Справа № 2а/0546/85/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

08 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/3396/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Голяшкіна
О.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Совєтському районі міста
Макіївки Донецької області, третя
особа - Макіївська
геологорозвідувальна експедиція про
визнання неправомірними дій та рішень,
за касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі міста Макіївки Донецької
області (далі - УПФ) на постанову
Совєтського районного суду міста
Макіївки Донецької області від 8
листопада 2012 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просив:

- визнати неправомірними дії УПФ щодо
відмови у зарахуванні до пільгового
стажу періоду роботи у Макіївській
геологорозвідувальній експедиції,
який дає право на пенсію у розмірі не
менше законодавчо встановленого
розміру - 80% заробітної плати шахтаря,
але не менше як три розміри
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність

- визнати неправомірним рішення №
94/А-02-01-01 від 27.07.2012 про відмову у
зарахуванні до пільгового стажу
періоду роботи у Макіївській
геологорозвідувальній експедиції,
згідно з вимогами Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці»;

- зобов'язати УПФ врахувати підземний
стаж роботи з 29.08.1975 по 18.10.1975, 18.10.1975 по
01.09.1976, 01.09.1976 по 01.03.1982, 01.03.1982 по 19.11.1984,
119.11.1984 по 01.04.1993, 01.04.1993 по 22.09.1994, 22.09.1994 по
24.09.1994, у якості учня машиніста бурового
підземного станка з повним робочим
днем в шахті, машиніста бурового станка
з повним робочим днем в шахті,
помічника машиніста бурового станка
підземний з повним робочим днем в шахті
в Макіївській геологорозвідувальній
експедиції як пільговий, який дає право
на пенсію у розмірі не менше
законодавчо встановленого розміру - 80 %
заробітної плати шахтаря, але не менше
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність, з 27.07.2012;

Постановою Совєтського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 8
листопада 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2012
року, позов задоволено. Визнано
неправомірними дії УПФ щодо відмови у
призначенні ОСОБА_4 пенсії, мінімальний
розмір якої встановлений в розмірі 80 %
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність, відмови зарахувати до
пільгового стажу за списком № 1 періоду
його роботи в Макіївській
геологорозвідувальній експедиції з
29.08.1975 по 18.10.1975 - учнем машиніста
бурового станка підземний з повним
робочим днем в шахті, 18.10.1975 по 01.03.1982 -
машиністом бурового станка з повним
робочим днем в шахті, 01.03.1982 по 19.11.1984 -
помічником машиніста бурового станка
підземним з повним робочим днем в
шахті, 19.11.1984 по 01.04.1993 - машиністом
бурового станка підземний з повним
робочим днем в шахті, 01.04.1993 по 22.09.1994 -
помічником машиніста бурової
установки з повним робочим днем, 22.09.1994
по 24.09.1994 машиністом бурової установки
підземним з повним робочим днем в
шахті, та визнано неправомірним
рішення відповідача від 27.07.2012 за №
94/а-02-01-01 про відмову в перерахунку
пенсії. Зобов'язано УПФ врахувати
підземний стаж роботи ОСОБА_4 з 29.08.1975 по
18.10.1975 - учнем машиніста бурового станка
підземний з повним робочим днем в
шахті, 18.10.1975 по 01.03.1982 - машиністом
бурового станка з повним робочим днем в
шахті, 01.03.1982 по 19.11.1984 - помічником
машиніста бурового станка підземним з
повним робочим днем в шахті, 19.11.1984 по
01.04.1993 машиністом бурового станка
підземний з повним робочим днем в
шахті, 01.04.1993 по 22.09.1994 - помічником
машиніста бурової установки з повним
робочим днем, 22.09.1994 по 24.09.1994 -
машиністом бурової установки
підземним з повним робочим днем в шахті
у Макіївській геологорозвідувальній
експедиції як пільговий, який дає право
на отримання пенсії, мінімальний
розмір якої встановлений у розмірі 80 %
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність, з 27.07.2012.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить Вищий
адміністративний суд України
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, про відмову у задоволенні
касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що з 11.03.1991 ОСОБА_4
знаходився на обліку в УПФ та отримував
пенсію за віком по Списку № 1,
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». У липні 2012
року він звернувся до УПФ із заявою про
проведення перерахунку призначеного
розміру пільгової пенсії і
встановлення її розміру 80 % середньої
заробітної плати шахтаря, але не менше
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність, та включення до
пільгового стажу періоду перебування
на інвалідності. Листом УПФ від 27.07.2012 №
94/а-02-01-01 позивачу було відмовлено у
перерахунку пенсії, з посиланням на те,
що норми Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» на нього не поширюються,
оскільки працівники
геологорозвідувальних експедицій не
зайняті безпосередньо видобуванням
корисних копалин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що виконуваний позивачем у період
роботи з 1975 по 1994 роки характер праці
відповідає вимогам, які викладені в
Законі України "Про підвищення
престижності шахтарської праці" щодо
здійснення розрахунку пенсії на
пільгових умовах.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» його дія
поширюється на працівників, які
видобувають вугілля, залізну руду, руди
кольорових і рідкісних металів,
марганцеві та уранові руди,
працівників шахтобудівних
підприємств, які зайняті на підземних
роботах повний робочий день, та
працівників державних воєнізованих
аварійно-рятувальних служб (формувань)
у вугільній промисловості - за списком
№ 1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженим
Кабінетом Міністрів України (далі -
шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 цього Закону
мінімальний розмір пенсії шахтарям,
які відпрацювали на підземних роботах
не менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 % середньої заробітної плати
шахтаря, але не менш як три розміри
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність.

