Справа № 804/15379/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р. Справа
№ 804/15379/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя
Парненко В.С.

при секретарі судового засідання
Драгота С.А.,

за участю:

представник позивача
Андреюк В.В.

представник відповідача
Алєксєєнко Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Новомосковського міськрайонного
центру зайнятості до управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2014 р. Новомосковський міськрайонний
центр зайнятості (надалі - позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області
(надалі - відповідач), з позовними
вимогами про стягнення заборгованості
у розмірі 3423,92 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
на відповідача, як на роботодавця,
законом покладено обов'язок
компенсувати витрати центу зайнятості
у разі поновлення колишніх працівників
на роботі за рішенням суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив в задоволенні
позову відмовити. Надав письмові
заперечення проти позову.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позовна заява не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
зайнятість населення» держава створює
умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм такі види компенсацій: а)
надання особливих гарантій
працівникам, вивільнюваним з
підприємств, установ, організацій; б)
виплата матеріальної допомоги в період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації; в) виплата в
установленому порядку допомоги по
безробіттю. Розміри та умови надання
матеріального забезпечення на випадок
безробіття визначаються Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Відповідно до ч.1 ,2 ст. 6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги мають застраховані
особи, а також незастраховані особи,
які вперше шукають роботу, інші
незастраховані особи у разі їх
реєстрації в установленому порядку як
безробітних.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» видами соціальних послуг
є: пошук підходящої роботи та сприяння
у працевлаштуванні, у тому числі шляхом
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових місць для
працевлаштування безробітним;
фінансування організації оплачуваних
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Судом встановлено, що наказом
директора Новомосковського
міжрайонного центру зайнятості №НТ140115
від 15.01.2014 р. ОСОБА_3 надано статус
безробітного і розпочата виплата
допомоги по безробіттю.

За час перебування на обліку з 15.01.2014 р.
по 26.03.2014 р. ОСОБА_3 фактично отримала
від Новомосковського міськрайонного
центру зайнятості матеріальну
допомогу на випадок безробіття за
рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття у розмірі 3423,92 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014 р. (справа №804/3547/14) ОСОБА_3
поновлено на посаді головного
спеціаліста відділу моніторингу та
охорони земель вищезазначеного
управління Держземагенства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області з 30.10.2013 р.

Поновлення ОСОБА_3 на роботі за
рішенням суду перевело її у
Новомосковському міськрайонному
центрі зайнятості із статусу
безробітного в категорію зайнятого
населення у відповідності до ст.1
Закону України «Про зайнятість
населення».

Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється, в тому числі,
у разі поновлення безробітного на
роботі за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» із роботодавця
утримуються сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2013 р. № 198 затверджено
«Порядок реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу».

Пунктом 37 зазначеного Порядку
встановлено, що територіальний орган
припиняє реєстрацію з дня поновлення
зареєстрованого безробітного на
роботі за рішенням суду, що набрало
законної сили.

Системний аналіз зазначених норм
свідчить про те, що на роботодавця
покладається обов'язок щодо
відшкодування виплаченої грошової
допомоги по безробіттю у разі
поновлення працівника на роботі за
рішенням суду, при цьому відшкодуванню
підлягає сума коштів, що нарахована та
виплачена працівнику у період до
фактичного поновлення його на роботі.
Принциповою обставиною також є
наявність судового рішення, яке
набрало законної сили.

На вищезазначених підставах
Новомосковський міськрайонний центр
зайнятості направив відповідачу
претензію (лист №01/14 від 18.05.2014 р.) на
суму заборгованості 3423,92 грн., в якій
було запропоновано добровільно внести
позовну суму на рахунок міського
центру зайнятості.

Проте, управління Держземагенства у
Новомосковському районі
Дніпропетровській області вказану
суму добровільно відшкодувати не
погодилось (лист від 10.07.2014 р. №1497/01-06),
мотивуючи наступним.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014 р. (справа №804/3547/14) ОСОБА_3
поновлено на посаді та зобов'язано
управління Держземагентства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_3 заробітну плату за
час вимушеного прогулу.

Згідно відмітки на рішенні суду,
останнє не набрало законної сили.

Постанова суду виконана в частині
поновлення на посаді ОСОБА_3, що
підтверджується наказом управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області №9-К
від 02.04.2014 р. та виплачено середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за 1 місяць у відповідності до
ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного
судочинства України.

В той же час, управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області
використало своє право на оскарження
відповідно до ст. 6, 13, 185 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2014 р. відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
управління Держземагентства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014 р. по справі № 804/3547/14 за позовом
ОСОБА_3 до управління Держземагентства
у Новомосковському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно п. 32 Постанови № 9 від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
Пленум Верховного Суду України
роз'яснив, що при присудженні оплати за
час вимушеного прогулу зараховується
заробіток за місцем нової роботи
(одержана допомога за тимчасовою
непрацездатністю, вихідна допомога,
середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав в цей
час.

Згідно п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
оскільки справляння і сплата
прибуткового податку з громадян є
відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку й
інших обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.

За поясненнями відповідача, управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області не
має можливості перераховувати
бюджетні кошти до набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Тому, заробітна плата за час вимушеного
прогулу ОСОБА_3 у повному обсязі
виплачена не була.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанова або ухвала
суду першої інстанції, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. Згідно з ч. 3 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 р.
(справа №804/3547/14) не набрала законної
сили.

Згідно ч.1 ст.235 Кодексу законів про
працю України у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

За положеннями ч.2 ст.235 Кодексу законів
про працю України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню (ч.5 ст.235 Кодексу
законів про працю України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, негайно виконуються постанови
суду про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст.257 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його
виконання.

Тобто, постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014 р. (справа №804/3547/14) підлягає
негайному виконанню, що і було частково
зроблено відповідачем.

У пункті 46 рішення від 15 жовтня 2009 року
в справі «Юрій Миколайович Іванов
проти України» Європейський суд з прав
людини наголосив, що від особи, яка
домоглася винесення остаточного
судового рішення проти держави, не
можна вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання (рішення у справі «Метаксас
проти Греції» ,№ 8415/02, п. 19, від 27 травня
2004 року; рішення у справі «Лізанец
проти України» , № 6725/03, п. 43, від 31
травня 2007 року). У таких справах
відповідний державний орган, який було
належним чином поінформовано про таке
судове рішення, повинен вжити всіх
необхідних заходів для його дотримання
або передати його іншому компетентному
органу для виконання (рішення у справі
«Бурдов проти Росії» (№ 2), № 33509/04, п. 68,
від 15 січня 2009 року).

Європейський суд з прав людини
неодноразово наголошував на тому, що
право на звернення до суду, гарантоване
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, також
передбачає практичне виконання
остаточних, обов'язкових для виконання
судових рішень, які в державах, що
поважають принцип верховенства права,
не можуть залишатися невиконаними на
шкоду стороні у провадженні (справа
«Горнсбі проти Греції», рішення від 19
березня 1997 року, п. 40; справа
«Іммобільяре Саффі» проти Італії»,
рішення від 28 липня 1999 року, п. 66).

Таким чином, враховуючи апеляційне
оскарження рішення суду, виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014 р. (справа №804/3547/14) не може мати
наслідком утримання з управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області
виплаченої ОСОБА_3 допомоги по
безробіттю.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються в судовому порядку.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні; ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили; суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

За наведених обставин у сукупності, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні адміністративного позову
Новомосковського міськрайонного
центру зайнятості до управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Новомосковського
міськрайонного центру зайнятості до
управління Держземагентства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено
10 жовтня 2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 10.10.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко
В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун