Справа № 569/4274/14-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"30" вересня 2014 р.
Справа № 569/4274/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача: не з'явився,

від третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на стороні
відповідача:

- ОСОБА_4: ОСОБА_5,

- ОСОБА_6: ОСОБА_5,

- управління Держкомзему у м.Рівне: не
з'явився,

- УКБ виконкому Рівненської міськради:
не зя'вився,

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача:

- ОСОБА_7: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4,
ОСОБА_6 на постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"29" травня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_8 до Рівненської міської ради
Рівненської області, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на стороні позивача: ОСОБА_7, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на стороні
відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,
Управління Держкомзему у м.Рівне та
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради про визнання частково
нечинним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Рівненської міської ради в якому
просила визнати частково нечинним
та скасування рішення Рівненської
міської ради № 596 від 26.12.2001 року.

Постановою Рівненського міського суду
від 29 травня 2014 року, з урахування
додаткової постанови від 15 липня 2014
року, поновлено ОСОБА_8 строк на
звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_8
задоволено.

Визнати частково нечинним та скасовано
рішення Рівненської міської ради №596
від

26.12.2001 року "Про передачу земельних
ділянок у приватну власність та
надання їх у постійне користування", а
саме в частині передачі у власність
ОСОБА_6 земельної ділянки площею 309 кв.м.
для обслуговування житлового будинку,
господарських

будівель та споруд по АДРЕСА_2 ( п. 21
додатку до рішення міської ради №596

від 26.12.2001 року) та в частині
передачі у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 308 кв. м для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_3 (п.22 додатку до рішення міської
ради №596 від 26.12.2001 року).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_6
звернулися до суду з апеляційною
скаргою, в якій просили скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі відповідач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

До апеляційної скарги приєдналася
Рівненська міська рада.

25 вересня 2014 року від Рівненської
міської ради надійшло клопотання про
розгляд справи без участі їх
представника.

Треті особи - управління Держкомзему у
м.Рівне, Управління капітального
будівництва виконавчого комітету
Рівненської міської ради, ОСОБА_7 не
скористалися своїм правом на участь в
судовому засіданні: повноважних
представників в засідання суду не
направили, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони та треті особи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги та
положення частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представників
третіх осіб - Управління Держкомзему у
м.Рівне, Управління виконавчого
комітету Рівненської міської ради та
ОСОБА_7

Представник третіх осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав в повному
обсязі.

Представник позивача в засіданні суду
заперечив проти доводів апеляційної
скарги. Вважає, що постанова суду
першої інстанції є законною та
обґрунтованою, а тому просив залишити
її без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та третіх осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 15.04.2008 державним
нотаріусом Рівненської державної
нотаріальної контори Любинською Л.І. та
зареєстрованого в реєстрі за №1-369,
позивачка ОСОБА_8 є власником 1/2 частини
будинковолодіння АДРЕСА_4. Іншим
співвласником даного будинковолодіння
є третя особі на стороні позивача -
ОСОБА_7

Із досліджених судом копії Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, копії договору дарування,
плану та протоколу обстеження і
погодження меж земельної ділянки по
АДРЕСА_4 встановлено, що позизач та
ОСОБА_7 є співвласниками присадибної
земельної ділянки площею 0,1000 га по
АДРЕСА_4 в м.Рівне, межа якої від точки Г
до точки А проходить по суміжності з
землями міста (проїзд) по існуючій
огорожі в північно-східному напрямку
на протязі 31,98 м.

Земельна ділянка для будівництва
будинку АДРЕСА_4 в м.Рівне була
відведена на підставі рішення
виконкому Рівненської міської ради
депутатів трудящих №499 від 05.04.1952 р.

З дослідженого судом оригіналу
генерального плану земельної ділянки,
відведеної ОСОБА_10 для будівництва
будинку по АДРЕСА_4 та погодженого
Управлінням головного архітектора
м.Рівне 25.05.1962 вбачається
наявність проїзду по АДРЕСА_4

Земельна ділянка площею 0,6 га під
будівництво будинку АДРЕСА_2 в м.Рівне
була відведена ОСОБА_11 рішенням
виконкому Ровенської районної Ради
депутатів трудящих за №297 від 18.07.1967,
тобто після відведення земельної
ділянки ОСОБА_10 для будівництва
будинку АДРЕСА_4 в м.Рівне є треті особи
на стороні відповідача - ОСОБА_6 та
ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого Другою
Рівненською державною нотаріальною
конторою 07.12.1996 та зареєстрованого в
реєстрі за №1-2842 49/100 частин даного
будинковолодіння належить на праві
власності ОСОБА_6.

