Справа № 2а8829/10/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
Справа №
49030/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Сапіги В.П., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Львівського комунального
підприємства «Залізничтеплоенерго» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року у справі за позовом Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області до Львівського
комунального підприємства
«Залізничтеплоенерго» про стягнення
економічних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року позивач - Державна
інспекція з контролю за цінами у
Львівській області звернулася до суду
з позовом до Львівського комунального
підприємства «Залізничтеплоенерго» в
якому просить стягнути з відповідача 223
440,99 грн. економічних санкцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року позов задоволено. Стягнено з
Львівського комунального підприємства
«Залізничтеплоенерго» в дохід
місцевого бюджету Залізничного району
м. Львова 223 440 грн. 99 коп. економічних
санкцій.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що постановою
господарського суду Львівської
області від 26.12.2008 року, яка набрала
законної сили, підтверджено
правомірність прийняття Державною
інспекцією з контролю за цінами у
Львівській області рішення від 21.11.2006
року № 158 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни ЛКП «Залізничтеплоенерго»
на суму 223440, 99 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, Львівське комунальне
підприємство «Залізничтеплоенерго»
оскаржило її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що відповідно
до Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
підприємство є виробником послуг, яке
укладає з навчальними закладами
договора про постачання теплової
енергії. Згідно з укладеними
договорами відповідач постачає
теплову енергію, а навчальний заклад
своєчасно оплачує спожиту теплову
енергію за встановленими тарифами.

Відповідно до рішення виконкому
Львівської міської ради від 15.02.2005р. №
138 відповідач у спірний період
правильно здійснював нарахування
плати навчальним закладам за теплову
енергію за встановленим тарифом 100,18
грн./Гкал, як для бюджетних установ і
організацій, оскільки навчальний
заклад є бюджетною установою і не є
виконавцем послуг, для яких
встановлено тариф 76,16 грн./Гкал.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що у період з 22.09.2006
року по 12.10.2006 року Державною
інспекцією з контролю за цінами у
Львівській області проведено
перевірку ЛКП «Залізничтеплоенерго» з
питань дотримання державної
дисципліни цін при формуванні та
застосуванні тарифів на теплову
енергію та економічну обґрунтованість
проекту тарифів на теплову енергію за
період з вересня 2005 року по вересень 2006
року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 000935 від 12.10.2006 року, з
якого видно, що під час перевірки
встановлено застосування ЛКП
«Залізничтеплоенерго» на постачання
теплової енергії для населення, яке
проживає у гуртожитках навчальних
закладів, які відповідно до ст. 4
Житлового кодексу України відносяться
до житлового фонду, завищених тарифів в
розмірі 100 грн. 18 коп./І Гкал, що призвело
до завищеної плати за відпущену
теплову енергію, яка використовується
для гуртожитків навчальних закладів.

Загальна сума зайво нарахованих ЛКП
«Залізничтеплоенерго» коштів, з
урахуванням фактичної проплати за
відпущену теплову енергію, тобто
необґрунтовано одержаної виручки за
період з вересня 2005 року по вересень 2006
року, склала 74 480 грн. 33 коп.

На підставі вказаного акту перевірки
21.11.2006 року Державною інспекцією з
контролю за цінами у Львівській
області прийнято рішення №158 про
застосування до ЛКП
«Залізничтеплоенерго» економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін в сумі 223 440 грн. 99 коп.

21.11.2006 року Державною інспекцією
контролю за цінами у Львівській
області, відповідно до ст. 222
Господарського кодексу України,
відповідачу надіслано претензію № 158 з
вимогою про перерахування в 10 - денний
термін в дохід бюджету суму
застосованих економічних санкцій в
розмірі 223 440 грн. 99 коп.

В силу статті 14 Закону України «Про
ціни і ціноутворення» вся
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та діючого
порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із
залученням коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим, місцевих бюджетів, а також коштів
державних підприємств, установ та
організацій підлягає вилученню в дохід
відповідного бюджету залежно від
підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні
фонди місцевих Рад стягується штраф у
двократному розмірі необґрунтовано
одержаної суми виручки. Вказані суми
списуються з рахунків підприємств і
організацій в банківських установах за
рішенням суду.

Аналогічна норма міститься й у пункті
1.3. Інструкції про порядок застосування
економічних та фінансових санкцій
органами державного контролю за
цінами, затвердженої Наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України,
Міністерства фінансів України 03.12.2001
року № 298/519. А саме, необґрунтовано
одержана підприємством, організацією
сума виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню і зараховується в дохід
відповідного бюджету із застосуванням
штрафу у двократному розмірі
необґрунтовано одержаної суми виручки
за належністю.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України «Про ціни і ціноутворення» у
разі невиконання суб'єктом
господарювання рішення органів
державного контролю за цінами, сума
застосованих економічних санкцій
стягується у судовому порядку.

Як слідує із матеріалів справи, ЛКП
«Залізничтеплоенерго» оскаржило до
господарського суду Львівської
області рішення від 21.11.2006 року № 158 про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни.

Постановою господарського суду
Львівської області від 26.12.2008 року у
справі №1/127-2/31 А, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.11.2009 року,
в задоволенні адміністративного
позову ЛКП «Залізничтеплоенерго»
відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, як слідує із матеріалів
справи, за відповідачем рахується
заборгованість зі сплати економічних
санкцій в розмірі 223 440 грн. 99 коп.

Будь-яких доказів у підтвердження
погашення вказаних економічних
санкцій відповідачем ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції не надано.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
безпідставними є доводи апелянта щодо
неправомірності прийнятого Державною
інспекцією з контролю за цінами у
Львівській області рішення, оскільки
предметом розгляду у даній справі є
стягнення економічних санкцій на
підставі прийнятого суб'єктом владних
повноважень рішення, а не перевірка
правомірності прийняття останнього.

Згідно статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст. ст. 205,
206, 254 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського
комунального підприємства
«Залізничтеплоенерго» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
квітня 2011 року у справі №2а-8829/10/1370 за
позовом Державної інспекції з контролю
за цінами у Львівській області до
Львівського комунального підприємства
«Залізничтеплоенерго» про стягнення
економічних санкцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
В.П. Сапіга

Р.П. Сеник