Справа № 2а-487/3/13
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/47449/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 12.03.2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Миколаївської міської ради, третя
особа: ОСОБА_2, про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Миколаївської міської ради, 3-тя особа:
ОСОБА_2 про скасування рішення
виконавчого комітету Заводської
районної Ради народних депутатів від
20.01.1995 року № 11 «Про розгляд заяв
громадян про оформлення самочинно
побудованих житлових та господарських
будівель» у частині оформлення ОСОБА_2
збільшення розмірів житлового будинку
після капітального ремонту та
затвердження акта приймання в
експлуатацію.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 12.03.2013 року, залишеною
без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2013 року, позов задоволено.
Рішення виконавчого комітету
Заводської районної ради народних
депутатів м. Миколаєва № 11 від 20.11.1995
року у частині оформлення ОСОБА_2
самочинно побудованих житлових та
господарських будівель по АДРЕСА_1 -
скасовано.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
ОСОБА_2 подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення, яким відмовити
у позові.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
співвласниками домоволодіння по
АДРЕСА_1 та їх частки згідно свідоцтва
про право власності від 30.01.1997 року на
підставі рішення Заводської районної
ради народних депутатів від 15.11.1996 року
складають: 21/50 частка у ОСОБА_3 та 29/50
часток у ОСОБА_2 При цьому згідно копії
договору купівлі-продажу від 02.08.1979
року позивачем ОСОБА_3 у 1979 році було
придбано 3/4 частки домоволодіння.

20.05.1988 року рішенням №142 виконкому
Заводської районної Ради народних
депутатів м. Миколаєва були дозволені
ОСОБА_2 перебудова сараю та капітальний
ремонт частини житлового будинку із
збільшенням розмірів будівель у
довжину.

На підставі даних технічних паспортів
1979 р., 1994 р. та 2008 р. суди попередніх
інстанцій встановили, що будівельні
роботи були проведені ОСОБА_2 із
збільшенням розмірів будівель не
тільки у довжину, а і в ширину. Тому,
вказані перебудови розглядалися як
самочинні та рішенням виконавчого
комітету Заводської районної ради
народних депутатів м. Миколаєва №11 від
20.01.1995 р. було дозволено їх оформлення
(прийняття в експлуатацію).

Суди попередніх інстанцій, встановили,
що збільшення розміру будинку, який є
спільною власністю та введення його в
експлуатацію, відбулося без згоди
співвласника ОСОБА_3

До моменту прийняття оскаржуваного
рішення сторони у справі були
співвласниками домоволодіння по
АДРЕСА_1 у наступних частках: ОСОБА_3 3/4,
а ОСОБА_2 1/4 частки домоволодіння.

На виконання оскаржуваного рішення БТІ
було внесено зміни в технічну
документацію, змінені частки в
спільній власності та видані свідоцтва
про право власності від 30.01.1997 року на
підставі рішення Заводської районної
ради народних депутатів від 15.11.1996 року,
згідно яких частки у спільні власності
тепер складають: 21/50 частка у ОСОБА_3 та
29/50 часток у ОСОБА_2

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
порушення прав позивача у зв'язку з
прийняттям незаконного рішення від
20.01.1995 року № 11 «Про розгляд заяв
громадян про оформлення самочинно
побудованих житлових та господарських
будівель».

Проте, суди попередніх інстанцій не
встановили, яким чином збільшення
частки ОСОБА_2 вплинуло на права
позивача та які саме права було
порушено.

Крім того, предметом оскарження у цій
справі є рішення виконавчого комітету
Заводської районної Ради народних
депутатів, а відповідачем у цій справі
залучено саме Миколаївську міську
ради. При цьому факт правонаступництва
за відповідними правами та обов'язками
встановлено не було.

Принцип офіційного з'ясування усіх
обставин у справі, встановлений
статтями 7, 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, вимагає від суду
вживати передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.

Проте, судами попередніх інстанцій в
порушення вказаних норм
процесуального права не було враховано
всіх обставин справи, що мають значення
для правильного вирішення спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до частини
2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 12.03.2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2013 року
у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: