Справа № 826/14203/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2014 року № 826/14203/14

Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1 до відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації
провизнання незаконними дій щодо
відмови у виплаті державної допомоги,
як одинокій матері, та зобов'язання
вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в
Окружний адміністративний суд міста
Києва з позовом до відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації
про визнання незаконними дій щодо
відмови у виплаті державної допомоги,
як одинокій матері, та зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.09.2014 р. суддею Добрянською Я.І. було
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/14203/14 та
призначено справу до судового розгляду
на 30.09.2014 р.

В судовому засіданні 30.09.2014 р.
представник позивачки заявлені у
позовній заяві позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд:

- визнати незаконними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації щодо відмови
виплатити державну допомогу, як
одинокій матері, ОСОБА_1;.

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації призначити з 07
лютого 2014 року допомогу ОСОБА_1, як
одинокій матері, на дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивачки зазначив,
що відповідачем було необґрунтовано та
протиправно відмовлено позивачці в її
законному конституційному праві на
отримання допомоги, як одинокої матері,
зважаючи на те, що ОСОБА_4 (на чому
безпідставно наголошував відповідач в
своєму листі-відмові від 07.02.2014 р. №
0107/61) - не є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(батьком якої, відповідно до свідоцтва
про народження, є ОСОБА_4), не бере
участі у вихованні дитини, та не
проживає (не зареєстрований) за адресою
реєстрації позивачки: АДРЕСА_4, а тому,
підстави для відмови в призначенні
допомоги відсутні.

Проте відповідач у судове засідання
30.09.2014 р. не прибув та не скерував свого
представника, хоча останній належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.

Крім того, з приводу даного спору
жодних заперечень чи письмових
пояснень від відповідача до канцелярії
суду не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття відповідача, що був
повідомлений про слухання справи
належним чином, в судове засідання
30.09.2014 р., суд ухвалив продовжити
розгляд даної адміністративної справи
№ 826/14203/14 в порядку письмового
провадження, без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, проти чого також не заперечив
представник позивачки.

Про перехід до розгляду справи №
826/14203/14 в порядку письмового
провадження, відповідача було належним
чином повідомлено листом від 30.09.2014 р.,
докази чого містяться в матеріалах
справи.

Однак, за наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/14203/14 в порядку письмового
провадження, станом на 10.10.2014 р. жодних
документів з приводу даного спору від
відповідача до канцелярії суду також
не надходило.

Таким чином, будучи обізнаним про
розгляд судом вказаної справи №
826/14203/14, відповідач проти задоволення
позовних вимог позивачки не заперечив,
та жодних доказів на підтвердження
правомірності його дій щодо відмови
позивачці в її законному
конституційному праві на отримання
допомоги, як одинокої матері, - суду не
надав.

Отже, розглянувши подані позивачкою
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника позивачки,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, листом-відповіддю «Про
призначення допомоги» від 07.02.2014 р. №
0107/61 відповідачем Управлінням праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації було
відмовлено позивачці ОСОБА_1 в
призначенні допомоги на дитину, як
одинокій матері, з підстав проживання
позивачки з ОСОБА_4.

З огляду на таке, та вважаючи зазначену
відмову відповідача в призначенні
допомоги на дитину, як одинокій матері,
- протиправною, позивачка звернулася за
захистом своїх порушених прав та
інтересів в судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва.

Дослідивши наявні у справі докази
(надані виключно позивачкою),
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивачки, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог, зважаючи зокрема на
наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
рішення органу, що призначає і здійснює
виплату державної допомоги, може бути
оскаржено у вищестоящих органах
виконавчої влади або у судовому
порядку.

