Справа № 495/9493/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 495/9493/13-а

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції:
Заверюха В.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Авраменка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Білгород-Дністровської міської
ради на постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 грудня 2013 року по справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІО-ЛЕ» до
Білгород-Дністровської міської ради,
за участю третіх осіб - Спільного
підприємства «Удіміс», Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області про
визнання дій неправомірними та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06.01.2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ВІО-ЛЕ» звернулось
до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до
Білгород-Дністровської міської ради,
за участю третьої особи - Спільного
підприємства «Удіміс», Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області про
визнання незаконними та скасування
рішення Білгород-Дністровської
міської ради № 977-V від 25.02.2010 року «Про
надання згоди на прийняття до
комунальної власності територіальної
громади міста Білгород-Дністровського
гуртожитку по вул. Вокзальній, 19а у
місті Білгород-Дністровському.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.12.2011 року, яку залишено без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2012 року,
було відмовлено в задоволенні позовних
вимог ТОВ «ВІО-ЛЕ».

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07.11.2013 року було скасовано
постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.12.2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.04.2012 року та направлено справу на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 27.11.2013 року було прийнято справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВІО-ЛЕ» до
Білгород-Дністровської міської ради,
за участю третьої особи - Спільного
підприємства «Удіміс» про визнання
незаконним та скасування рішення, а
також залучено до участі в справі у
якості третьої особи - Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.12.2013 року адміністративний позов
ТОВ «ВІО-ЛЕ» задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 30.12.2013 року
Білгород-Дністровською міською радою
подано апеляційну скаргу на вказану
постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі
Білгород-Дністровська міська рада
посилалась на те, що згідно Цивільного
кодексу України у разі, якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, то право власності виникає
з моменту такої державної реєстрації.
При цьому, позивачем не було надано
доказів реєстрації права власності на
будівлю гуртожитку за ТОВ «ВІО-ЛЕ, що на
думку відповідача, свідчить про не
настання моменту виникнення права
власності у товариства на вказану
будівлю.

Крім того, апелянт зазначив, що
позивачем не надано доказів того, що
при створенні СП «Удіміс» колективним
підприємством «Швейна фабрика» було
передано майно гуртожитку по вул.
Вокзальній, 19а як частка у статутному
капіталі.

На підставі викладеного відповідач
вважає, що оскаржуване рішення
прийнято правомірно та скасуванню не
підлягає, у зв'язку з чим ставиться
питання про скасування постанови
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.12.2013 року та постановлення нової,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог позивача в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області від
25.02.2010 року № 977-V, за результатами
розгляду звернення Регіонального
відділення фонду Державного майна
України по Одеській області,
відповідно до ст.ст. 3,4 Закону України
«Про передачу права державної та
комунальної власності», на підставі п.
51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування» Білгород-Дністровська
міська рада Одеської області дала
згоду на прийняття до комунальної
власності територіальної громади
міста Білгород-Дністровська
гуртожитку по вул. Вокзальній, 19а у м.
Білгород-Дністровському Одеської
області (а.с. 6).

Не погоджуючись з вказаним рішенням
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області, ТОВ «ВІО-ЛЕ»
звернулось до суду першої інстанції з
позовом про його скасування,
посилаючись на протиправність
вказаного рішення. Позивач зазначив, що
до 04.08.2008 року власником об'єкту
нерухомості, розташованого за адресою:
Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вул. Вокзальна,
19а було СП «Удіміс» на підставі
наступних документів: договору
купівлі-продажу № 7 від 29 червня 1993р.;
рішення виконавчого комітету
Б-Дністровської міської ради від
19.12.2002р. № 885; Свідоцтва про право
власності за реєстровим № 122 від 24
грудня 2002р.; переліку нерухомого майна,
яке приватизоване у складі цілісного
майнового комплексу від 13.11.2002р.

Відповідно до зазначених документів
під час приватизації шляхом викупу
було приватизовано майно цілісного
майнового комплексу
«Білгород-Дністровська швейна
фабрика», в складі якого було
приватизовано об'єкт нерухомості,
розташований за адресою: Одеська
область, м. Білгород-Дністровський, вул.
Вокзальна, 19а.

