Справа № 810/2815/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2815/14
інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області, третя особа
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_3 про скасування рішення про
державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до
суду з позовом до реєстраційної служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області (далі -
відповідач, реєстраційна служба
Ірпінського МУЮ Київської області),
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: ОСОБА_3 про скасування
рішення відповідача про реєстрацію за
ОСОБА_3 права власності на ? частину
незавершеного будівництвом об'єкту,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом неповно
з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
03.12.2013 року відповідачем було прийнято
рішення про реєстрацію за ОСОБА_3 права
власності на ? частину незавершеного
будівництвом об'єкту, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1

Підставою для прийняття зазначеного
рішення реєстраційною службою
Ірпінського МУЮ Київської області
стало звернення ОСОБА_3 з відповідною
заявою та доданими до неї документами,
включаючи рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
28.12.2010 року у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна
подружжя, яким за ОСОБА_3 визнано права
власності на ? частину незавершеного
будівництвом об'єкту, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та на ? частину
земельної ділянки площею 0,1500 га за цією
ж адресою.

Відмовляючи в задоволенні даного
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що в даному
випадку відсутні правові підстави для
скасування оскаржуваного рішення
відповідача, а також з того, що
зазначеним рішення права позивача
взагалі не були порушені.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Цивільним
кодексом України (далі - ЦК України),
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон
№1952-IV), Порядком державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року №703
(далі - Порядок №703).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч.1 ст.15 Закону №1952-IV закріплено, що
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених ст.18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №1952-IV, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, рішень судів, що
набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою тощо.

Положеннями п.п.27-30 Порядку №703
регламентовано перелік документів, що
продаються особою для здійснення
державної реєстрації за нею права
власності на нерухоме майно, в якому,
зокрема, зазначено, необхідність
н6адання державному реєстратору
документів, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
права власності на нерухоме майно
(договір купівлі-продажу, дарування,
рішення суду, свідоцтво тощо).

П.83 Порядку №703 передбачено, що для
проведення державної реєстрації права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва заявник, окрім вказаних
документів, також подає документ, який
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України,
спільною сумісною власністю є спільна
власність двох чи більше осіб, у яких
завідомо не визначені частки кожної з
них.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що законодавством
регламентований порядок реєстрації
права власності особи на нерухоме
майно, а також правовий режим майна, яке
перебуває у спільній сумісній
власності кількох осіб.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що рішенням суду, яке
набрало законної сили, за ОСОБА_3
визнано право власності на ? нерухомого
майна за адресою: АДРЕСА_1
(незавершеного будівництвом об'єкту
нерухомості та земельну ділянку), на
підставі якого відповідачем було
прийнято оскаржуване рішення про
реєстрацію права власності. Власницею
іншої ? цього ж майна вказаним рішенням
суду було визнано позивача.

При цьому, судова колегія відзначає, що
право власності включає в себе
правомочності володіння, користування
та розпорядження майном, які
здійснюються власником на його розсуд,
однак, цивільним законодавством,
зокрема, ст.368 ЦК України, передбачено,
що розпорядження сумісним майном має
здійснюватися виключно за згодою
власників.

Водночас, жодною нормою законодавства
не регламентовано вимоги щодо
необхідності одержання співвласником
майна згоди іншого співвласника для
здійснення реєстрації ним свого права
власності на частку у такому майні.

Виходячи з цього та з урахуванням
приписів ст.ст.2, 6 КАС України, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
відповідача про реєстрацію за ОСОБА_3
права власності на ? частину
незавершеного будівництвом об'єкту,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
стосується виключно прав та інтересів
ОСОБА_3 та жодним чином не порушує права
позивача.

При цьому, ні під час розгляду справи в
суді першої інстанції, ні при в порядку
апеляційного провадження ОСОБА_2 не
було доведено факту порушення
відповідачем вимог законодавства при
прийнятті оскаржуваного рішення та не
надано суду доказів, які б свідчили про
порушення її прав вказаним рішенням
реєстраційної служби Ірпінського МУЮ
Київської області.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються обставинами,
встановленими судом першої інстанції,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності
жодних правових підстав для
задоволення даного адміністративного
позову та приходить до висновку про те,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому судова колегія залишає його без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 08.10.2014
року.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.