Відповідно до договору дарування,
посвідченого 02.02.1989 Першою Рівненською
державною нотаріальною конторою та
зареєстрованого в реєстрі за №20516,
власником 51/100 частин даного
будинковолодіння є третя особа -
ОСОБА_4.

Як вбачається з дослідженого судом
оригіналу довідки за №01-20/1656 від 16.08.2002,
виданої Управлінням містобудування та
архітектури, згідно топографічних
планів, які знаходяться в управлінні
містобудування та архітектури і
виконані в 1973 році та 1986 році, тобто до
набуття права власності третіми
особами на будинковолодіння по АДРЕСА_5
в м.Рівне та до виділення ОСОБА_11 даної
земельної ділянки під будівництво
будинку №16-а, передбачено тупіковий
під'їзд до земельної ділянки по
АДРЕСА_4, який відповідає
сьогоднішньому стану і надалі
залишається у загальному користуванні.

Судом встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного в частині рішення
Рівненської міської ради №596 від 26.12.2001
був порушений встановлений законом
порядок безоплатної передачі
земельних ділянок у власність третім
особам ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Відповідно до статті 10 Земельного
кодексу України (1991року), який був
чинний на день прийняття оскаржуваного
в частині рішення Рівненської міської
ради, до відання міських Рад народних
депутатів у галузі регулювання
земельних відносин на їх території
належить передача земельних ділянок у
власність, надання в користування, в
т.ч. на умовах оренди.

Згідно положень ст.6 Земельного кодексу
України громадяни України мають право
на одержання у власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
господарських будівель (присадибна
ділянка). Безоплатно земельна ділянка
передається у власність громадян для
будівництва та обслуговування будинку,
в т.ч земельні ділянки, що були раніше
надані у встановленому порядку
громадянам для цієї мети, у межах
граничного розміру, визначеного ст.67
цього Кодексу.

Відповідно до статі 17 Земельного
кодексу України передача земельних
ділянок у власність Радами народних
депутатів, що була раніше надана
громадянину, провадиться за місцем
розташування цієї ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка) у розмірах, згідно
із ст.57 і ст.67 цього Кодексу.

Як вбачається з виписки із рішення №296
від 18.07.1967 виконкому Рівненської
районної Ради депутатів трудящих, під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_4 була відведена земельна
ділянка плошею 0,06 га. Тобто, треті особи
на стороні відповідача ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 мали право безоплатно отримати
у власність земельну ділянку для
обслуговування належного їм на праві
спільної часткової власності будинку
АДРЕСА_4 площею 0,06 га, а для отримання
ними у власність земельної ділянки
більшої площі, що мало місце в даному
випадку, передбачалось розроблення
проекту відведення такої земельної
ділянки, погодження її меж з
відповідними органами та передачі
проекту відведення на розгляд
відповідної ради для вирішення питання
про передачу у приватну власність, що
виконано не було.

Окрім цього судом встановлено, що
оскаржуване в частині рішення
Рівненської міської ради №596 від 26.12.2001
суперечить положенню ч.4 статті 4
Земельного кодексу України, згідно
якої не можуть передаватись у
колективну та приватну власність землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, тощо).

З досліджених Державних актів про
право власності на земельні ділянки
АДРЕСА_6 в м.Рівне та плану розподілу
земельної ділянки по АДРЕСА_7, що є
додатком до рішення Рівненської
міської ради від 26.12.2001 п.22 дод.1, судом
встановлено, що частини земельних
ділянок площами 309 кв. м та 308 кв. м, які
передані у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_4
відповідно, розташовані на місці
загального користування, а саме
проїзді по АДРЕСА_8

Відповідно до положень ст.22 Земельного
кодексу України право власності на
землю виникає після встановлення
землевпорядним організаціями меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право, яким є Державний
акт про право власності (ст.23 ЗК
України).

10 лютого 2005 року виданий Державний акт
про право власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_4 в м.Рівне (серія ЯА
№059309) на ім'я ОСОБА_4.

Державний акт про право власності
ОСОБА_6 на земельну ділянку по АДРЕСА_4
не видавався.