В подальшому на підставі договору №
2-БО від 25.11.1993 року КП
«Білгород-Дністровська швейна
фабрика» виступила засновником СП
«Удіміс» та здійснила передачу
цілісного майнового комплексу швейної
фабрики до статутного фонду СП
«Удіміс», що підтверджується пунктом
4.2. Статуту підприємства.

На підставі Рішення виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради від 19.12.2002 року № 885
Білгород-Дністровським МБТІ було
видано Свідоцтво про право власності
на гуртожиток за адресою: м. м.
Білгород-Дністровський, вул. Вокзальна,
19а за реєстровим № 122 від 24 грудня 2002
року.

Позивач зазначив, що рішення
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області, прийняте в процесі
приватизації державного майна
Білгород-Дністровської швейної
фабрики і договір купівлі-продажу від 29
червня 1993 року № 7 оскаржені у
встановленому законом порядку ніким не
були, а тому є чинними на теперішній
час.

Крім того, позивач вказав, що
відповідно до ухвали господарського
суду Одеської області від 04.08.2008 року по
справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 за TOB «BIO-JIE» було
визнано право власності на будівлю
гуртожитку за адресою: Одеська область,
м. Білгород-Дністровський, вул.
Вокзальна, 19А.

Зважаючи на все вищевикладене, ТОВ
«BIO-JIE» вважає, що прийняте
Білгород-Дністровською міською радою
Одеської області рішення від 25.02.2010
року № 977-V порушує права та інтереси
товариства як власника будівлі
гуртожитку за адресою: Одеська область,
м. Білгород-Дністровський, вул.
Вокзальна, 19А.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
задоволення позовних вимог ТОВ «BIO-JIE»,
зважаючи на наступне:

Дійсно, з ухвали господарського суду
Одеської області від 04.08.2008 року по
справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 вбачається, що TOB
«BIO-JIE» виступило санатором СП «Удіміс»,
та здійснило погашення заборгованість
СП «Удіміс» перед кредиторами на
загальну суму 3 759 776,10 грн.

Після повного погашення санатором
боргових зобов'язань СП «Удіміс» перед
конкурсними кредиторами, згідно
укладеного інвестором, комітетом
кредиторів та боржником, на виконання
плану санації, договору від 01.06.2007 року,
ТОВ «ВІО-ЛЕ» за актами
приймання-передачі 1-4 від 01.06.2007 року
прийняло від СП «Удіміс» основні фонди
виробничого і невиробничого
призначення, оборотні засоби та товари
підприємства.

Крім того, зазначеною ухвалою
господарського суду Одеської області
від 04.08.2008 року по справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020
було визнано за ТОВ «ВІО-ЛЕ» право
власності на будівлю гуртожитку,
розташовану за адресою: Одеська
область, м. Білгород-Дністровський, вул.
Вокзальна, 19 а, та яка зазначена у
технічній документації КП
«Білгород-Дністровське бюро технічної
інвентаризації» під літерою «А» (а.с.
13-17).

Зазначена ухвала господарського суду
Одеського області від 04.08.2008 року була
оскаржена в апеляційному порядку
приватним підприємством
«Енергоєвробуд-Умань».

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року
було припинено провадження за
апеляційною скаргою приватного
підприємства «Енергоєвробуд-Умань» на
ухвалу господарського суду Одеського
області від 04.08.2008 року (а.с. 163-167).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 23.09.2014 року касаційні
скарги, подані Білгород-Дністровською
міською радою та приватним
підприємством «Енергоєвробуд-Умань»,
були залишені без задоволення, а ухвала
Одеського апеляційного господарського
суду від 23.07.2014 року по справі №
33-7-24-2-32/23-05-1020 - залишена без змін.

Також було припинено касаційне
провадження за касаційними скаргами
заступника прокурора Одеської області
в інтересах держави в особі Фонду
державного майна України та інших осіб
на ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року по
справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 (а.с. 168-171).

Таким чином, ухвала господарського
суду Одеської області від 04.08.2008 року по
справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020 у встановленому
законом порядку набрала законної сили.

