Справа № 691/1063/14-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 691/1063/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Голосій А.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Губської О. А., Грибан І. О.

за участю секретаря:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області на постанову
Городищенського районного суду
Черкаської області від 08 вересня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Городищенського
районного суду Черкаської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області здійснити перерахунок пенсії з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань відповідно до довідки про
складові заробітної плати вих. № 06-18/1727
від 02.07.2014 року, виданої управлінням
Державної казначейської служби
України в Городищенському районі
Черкаської області, починаючи з 18.03.2014
року в установленому ОСОБА_2 розмірі
при виході на пенсію - 80% від сум
заробітної плати.

Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 08 вересня
2014 р. позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою позовні
вимоги залишити без задоволення у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову суду - скасувати з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач працювала в
управлінні Державної казначейської
служби України в Городищенському
районі Черкаської області та 27.06.2012
року була звільнена з посади головного
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
оподаткуванні юридичних осіб, у зв'язку
з виходом на пенсію по інвалідності на
підставі ст. 38 КЗпП України.

Право на пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу» набула з
18.03.2014 року.

При призначенні їй пенсії, не були
враховані матеріальна допомога на
оздоровлення, для вирішення
соціально-побутових проблем та вислуга
років.

Позивач звернулася до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії, але
листом від 10.07.2014 р. № 29/Л-10 у
перерахунку пенсії їй було відмовлено.

Також судом першої інстанції було
встановлено, що управлінням Державної
казначейської служби України в
Городищенському районі Черкаської
області було надано їй довідку від
02.07.2014 року № 06-18/1727 про складові
заробітної плати. Відповідно до
вказаної довідки в інші виплати,
включені суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, суми
індексації заробітної плати та
вказано, що на всі виплати нараховані
страхові внески.

В матеріалах справи вказана довідка
відсутня.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, на
підставі якого позивачу була
призначена пенсія, передбачено, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, без
обмеження граничного розміру пенсії, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Статтею 37-1 вказаного Закону
передбачено, що у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 33 Закону № 3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Саме на Кабінет
Міністрів України покладається
регулювання питань оплати праці
державних службовців, встановлення
розмірів посадових окладів, надбавок,
доплат, матеріальної допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця встановлено постановами
Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року
№ 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року № 865 (із
змінами і доповненнями) передбачено, що
особи, які вийшли на пенсію згідно
Закону № 3723-ХІІ мають право на
перерахунок пенсій, але лише за умови
підвищення заробітної плати державним
службовцям після набрання чинності
Законом України від 16 січня 2003 року №
432-ІV «Про внесення змін до Закону №
3723-ХІІ» (далі - Закон № 432-ІV).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено,
що у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України після
набрання чинності Законом України від
16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення
змін до Закону № 3723-ХІІ» заробітна
плата для перерахунку пенсії
пенсіонерам, яким пенсія призначена з
дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ,
визначається в такому порядку: 1)
пенсіонерам, які на момент перерахунку
пенсії продовжують працювати на
посаді, з якої призначено пенсію, - на
підставі поданої довідки про
одержувану заробітну плату на момент
перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на
підставі документів, поданих на час
перерахунку, виходячи із сум
заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
(перераховано) пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок. При
цьому, премія та інші надбавки
враховуються в середніх розмірах
стосовно визначених законодавством
таких виплат у відповідному державному
органі, з якого особа вийшла на пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично їй
встановлені.

Стаття 33 Закону № 3723-ХІІ визначає умови
оплати праці державних службовців, а не
умови їх пенсійного забезпечення, а
тому, якщо державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував грошову винагороду, то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату
праці» визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення, допомога для вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції здійснив посилання на
довідку № 06-18/1727 від 02.07.2014 року, яка в
матеріалах справи відсутня.

Натомість, в матеріалах справи наявна
копія довідки від 17.03.2014 р. (номер
неможливо ідентифікувати), виданої
управлінням Державної казначейської
служби України в Городищенському
районі Черкаської області (а. с. 8).

У вказаній довідці відображені всі
складові заробітної плати позивача, в
тому числі матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань.

З огляду на це, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції на зазначені обставини увагу
звернуто не було, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Зважаючи на наявність в матеріалах
справи довідки від 17.03.2014 р., колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач мала право на включення всіх
складових заробітної плати при
обрахунку пенсії в момент її
призначення - 18.03.2014 р.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції в
мотивувальній частині рішення надав
правову оцінку позовній вимозі
позивача щодо врахування при
обчисленні пенсії матеріальної
допомоги на оздоровлення, проте, не
дослідив наявність чи відсутність у
позивача права на врахування
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань, що також
було предметом позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають
встановленим обставинам по справі,
допущені судом першої інстанції
порушення норм матеріального права
призвели до неправильного вирішення
справи, а тому оскаржувана постанова
підлягає скасуванню, а позовні вимоги -
частковому задоволенню.

У відповідності до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення не у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, а тому наявні
підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області на постанову Городищенського
районного суду Черкаської області від
08 вересня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області про визнання дій
протиправними та зобов"язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Постанову Городищенського районного
суду Черкаської області від 08 вересня
2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Городищенському районі
Черкаської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з
урахуванням всіх складових довідки від
17.03.2014 р., що наявна в пенсійній справі, з
18.03.2014 року.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І. О.
ГрибанСуддя О. А. Губська

(Повний текст постанови виготовлено
14.10.2014 року)

Головуючий суддя

Беспалов О.О.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.