Справа № 816/3373/14
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р.Справа № 816/3373/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
09.09.2014р. по справі № 816/3373/14

за позовом Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Селянського фермерського
господарства "Каміла"

про стягнення санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 9 вересня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Селянського фермерського
господарства "Каміла" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 70 049,09 грн. та пені за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 3586,56 грн., відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову,
якою повністю задовольнити позовні
вимоги. Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст. 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно із звітом про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
(форма №10-ПІ, реєстраційний номер
53/208/35), поданим Селянського
фермерського господарства "Каміла" 26
лютого 2014 року вх. №3190 Полтавському
обласному відділенню Фонду
соціального захисту інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу на
підприємстві за 2013 рік становила 167
осіб, фонд оплати праці штатних
працівників - 3899,4 тис. грн,
середньорічна заробітна плата
штатного працівника - 23 349,70 грн.

При цьому у звіті зазначено, що
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02) - 4 особа,
кількість інвалідів-штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (рядок 03) - 7 осіб.

Таким чином, відповідачем не
забезпечено виконання нормативів
встановлених для працевлаштування
інвалідів, а саме: 3 робочих місця
призначених для працевлаштування
інвалідів не зайняті інвалідами.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду за їх
захистом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач вживав усіх
необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів, а саме,
створив робочі місця для
працевлаштування інвалідів, надавав
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, звітував
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість та працевлаштування,
тому застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Як зазначено у статті 8 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" державне
управління з питань забезпечення прав
інвалідів та їх соціальної захищеності
здійснюється в межах повноважень
центральними та місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування.

Згідно пункту 1 Наказу Міністерства
соціальної політики України "Про
затвердження Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів" від 14
квітня 2011 року №129 Фонд соціального
захисту інвалідів (далі - Фонд) є
бюджетною установою, діяльність якої
спрямовується, координується та
контролюється Міністерством
соціальної політики України.

Відповідно до пункту 12 зазначеного
Положення для реалізації покладених на
Фонд завдань за погодженням з
Міністерством соціальної політики
України утворюються територіальні
відділення Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі в межах граничної
чисельності його працівників.

За змістом статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" Фонду надано право
на стягнення
адміністративно-господарських санкції
за недодержання законодавчо
встановленого нормативу робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно частини першої статті 20 цього ж
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Разом з тим, частинами першою, третьою
статті 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Судовим розглядом встановлено, що
протягом 2013 року середньооблікова
кількість штатних працівників
відповідача становила 167 осіб, норматив
створення робочих місць для інвалідів
становив 7 місць, на які було
працевлаштовано 4 особи.

Відповідачем на адресу
Гребінківського районного центру
зайнятості протягом 2013 року було
направлено звіти про наявність
вакансій та звітність Інформація про
попит на робочу силу за формами № 3-ПН
для працевлаштування інвалідів, що
підтверджується листом
Гребінківського районного центру
зайнятості від 14 травня 2014 року без
номеру та копіями звітів форми 3-ПН.
Разом з тим, у 2013 році інваліди не
виявили бажання працевлаштуватись на
підприємство та не направлялися для
працевлаштування центром зайнятості.

Таким чином, відповідач інформував
службу зайнятості про створення
робочих місць для інвалідів, вживав
інших заходів для забезпечення
працевлаштування інвалідів.

Докази того, що будь-яким органом
працевлаштування інвалідів
направлялися відповідачу протягом 2013
року інваліди для працевлаштування чи
інваліди самостійно зверталися до
відповідача з метою працевлаштування,
і що відповідач відмовив у прийнятті
інвалідів на роботу, в матеріалах
справи відсутні.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів"
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця,
натомість вимагає від нього вжиття
заходів для працевлаштування
інвалідів, визначених у статті 18
Закону.

Отже, доводи апеляційної скарги
позивача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог ст. 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» та норм ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 09.09.2014р. по
справі № 816/3373/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 13.10.2014 р.