Справа № 808/1754/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2014 рокусправа № 808/1754/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Іванова
С.М.

суддів: Чабаненко С.В.
Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Запорізької митниці Міндоходів на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 травня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.
Кузьміна» до Запорізької митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
картки відмови та рішення про
коригування митної вартості товарів та
стягнення надмірно сплаченого
ввізного мита,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»
(далі - позивач або ПАТ
«Дніпроспецсталь») звернулося з
адміністративним позовом до
Запорізької митниці Міндоходів (далі -
відповідач - 1), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Запорізькій області (далі -
відовідач - 2) в якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення
Запорізької митниці про коригування
митної вартості товарів за шостим
методом №
112030000/2013/000628/2 від 26.09.2013 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 112030000/2013/00678 від 26.09.2013
року за ВМД №
112030000/2013/020876.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між
ПАТ "Дніпроспецсталь" та "Lintorfer Eisengiesserei
GmbH" було укладено контракт № 13130290, за
яким продавець зобов'язався поставити
позивачу товар відповідно до
специфікацій на умовах DAP Запоріжжя у
відповідності до Інкотермс 2010.
Зазначає, що для проведення митного
оформлення ним були подані всі
необхідні документи для визначення
митної вартості за першим методом та
надані пояснення стосовно
неможливості подання інших документів.
Проте, 26.09.2013 року Запорізькою митницею
прийнято рішення № 112030000/2013/000628/2 про
коригування митної вартості товару за
шостим методом та видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України № 112030000/2013/00678. Позивач
вважає, що митним органом безпідставно
не було визнано заявлену декларантом
митну вартість ввезеного товару та
було прийнято рішення про її
коригування, вважає прийняті
відповідачем 1 рішення протиправними,
просить їх скасувати та стягнути
переплату ввізного мита, оскільки
внаслідок прийняття відповідачем 1
незаконного рішення про визначення
митної вартості товару за іншим, ніж
задекларований підприємством, методом,
позивач сплатив митні платежі у
більшому розмірі, а відтак такі суми
підлягають стягненню.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 травня
2014 року адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товару за шостим методом №
/2013/000628/2/1 від 26.09.2013 року, та картку
відмови в прийняті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №
112030000/2013/00678 від 26.09.2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

Рішення суду мотивовано тим, що при
митному оформленні товару позивачем до
митного органу надані всі необхідні
документи для визначення митної
вартості товару, тому оскаржувані
рішення про коригування митної
вартості та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України прийняті
необґрунтовано, всупереч вимогам
діючого законодавства, та є таким, що
підлягають визнанню протиправними.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій вказує на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Як встановлено судом першої інстанції,
26.03.2013 року між Фірмою "Lintorfer Eisengiesserei GmbH",
Ратиген, Германія, (далі - продавець) та
ПАТ "Дніпроспецсталь" (далі - покупець)
укладено контракт № 13130290, відповідно
до п. 1 якого продавець бере на себе
зобов'язання продати та поставити
покупцю товар відповідно до
специфікації № 2 від 19.06.2013 року на
умовах DAP Запоріжжя у відповідності до
Інкотермс 2010.

Для проведення митного оформлення
поставленого за зазначеним контрактом
товару згідно зі специфікацією № 2 від
19.06.2013 року до вищевказаного договору,
позивачем до митного органу 25.09.2013 року
подана вантажна митна декларація
№ 112030000/2013/020876.

Згідно з даною ВМД платежі з ввізного
мита повинні становити - 24 016,83 грн., що
відображено в гр. 47 "Нарахування
платежів" декларації.

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом надані
зовнішньоекономічний договір № 13130290;
специфікація № 2 від 19.06.2013; лист № 213-1656;
лист № 11/2496; інвойс № 41.262 від 11.09.2013 та №
41.263 від 11.09.2013, DELIVERY-NOTE № 27.398 від 11.09.2013,
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, CMR, експертна декларація №
MRN 13DE03Е6; інвойс № 41.264 від 11.09.2013 та
№ 41.265 від 11.09.2013, DELIVERY-NOTE № 27.399 від
11.09.2013, сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR, експертна
декларація № MRN 13DE37Е0.