Як вбачається з протоколу обстеження і
погодження меж земельної ділянки, яка
передається у приватну власність
ОСОБА_4 від 24.04.2002 р., ОСОБА_12 який
зазначений суміжним землевласником,
межі даної земельної ділянки не
погоджував.

Суд критично відноситься до пояснень
представника третіх осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 щодо того, що спір щодо межі
земельної ділянки, яка передавалась у
власність ОСОБА_4 вирішувався на
засіданні комісії з питань вирішення
земельних спорів, про що ОСОБА_7 було
відомо і відповідно позивач без
поважних причин пропущено строк
звернення до суду.

Як вбачається з дослідженої судом
копії витягу з протоколу №13 від 04.10.2004
засідання комісії з питань вирішення
земельних спорів щодо меж земельних
ділянок, власник земельної ділянки та
будинку по АДРЕСА_4 в м.Рівне ОСОБА_7
присутнім на засіданні комісії не був.
Будь-яких доказів повідомлення ОСОБА_7
про час та місце проведення засідання
даної комісії та повідомленню ОСОБА_7
про результати прийнятого рішення на
засіданні цієї комісії, ні відповідач,
ні треті особи на стороні відповідача,
суду не надали.

Оцінюючи зміст прийнятого комісією з
питань вирішення земельних спорів
рішення, суд прийшов до висновку, що він
не містить правових підстав для
погодження межі переданої у власність
ОСОБА_4 земельної ділянки, яка
проходить по місцях загального
користування проїзду АДРЕСА_8

Аналізуючи наявні в справі докази, в
тому числі і правовстановлюючі
документи на домоволодіння №15-6 та №17,
суд вважає, що присадибна ділянка по
АДРЕСА_4 та присадибна ділянка по
АДРЕСА_4 не мали та не можуть мати
спільної межі, оскільки розташовані
навпроти одна одної через (проїзд)
АДРЕСА_8

Частина 3 статі 120 Земельного кодексу
України встановлює, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю чи споруду кількома особами,
право на земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Стаття 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює право
кожної особи в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до
адміністративного суду , якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи та інтереси.

Згідно частини 3 статті 1 Земельного
кодексу України використання
власності на землю не може завдавати
шкоди правам і свободам громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до п. г) ч.3 ст.152 ЗК України
одним із шляхів захисту прав громадян
на земельні ділянки є визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень.

Враховуючи, що оспорюване в частині
рішення прийняте з порушенням вимог
Земельного Кодексу України (1991), ОСОБА_6
та ОСОБА_4 передано у власність частину
проїзду по АДРЕСА_8 площею 17 кв.м., що у
свою чергу призвело до порушення прав
позивачки, як співвласника будинку,
присадибної ділянки, до яких вона має
право під'їзджати даним проїздом та має
право, як громадянка України, вільно
користуватися землями загального
користування для проходу та проїзду.

Тому твердження ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про
те, що оскаржуваним рішення не порушено
права позивача є помилковим.

Відповідно до ст. 17 КАС України - в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позов.

Суд вважає безпідставним посилання
представника третіх осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 щодо того, що даний спір повинен
розглядатись в порядку цивільного
судочинства з огляду на таке.

Так, рішенням Конституційного суду
України по справі №1-6/2010 від 01.04.2010
вирішено, що положення п.1 ч.1 ст.17 КАС
України стосовно поширення
компетенції адміністративних судів на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктами владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії, дій чи
бездіяльності слід розуміти так, що до
публічно-правових спорів на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності. Дане
рішення є обов'язковим до виконання на
території України, остаточним та таким,
що не може бути оскаржене.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Рішення відповідача в оскаржуваній
частині не відповідає вказаним
критеріям.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4,
ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "29" травня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "03" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_8 АДРЕСА_4

3- відповідачу: Рівненська міська рада
Рівненської області вул. Соборна,12-А,
м.Рівне, 33028

4 - третя особа ОСОБА_4 - АДРЕСА_9

5 - третя особа ОСОБА_6 - АДРЕСА_10

6 - третя особа ОСОБА_7 - АДРЕСА_4,

7 - третя особа Управління Держкомзему
у м.Рівне вул.Лермонтова,6, м.Рівне, 33028

8 - третя особа Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради -
вул.Лермонтова,6, м.Рівне, 33000

9 - представнику позивача ОСОБА_3
АДРЕСА_11

10 - представнику третіх осіб: ОСОБА_5
АДРЕСА_1

- ,