Справа № 802/3068/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/3068/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Данільцева Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Іллінецької міжрайонної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області на ухвалу Вінницького
окружного адміністративного суду від 18
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Іллінецької
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міністерства Доходів
України до товариства з обмеженою
відповідальністю Компанія
"Агропродсервіс" про визнання права
власності на нерухоме майно , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати право власності
на нежитлове приміщення за адресою:
вул. Леніна, 22, м. Липовець, Вінницька
область за товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Агропродсервіс" та надати дозвіл
Іллінецькій ОДПІ на виготовлення
правовстановлюючих документів на
нежитлове приміщення за адресою: вул.
Леніна, 22, м. Липовець, Вінницька
область.

Відповідно до ухвали Вінницького
окружного адміністративного суду від
18.08.2014 року відмовлено у відкритті
провадження на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС
України, у зв'язку з тим, що заява не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач оскаржив ухвалу суду
першої інстанції до суду апеляційної
інстанції, де посилаючись на доводи
апеляційної скарги, просив скасувати
зазначену ухвалу та направити справу
для продовження її розгляду до суду,
який прийняв оскаржеане рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представник позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, виходячи з наступного.

Визначаючись щодо правомірності
прийняття судом першої інстанції
ухвали про відмову у відкритті
провадження у справі колегією суддів
встановлено, що суд першої інстанції
виходив з того, що що між сторонами
існує спір про право, оскільки предмет
спору стосовно визнання права
власності на нежитлове приміщення
безпосередньо пов'язаний із
реалізацією права власності на майно,
що в свою чергу виключає розгляд
вказаних вимог в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, враховуючи наведене.

Так, згідно п. 3 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»,
суди повинні звертати увагу на те, що
спір набуває ознак публічно-правового
за умов не лише наявності серед
суб'єктів спору публічного органу чи
посадової особи, а й здійснення ним
(ними) у цих відносинах владних
управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

В силу п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
Пленум роз'яснив, що законодавство не
містить визначення терміна
«публічно-правовий спір». Для розгляду
спору адміністративним судом
необхідно встановити його
публічно-правовий зміст (характер). Для
з'ясування характеру спору суди
повинні враховувати, що протилежним за
змістом є приватноправовий спір. Це
означає, що в основі розмежування
спорів лежить поділ права на публічне
та приватне.

Отже, при визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач.

Слід зауважити, що правовідносини які
виникають при вчинені податковим
органом дій щодо зобов'язання
підприємства здійснити державну
реєстрацію права власності за своїм
характером не є публічно правовими,
оскільки безпосередньо пов'язані із
усуненням перешкод у користуванні
майном.

Тому, незважаючи на те, що спір за своїм
суб'єктним складом і близький до
публічно - правового, за характером
спірні правовідносини не носять
публічно-правовий зміст, оскільки сам
зміст правовідносин полягає у вчиненні
їх суб'єктом (позивачем у справі) дій, з
метою визнання права власності за
відповідачем.

Разом з тим, право податкових органів
звертатися до адміністративного суду
із вимогою щодо зобов'язання
підприємства здійснити державну
реєстрацію права власності на
нежитлове приміщення, не передбачене
Податковим кодексом України

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
процесуальна можливість вчинення
адміністративним судом відповідних
дій, визначених Господарським кодексом
України, спрямованих на проведення
процедури визнання права власності на
нежитлове приміщення, не передбачена
КАС України. А тому вказаний спір
відноситься до підвідомчості
господарських судів.

Колегія суддів повністю погоджується
із таким висновком суду першої
інстанції, доводи апелянта їх не
спростовують, у зв'язку з чим, ухвала
суду першої інстанції є правомірною,
такою, що прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Іллінецької
міжрайонної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області, -
залишити без задоволення, а ухвалу
Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 серпня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
07 жовтня 2014 року .

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.