Також разом з ВМД позивачем була подана
декларація митної вартості товару
форми ДМВ-1, в якій митна вартість
товару визначена позивачем згідно зі
статтями 57, 58 Митного кодексу України
від 13.03.2012 № 4495-VI за основним методом (за
ціною контракту щодо товарів, які
імпортуються).

При здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості згідно вимог ч.2 ст. 53 Митного
кодексу України митний орган дійшов
висновку, що документи, які надані до
митного оформлення, не містять всіх
даних відповідно до обраного методу
визначення митної вартості товару, а
саме:

1) до митного оформлення товару подано
доповнення № 1 специфікацію № 2 від
19.06.2013, яка не містить номеру
референції, не містить номеру партії
товару;

2) у доповненні № 1, специфікації № 2 від
19.06.2013 відсутня інформація щодо
відправника товару;

3) надані до митного оформлення копії МД
країни відправлення не несуть цінової
інформації щодо товару "виливниці";

4) у наданому листі ДП "ДІАЦМЗТР" від
10.09.2013 № 9/449 відсутні джерела цінової
інформації - зазначений лист не може
бути використаний для підтвердження
заявленої митної вартості товару
"виливниці" (відсутні умови формування
вартості товару, що унеможливлює
проведення обчислення з урахуванням
положень ст. 52 Митного кодексу України).

У зв'язку з тим, що наведені розбіжності
не дають можливості підтвердити
приналежність даних документів до
однієї партії (поставки) товару,
Запорізькою митницею витребувані
додаткові документи:

- виписки з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини,

про що письмово зазначено на
зворотному боці декларації митної
вартості.

Із повідомленням митного органу про
необхідність подання додаткових
документів, представник декларанта був
ознайомлений 26.09.2013 року.

На вимогу митного органу про надання
додаткових документів, 26.09.2013 року ПАТ
"Дніпроспецсталь" своєю відповіддю
повідомило, що:

- подана до митного оформлення
специфікація № 2 від 19.06.2013 містить
унікальні номери креслень за якими
спеціально для позивача виготовлені
виливниці. Номера креслень вказано в
усіх супроводжувальних документах, які
було подано в пакеті для митного
оформлення;

- в МД країни відправлення відсутні
вартісні показники через те, що форма
заповнення МД не містить цієї
інформації. На підтвердження в пакеті
для митного оформлення було надано
лист Lintorfer від 17.04.2013, де повідомляється,
що відповідно до правил заповнення
електронної форми ці дані вказуються,
але не відображаються. Графа 7 кожної МД
країни відправлення містить номер
заказу та номер відвантажувальної
відомості, де міститься інформація про
номер контракту, його дату, вагу,
серійні номери виливниць, відправника,
отримувача, номер транспортного засобу
перевезення тощо;

- в якості виписки з бухгалтерської
документації було надано інвойси та
відвантажувальні відомості. Іншої
бухгалтерської документації виробник
немає, оскільки використовує лише 2
вищевказаних документи у своєму
діловодстві;

- в якості каталогів, прейскурантів
(прайс-листів) виробника товару в
пакеті для митного декларування була
надана калькуляція вартості виливниць
вх. № 145 від 09.09.2013, що була надана
виробником. Прайс-листів компанія
немає оскільки виливниці є специфічним
товаром, який виробляється за
індивідуальним кресленням,
унікальність якого підтверджена
листом компанії виробника, який було
надано в пакеті для митного оформлення,
і не може мати узагальненої ціни;

- в якості інформації біржових
організацій про вартість сировини в
пакеті для митного оформлення було
надано звіт від 24.06.2013, який
щоквартально офіційно публікує
"Wirtschaftsvereinigung Stahl" "Економічна рада
сталі" Німеччини про вартість скрапу,
на основі якого відповідно до
контракту формується ціна на
виливниці.

Також декларант повідомив митний орган
про те, що ним надані всі наявні в нього
документи, інші документи надаватися
не будуть.

