Справа № 813/6892/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про залишення позовної заяви без
№813/6892/14
Суддя Львівського окружного
адміністративного суду Сасевич О.М.,
перевіривши матеріали позовної заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Галичина» до
Городоцької об'єднаної ДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкової вимоги №374-13 від
06.05.2014 року та рішення №1/25 від 06.05.2014
08 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Галичина»
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Городоцької об'єднаної ДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області, в якій
просить скасувати податкову вимогу
№374-13 від 06.05.2014 року та рішення №1/25 від
06.05.2014 року про опис майна у податкову
Відповідно до вимог ст.107 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя після одержання
позовної заяви, у тому числі з'ясовує,
чи відповідає позовна заява вимогам,
встановленим статтею 106 цього Кодексу.
Перевіривши матеріали позовної заяви,
суддя встановив, що таку подано без
додержання вимог, визначених ст.106
Кодексу адміністративного судочинства
Так, порядок звернення до
адміністративних судів, порядок
здійснення адміністративного
судочинства тощо, визначений Кодексом
адміністративного судочинства
Відповідно до статті 104 КАС України,
позов пред'являється шляхом подання
позовної заяви до суду першої
За правилами, встановленими пунктом
третім частини першої статті 107 КАС
України, суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи відповідає
вона вимогам, встановленим статтею 106
Перевіривши позовну заяву та додані до
неї матеріали, суддею встановлено, що
таку подано без додержання вимог,
визначених ст.106 Кодексу
адміністративного судочинства
Статтею 47 Кодексу адміністративного
судочинства України прямо визначений
склад осіб, які беруть участь у справі,
а саме: сторони, треті особи,
представники сторін та третіх осіб.
Згідно з ч.1 ст.50 Кодексу
адміністративного судочинства
України, сторонами в адміністративному
процесі є позивач та відповідач.
Водночас, у даному позові ТзОВ
«Галичина» в якості відповідача
зазначено - Городоцьку об'єднану ДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області, тому
доцільним є наголосити, що позивач
зобов'язаний чітко вказати повне
найменування органу доходів і зборів,
тобто, визначити склад осіб, які беруть
участь у справі, у відповідності до
приписів Кодексу адміністративного
судочинства України.
Відповідно до вимог п.п.2, 3 ч.1 ст.106
Кодексу адміністративного судочинства
України, у позовній заяві зазначається
ім'я (найменування) позивача, поштова
адреса, а також номер засобу зв'язку,
адреса електронної пошти, якщо такі є
та ім'я (найменування) відповідача,
посада і місце служби посадової чи
службової особи, поштова адреса, а
також номер засобу зв'язку, адреса
електронної пошти, якщо такі відомі.
Із матеріалів позовної заяви
вбачається, що у порушення припису норм
п.п.2, 3 ч.1 ст.106 КАС України таких даних
позивачем не вказано, тому суд
зобов'язаний вимагати, щоб відомості
про сторін та їх представників були
якомога детальнішими та повними,
оскільки це має важливе значення для
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі для забезпечення їх явки у
судове засідання.
Відповідно до пункту четвертого
частини першої та частини другої
статті 106 КАС України, у позовній заяві
зазначається зміст позовних вимог
згідно з частинами четвертою і п'ятою
статті 105 цього Кодексу і виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а в разі подання позову до
декількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з
відповідачів. На підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, позивач надає докази, а
в разі неможливості - зазначає докази,
які не може самостійно надати, із
зазначенням причин неможливості
подання таких доказів.
Письмовими доказами є документи, які за
змістом частини 2 статті 69, частини 4
статті 79, пункту 6 частини 1 статті 106
Кодексу адміністративного судочинства
України подаються в оригіналах або
належним чином засвідчених копіях.
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (ч.2 ст.2 КАС України).
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 КАС України,
адміністративний позов - це звернення
до адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.
Виходячи із загального розуміння
правового спору, публічно-правовий
спір - це відносини, які виникають
внаслідок реального або уявного
порушення прав, свобод та інтересів
учасників публічно-правових відносин.
Публічно-правові відносини - це
відносини між органами влади і їх
посадовими чи службовими особами, які
здійснюють владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень і фізичними та юридичними
Зміст адміністративного позову - це
адресоване адміністративному суду
процесуально-правового характеру
задовольнити його вимогу до
Таким чином, слід зауважити, що у змісті
позовної заяви відсутній виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
наявність публічно-правового спору у
вказаних відносинах сторін, зокрема, не
обґрунтовано у чому конкретно
полягають порушення відповідача, а
тому позивачу необхідно усунути
вказані недоліки, шляхом належного
обґрунтування заявлених позовних
Сам зміст податкової застави
визначений положеннями ст.88 ПК України.
З метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу
(п.88.1). Право податкової застави виникає
згідно з цим Кодексом та не потребує
письмового оформлення (п.88.2). У разі
якщо податковий борг виник за
операціями, що виконувалися в межах
договорів про спільну діяльність, у
податкову заставу передається майно
платника податків, який згідно з
умовами договору був відповідальним за
перерахування податків до бюджету
та/або майно, яке внесене у спільну
діяльність та/або є результатом
спільної діяльності платників
податків. У разі недостатності майна
такого платника податків у податкову
заставу передається майно інших
учасників договору про спільну
діяльність у розмірах, пропорційних їх
участі у такій спільній діяльності
Відповідно до ст.89 ПК України, право
податкової застави виникає у разі: -
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку (п.п.89.1.1 п.89.1); -
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу (п.п.89.1.2 п.89.1). Майно, на яке
поширюється право податкової застави,
оформлюється актом опису. До акта опису
включається ліквідне майно, яке
можливо використати як джерело
погашення податкового боргу. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг (п.89.3).
Аналіз положень ст.88 та ст.89 ПК України
дає підстави для висновку, що рішення
про опис майна у податкову заставу є
актом індивідуальної, дії податкового
органу, на підставі якого здійснюється
опис майна платника податків у
податкову заставу. При цьому, право
податкової застави виникає або у разі
несплати у строки, встановлені
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку, або у разі несплати
у строки, встановлені Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом - з дня
виникнення податкового боргу.
У контексті наведених норм
встановлено, що позивачем не надано
жодних доказів на підтвердження
обставин, що викладені у позовній
заяві, зокрема: податкових
14.11.2014 року; акту опису майна; а також не
зазначено причин неможливості їх
надання разом із позовною заявою.
Водночас, на обґрунтування позовних
вимог позивач посилається на судові
рішення, а саме: на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04.04.2012 року
та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
у справі №2а-1045/12/1370. У той же час,
завірених копій таких рішень до
позовної заяви не надано. Оскільки,
позивач був стороною у справі, що
розглядалася Львівським окружним
адміністративним судом та судом
апеляційної інстанції, тому мав
можливість отримати завірені належним
чином копії таких судових рішень,
зокрема із відмітками про набрання
ними законної сили.

Згідно п.5.27 ДСТУ 4163-2003 «Державна
уніфікована система документації.
Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів», відмітка про засвідчення
копії документа складається зі слів
«Згідно з оригіналом», назви посади,
особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, у даному випадку копії тих
документів, які долучені позивачем до
позовної заяви належним чином не
завірені, що унеможливлює їх
використання у якості доказів в
розумінні Глави 6 Розділу 1 КАС України.

Відповідно до частини 7 статті 56 КАС
України, законним представником
органу, підприємства, установи,
організації у суді є його керівник чи
інша особа, уповноважена законом,
положенням, статутом.

Як вбачається, позовна заява підписана
директором ТзОВ «Галичина» - ОСОБА_1,
проте оформлених належним чином
документів, які би підтверджували
повноваження директора і що саме ця
особа займає відповідну посаду, суду не
надано.

У відповідності до положень ч.1 ст.108
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених ст.106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху.

Отже, вважаю, що вищенаведене
унеможливлює вирішити питання про
відкриття провадження у справі, а тому
позовну заяву належить залишити без
руху та встановити позивачу строк для
усунення її недоліків.

При усуненні недоліків позовної заяви
позивачу необхідно врахувати вимоги
глави 4 «Нормативів і нормативних
строків пересилання поштових
відправлень та поштових переказів»,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України №1149 від
12.12.2007 року та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 19.12.2007
року за №1383/14650.

Керуючись ст.ст.106, 108, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Галичина» до
Городоцької об'єднаної ДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкової вимоги №374-13 від
06.05.2014 року та рішення №1/25 від 06.05.2014
року.

Позивачу усунути у строк включно до 22
жовтня 2014 року недоліки позовної заяви,
що зазначені у мотивувальній частині
даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі
неусунення вказаних недоліків у строк
до 22 жовтня 2014 року включно, позовна
заява, яку залишено без руху, підлягає
поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної
заяви без руху надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст.254 КАС України.

Суддя
Сасевич О.М.