В свою чергу, згідно ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Ст. 321 Цивільного кодексу України
закріплено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права
власності може бути застосоване лише
як виняток з мотивів суспільної
необхідності на підставі і в порядку,
встановлених законом, та за умови
попереднього та повного відшкодування
їх вартості, крім випадків,
встановлених частиною другою статті 353
цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваного рішення
Білгород-Дністровської міської ради,
воно було прийнято відповідно до ст.ст.
3,4 Закону України «Про передачу права
державної та комунальної власності» та
на підставі п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування».

В свою чергу, преамбулою Закону України
«Про передачу права державної та
комунальної власності» встановлено, що
цей Закон визначає основні засади
передачі об'єктів права державної
власності у комунальну власність
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах або у спільну
власність територіальних громад сіл,
селищ, міст, а також об'єктів права
комунальної власності у державну
власність безоплатно або шляхом
обміну.

Згідно п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування» до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад відноситься вирішення
питань щодо надання згоди на передачу
об'єктів з державної у комунальну
власність та прийняття рішення про
передачу об'єктів з комунальної у
державну власність, а також щодо
придбання об'єктів державної
власності.

Таким чином, зазначеними положеннями
законодавства передбачається порядок
передачі об'єктів саме з державної у
комунальну власність, а також порядок
передачу об'єктів з комунальної у
державну власність.

В даному випадку, в ході судового
розгляду справи було встановлено, що
об'єкт нерухомості, розташований за
адресою: Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вул. Вокзальна,
19а, а саме гуртожиток, належить на праві
власності ТОВ «ВІО-ЛЕ» та не
відноситься до об'єктів державної
власності.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області від 25.02.2010 року № 977-V,
яким було дано згоду на прийняття до
комунальної власності територіальної
громади міста Білгород-Дністровська
гуртожитку по вул. Вокзальній, 19а у м.
Білгород-Дністровському, Одеської
області порушує права ТОВ «ВІО-ЛЕ», є
необґрунтованим та протиправним, а
тому підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на той факт, що
рішенням Білгород-Дністровської
міської ради від 25.02.2010 року № 976-V було
скасовано рішення виконкому
Білгород-Дністровської міської ради
від 19.12.2002 року № 885 «Про видачу
свідоцтва про право власності на
комплекс будівель та споруд по вул.
Вокзальній, 17а, вул. Радянській, 41,
будівлю гуртожитку по вул. Вокзальній,
19а в м. Білгород-Дністровському» в
частині будівлі гуртожитку по вул.
Вокзальній, 19а в м.
Білгород-Дністровському не може бути
підставою для визнання правомірним
оскаржуваного рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області від 25.02.2010 року № 977-V.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому
Білгород-Дністровської міської ради
від 19.12.2002 року № 885 було вирішено
видати СП «Удіміс» свідоцтво про право
власності на комплекс будівель та
споруд по вул. Вокзальній, 17а, вул.
Радянській, 41 та будівлю гуртожитку по
вул. Вокзальній, 19а в м.
Білгород-Дністровському» замість
договору купівлі-продажу від 29.06.1993
року № 7 та акту передачі проданого
майна від 15.10.1993 року (а.с. 132).

В свою чергу, як вже зазначалось вище,
право власності на будівлю гуртожитку,
розташовану за адресою: Одеська
область, м. Білгород-Дністровський, вул.
Вокзальна, 19 а було визнано за ТОВ
«ВІО-ЛЕ» саме рішенням господарського
суду Одеської області від 04.08.2008 року по
справі № 33-7-24-2-32/23-05-1020, яке набрало
законної сили, є чинним та не скасовано
за наслідками перегляду вищими
судовими інстанціями.

Таким чином, скасування рішення
виконкому Білгород-Дністровської
міської ради від 19.12.2002 року № 885 в
частині видачі СП «Удіміс» свідоцтва
про право власності на будівлю
гуртожитку по вул. Вокзальній, 19а в м.
Білгород-Дністровському» не свідчить
про автоматичне позбавлення ТОВ
«ВІО-ЛЕ» права власності на будівлю
зазначеного гуртожитку, враховуючи
наявність рішення господарського суду
Одеської області від 04.08.2008 року про
визнання права власності на будівлю
гуртожитку за ТОВ «ВІО-ЛЕ», та не може
бути підставою для надання згоди на
прийняття зазначеного гуртожитку до
комунальної власності територіальної
громади міста Білгород-Дністровського.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, правильно по суті
вирішено справу, та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.