Відповідно ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони
відповідно до вимог ст. 2 КАС України, в
т.ч. на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
України ти законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
передбачено, що право на допомогу на
дітей одиноким матерям мають одинокі
матері (які не перебувають у шлюбі),
одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві
про народження дитини або документі
про народження дитини, виданому
компетентними органами іноземної
держави, за умови його легалізації в
установленому законодавством порядку
(рішенні про усиновлення дитини),
відсутній запис про батька (матір) або
запис про батька (матір) проведено в
установленому порядку органом
державної реєстрації актів цивільного
стану за вказівкою матері (батька,
усиновлювача) дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 18-1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
жінка, яка має дітей від особи, з якою
вона не перебувала і не перебуває в
зареєстрованому шлюбі, але з якою вона
веде спільне господарство, разом
проживає і виховує дітей, права на
одержання допомоги, встановленої на
дітей одиноким матерям, не має. При
реєстрації цією жінкою шлюбу з особою,
від якої вона має дітей, допомога на
дітей, народжених від цієї особи, не
призначається.

Визначення «одинокої матері» наведено
у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. №
9.

Так, згідно із зазначеною Постановою
Пленуму Верховного Суду України,
одинокою матір'ю слід вважати жінку,
яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві
про народження дитини якої відсутній
запис про батька дитини або запис про
батька зроблено у встановленому
порядку за вказівкою матері; вдову;
іншу жінку, яка виховує і утримує
дитину сама.

Таким чином, жінка, яка виховує
неповнолітню дитину, батько якої не
бере участі у вихованні дитини, разом з
дитиною не проживає та не здійснює
утримання дитини, для цілей отримання
соціальної допомоги, вважається
одинокою матір'ю.

Як підтверджується наявними
матеріалами справи, та жодними
допустимими доказами по справі не було
спростовано відповідачем, ОСОБА_4 (про
що безпідставно зазначає відповідач у
своєму листі-відмові від 07.02.2014 р. №
0107/61) - не є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
(батьком якої, відповідно до свідоцтва
про народження Серії НОМЕР_1 від 11.10.2013
р., є ОСОБА_4), не бере участі у вихованні
дитини, та не проживає (не
зареєстрований) за адресою реєстрації
позивачки: АДРЕСА_4, а тому, підстави для
відмови в призначенні допомоги
відсутні.

Згідно даних паспорту ОСОБА_4, останній
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_5, проте як позивачка ОСОБА_1
разом із її малолітньою донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають за адресою:
АДРЕСА_4.

Таким чином, посилання відповідача у
листі-відмові від 07.02.2014 р. № 0107/61 щодо
відсутності підстав для виплати
позивачці матеріальної допомоги, як
одинокій матері, зважаючи на
проживання останньої (ОСОБА_1) із ОСОБА_4
(сумісне ведення побуту та виховання
дитини) - не відповідають фактичним
обставинам справи, та не можуть у
даному випадку бути обґрунтованою та
законною підставою для відмови
позивачці у виплаті матеріальної
допомоги, як одинокій матері.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не було
доведено суду правомірності його дій,
щодо відмови позивачці у виплаті
матеріальної допомоги, як одинокій
матері.

Як було зазначено в обставинах справи,
будучи обізнаним про розгляд судом
вказаної справи № 826/14203/14, відповідач
проти задоволення позовних вимог
позивачки не заперечив (жодних
письмових заперечень до суду не
надходило, а в судове засідання 30.09.2014 р.
відповідач не прибув), та жодних
доказів на підтвердження
правомірності своїх дій щодо відмови
позивачці в її законному
конституційному праві стосовно
отримання матеріальної допомоги, як
одинокої матері, - відповідачем суду
також надано не було.

Натомість позивачка надала суду
відповідні обґрунтування, що
підтверджуються допустимими доказами
по справі, стосовно протиправності
відмови відповідачем у виплаті ОСОБА_1
матеріальної допомоги, як одинокій
матері.

В позовній заяві позивачка та в
судовому засіданні представник
позивачки не заявляли позовної вимоги
щодо відшкодування судових витрат із
сплати судового збору. Тому суд не
вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС
України, щодо розподілу між сторонами
судових витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації
щодо відмови виплатити державну
допомогу, як одинокій матері, ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації призначити з 07
лютого 2014 року допомогу ОСОБА_1, як
одинокій матері, на дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 10.10.2014 р.