Отже, з аналізу зазначених норм
вбачається, що до кола працівників, на
яких поширюється дія Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» та встановлені цим
Законом пільги, належать тільки
працівники, зазначені у Списку №1, які
були зайняті на підземних роботах саме
повний робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 працював в Макіївській
геологорозвідувальній експедиції з
29.08.1975 по 18.10.1975 - учнем машиніста
бурового станка підземний з повним
робочим днем в шахті (наказ № 126-к від
28.08.1975), 18.10.1975 по 01.03.1982 - машиністом
бурового станка підземний (другим) 3
розряду з повним робочим днем в шахті
(наказ № 149-к від 17.10.1975), 01.03.1982 по 19.11.1984 -
помічником машиніста бурового станка
підземний 4 розряду з повним робочим
днем в шахті (наказ № 49 від 26.02.1985), 19.11.1984
по 01.04.1993 - машиністом бурового станка
підземний 5 розряду з повним робочим
днем в шахті (наказ № 78-к від 20.11.1984).
01.04.1993 по 22.09.1994 - помічником машиніста
бурової установки 4 розряду з повним
робочим днем (наказ №21-к від 18.03.1993),
22.09.1994 по 24.09.1994 - машиністом бурової
установки 5 розряду підземним з повним
робочим днем в шахті (наказ № 44-к від
26.09.1994), що підтверджується копією
трудової книжки позивача та довідкою
про підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній № 72 від
05.07.2012, виданою Макіївської
геологорозвідувальною експедицією.

Крім того, згідно листа ліквідатора
Виробничого об'єднання
«Укрвуглегеологія» № 72 від 01.10.2012,
робітники Макіївської ГРЕ, після
створення Тресту шахтної геології та
технічного буріння (провонаступником
якого є ВО «Укрвуглегеологія») і до
складу якого входила Макіївська ГРЕ,
продовжували виконувати роботи в
шахтах в підземних умовах з повним
робочим днем в шахті, тобто приймали
участь в промисловій розробці
(добуванню) вугілля в підземних умовах.

Враховуючи викладене, правильними є
висновки судів попередніх інстанцій
про наявність підстав для визнання
неправомірними дій відповідача щодо
невключення періодів роботи позивача з
29.08.1975 по 22.09.1994 у Макіївській
геологорозвідувальній експедиції до
підземного стажу роботи з видобутку
вугілля, оскільки у вказаний період він
працював під землею повний робочий
день, та зобов'язання зарахувати
підземний стаж роботи у пільговий, який
дає право на отримання пенсії.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України міста
Макіївки Донецької області відхилити,
а постанову Совєтського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 8
листопада 2012 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді