Справа № 816/2911/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.Справа № 816/2911/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхуваня
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України у
місті Полтаві на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.08.2014р.
по справі № 816/2911/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхуваня від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
місті Полтаві

про стягнення витрат на виплату пенсій
по інвалідності,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві
звернулось до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області про стягнення
витрат на виплату пенсій по
інвалідності в розмірі 288,08 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2014
року адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві
задоволено. Стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання в м. Полтаві
(ідентифікаційний код 25940885,
місцезнаходження: вул. Автобазівська,
2/9, м. Полтава, 36008) на користь Управління
пенсійного фонду України в Київському
районі в м. Полтаві (ідентифікаційний
код 22529729, місцезнаходження: вул.
Червоноармійська, 3, м. Полтава, 36003) суму
витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначених громадянам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за травень 2014 року у
загальному розмірі 288,08 грн.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання в м. Полтаві,
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2014
року , постановити рішення про відмову
у задоволені позову.

Апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача ,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
постанову суду першої інстанції ,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно акту щомісячної звірки особових
справ пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням, таблиці
розбіжностей, складених управлінням
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві та відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області, за травень 2014 року
відділенням не враховано суми витрат
на виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну, у розмірі 288,08 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не відшкодовано суми
витрат на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Нещасні випадки на виробництві з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сталися при
здійсненні ними трудової діяльності на
території держав - учасниць СНД, про що
свідчать наявні у матеріалах справи
акти про нещасні випадки на
виробництвах . Вказаним особам
призначено пенсії по інвалідності у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням, що підтверджується
протоколами: від 28.11.2005 №11393 щодо
призначення пенсії ОСОБА_1, від 16.10.2013 №
92269 щодо призначення пенсії ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються громадянами
України та постійно проживають на її
території.

Протягом травня 2014 року управлінням
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві здійснено виплати
пенсії по інвалідності вказаним
особам, що підтверджується
відповідними довідками про виплату
пенсій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
сфера дії Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" поширюється на таку
категорію інвалідів, до якої належать
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому сума витрат на
виплату пенсій зазначеним громадянам
підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 вказаних Основ в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

За пенсійним страхуванням згідно
пункту 1 частини 1 статті 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення, як: пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених п. 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання відповідно до пункту 4
частини 1 статті 25 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
надається, зокрема, такий вид
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Статті 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1991 року № 1105-ХІV
(надалі - Закон № 1105-XIV), зокрема,
передбачають обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1105-XIV
визначено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві або професійних
захворювань, який у разі виплати пенсії
органами Пенсійного фонду України має
відшкодувати останньому витрати.

За змістом частини 2 статті 2 Закону №
1105-XIV особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991
року № 1788-XII встановлено, що громадянам
України - переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України №
1105-XIV відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 пункту 3 розділу XI Прикінцевих
положень вказаного Закону встановлено,
що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 8 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Інструкцією про порядок передачі
виконавчій дирекції Фонду соціального
страхування нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України документів,
підтверджують право застрахованого
або членів його сім'ї на страхову
виплату, затверджено. постановою
Правління Фонду від 20 квітня 2001 року,
встановлено, що Відділення виконавчої
дирекції Фонду приймають документи на
тих працівників (членів їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року
та право яких встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що усі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

За таких обставин страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків. В разі виплати такої
пенсії органами Пенсійного фонду
України, страховик має відшкодувати ці
витрати органам Пенсійного фонду
України.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4 визначено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій (пункт 4
постанови).

Отже, сума витрат Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві на виплату пенсій по
інвалідності ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягала відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, а тому відповідач повинен
був прийняти їх до заліку для
відшкодування згідно порядку,
затвердженого постановою від 04 березня
2003 року № 5-4/4.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає правомірним висновок
суду першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог про стягнення з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання в м. Полтаві
на користь Управління пенсійного фонду
України в Київському районі в м.
Полтаві суму витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначених громадянам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за травень 2014 року у
загальному розмірі 288,08 грн.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими та не впливають на
правомірність висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхуваня від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Полтаві
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.08.2014р.
по справі № 816/2911/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Григоров А.М. Повний текст ухвали
виготовлений 13.10.2014 р.