняття
рішення на підставі встановлених
перевіркою обставин.

Відповідно до абзацу 3 частини першої
статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи,
зокрема за: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (що
еквівалентно 1700,00 грн).

Відтак, постановою 28 липня 2014 року №
026011 відповідно до абзацу 3 частини
першої статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" до ОСОБА_1
було застосовано
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. - під час надання послуг з
перевезень пасажирів у нього були
відсутні визначені статтею 39 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
а саме без оформлення ліцензії,
договору з замовником послуги.

Згідно частини 1 статті 1 Закону №2344-III
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 35
Закону України "Про автомобільний
транспорт" послуги пасажирського
автомобільного транспорту поділяють
на послуги з перевезення пасажирів
автобусами, на таксі та легковими
автомобілями на замовлення.

Згідно із статтею 39 Закону №2344-III
встановлено, що автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Документи для фізичної особи, що
здійснює перевезення пасажирів
легковими автомобілями на замовлення:
для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із замовником
послуги, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
легкового автомобіля - посвідчення
водія відповідної категорії, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу,
ліцензійна картка, копія договору із
замовником послуги, інші документи,
передбачені законодавством України.

Згідно статті 9 Закону №2344-III
ліцензія видається на господарську
діяльність, зокрема, надання послуг з
внутрішніх перевезень пасажирів
легковими автомобілями на замовлення.

Суд вважає за необхідне
зазначити, що в ході судового розгляду
справи, позивач пояснив, що він
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, видом діяльності якого є
роздрібна діяльність з лотків і на
ринках іншими товарами. Також, ОСОБА_1
пояснив, що 28 липня 2014 року він разом із
своєю сім'єю та родичами їхав по
сімейним справам в напрямку м.
Кременчука Полтавської області, коштів
за перевезення своїх родичів та сім'ї
не отримував.

З вищенаведеного слідує, що
позивач не являється автомобільним
перевізником в розумінні Закону
України "Про автомобільний транспорт",
а транспортний засіб - автомобіль
MERCEDES-BENZ SPRINTER WDB НОМЕР_3 не
використовується ним у межах
здійснення господарської діяльності
для надання послуг з перевезень
пасажирів.

Отже, в ході розгляду справи судом
встановлено, що позивач не являється
автомобільним перевізником, а тому до
ОСОБА_1 неправомірно застосовано
санкцію за порушення законодавства про
автомобільний транспорт, передбачену
абзацем 3 частини 1 статті 60 Закону
№2344-III.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 70 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

У відповідності до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок щодо доведення
правомірності прийняття оскаржуваної
постанови законодавцем покладено на
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, а тому, оскаржувана
постанова про застосування до позивача
фінансових санкцій за порушення вимог
статті 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт" винесена
Управлінням Укртрансінспекції у
Полтавській області з порушенням норм
матеріального права, тобто
необґрунтовано та безпідставно. Відтак
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню, а спірна постанова про
застосування фінансових санкцій
підлягає визнанню протиправною та
скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 2 відсотка
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної
плати станом на 01 січня 2014 року
становить 1218 грн.

Отже ставка судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру в
даному випадку складає 1827 грн.

Згідно квитанцій №100700.51.1 та 100700.212.1 від
08 вересня 2014 року позивачем сплачено 10 %
розміру ставки судового збору - 182,70 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

У зв'язку з цим, з Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області до Державного бюджету України
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1644,30
грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України - На підставі викладеного,
керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Заступника начальника Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області, Управління Укртрансінспекції
у Полтавській області про визнання
протиправною скасування постанови
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області від 18 серпня 2014 року № 032500.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору в розмірі 182,70 грн.

Стягнути з Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області на користь Державного бюджету
України (на розрахунковий рахунок:
4002, отримувач коштів: УДКСУ у м.
Полтаві Полтавської області, 22030001; Банк
отримувача: ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО: 831019; Код ; Код
класифікації доходів бюджету: 22030001;
Призначення платежу: судовий збір, за
позовом ОСОБА_1, Полтавський окружний
адміністративний суд, )
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 1644 (тисяча шістсот сорок
чотири) гривні 30 (тридцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 10
жовтня 2014 року.

Суддя
С.О. Удовіченко