26.09.2013 року митним органом прийнято
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 112030000/2013/000628/2,
відповідно до якого митна вартість
визначена за резервним методом - 1,33 EUR
за кілограм.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
заявлена декларантом митна вартість не
може бути визнана, оскільки виявлено,
що документи надані до митного
оформлення товару містять розбіжності:
згідно контракту від 26.03.2013 № 13130290 п. 3 -
ціна на виливниці базується на ціні
скрапу 2 категорії, в той час як в
розрахунку ціни, наданій до митного
оформлення, розрахунок здійснюється з
ціни скрапу 8 категорії, також умови
формування ціни товару зазначені в
ньому (п. 3) не дають можливості
перевірити рівень заявленої вартості
товару; декларант відмовився від
надання в повному обсязі додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість. У органу доходів і зборів
наявна інформація щодо митної вартості
подібних товарів на рівні 1,33 EUR за 1 кг.
для товару № 1 (МД №112030000/2013/017843 від
09.08.2013; МД № 112030000/2013/020046 від 13.09.2013), що
призвело до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості. Метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) не може бути заснований через
те, що використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально, не
визначені достовірно. Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
даних про вартість операцій з
ідентичним товарами. Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий, тому що у декларанта
немає даних за вартістю операцій з
побідними (аналогічними) товарами.
Метод визначення митної вартої на
основі віднімання вартості не може
бути прийнятий, тому що у декларанта
немає даних за ціною одиниці товару, по
якій найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
території України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах. Метод визначення митної
вартості на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів. Митна
вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно із наявною у
митного органу інформації щодо раніше
визначених митних вартостей за методом
1-6 (з розрахунку 1, 33 EUR за кілограм для
товару № 1 (МД №112030000/2013/017843 від 09.08.2013;
МД № 112030000/2013/020046 від 13.09.2013).

Як зазначено у рішенні, з декларантом
проведено процедуру консультацій, під
час яких митним органом і декларантом
здійснено обмін наявною у кожного
інформацією. За результатами
проведеної консультації узгоджено та
прийнято рішення про визначення митної
вартості за методом № 6 згідно з
вимогами ст. 64 Митного кодексу України.

26.09.2013 року митним органом видано
Картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
112030000/2013/00678 за поданою ВМД
№ 112030000/2013/020876. У якості причини
у відмові у митному оформленні
(випуску) товарів вказано те, що
декларантом протягом строків
встановлених ст. 255 Митного кодексу
України для завершення митного
оформлення не подано письмове
звернення щодо внесення змін до МД
відповідно до положень п. 4 ч. 4 ст. 54 та
ст. 269 Митного кодексу України.

В картці відмови також зазначено про
вимогу, виконання якої забезпечить
митне оформлення та пропуск товарів
через митний кордон України, а саме -
подання нової МД згідно з рішенням про
коригування митної вартості товарів №
112030000/2013/000628/2 від 26.09.2013 року.

26.09.2013 року позивач подав митному
органу нову митну декларацію
№ 112030000/2013/020927, яку прийнято до
митного оформлення, про що свідчить
проставлений на ВМД штамп "Під митним
контролем".

Платежі за ВМД № 112030000/2013/020927 з ввізного
мита становлять 29 285,59 грн.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для:
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант який заявляє митну вартість
товару зобов'язаний подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України).

Приписами статті 57 Митного кодексу
України передбачено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Отже, митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. Однак,
дискреційні повноваження митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До таких, зокрема,
належать процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

З матеріалів справи вбачається, що при
декларуванні товару позивач визначив
його митну вартість виходячи саме з
ціни угоди, що підлягала сплаті згідно
до умов контракту, специфікацій,
виставлених інвойсів та інших
документів постачальника.

Частино 1 ст. 53 Митного кодексу України
визначено, що у випадках, передбачених
цим Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, відповідно до
частини 2 зазначеної статті є: 1)
декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Крім того, відповідно до частин 1-3
статті 55 Митного кодексу України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів , які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Таким чином, відповідно до норм Митного
кодексу України, митним органом при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості товарів повинна бути
зазначена послідовність застосування
методів визначення митної вартості та
причини, через які не був застосований
кожний з методів, що передує методу,
обраному митним органом.

Встановлено, що рішення відповідача
про коригування митної вартості
товарів у п. 33 "Обставини прийняття
Рішення та джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості" не містить
обґрунтування щодо відсутності
обставин, які унеможливлюють
визначення митної вартості товару за
першим методом, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що позивачем
було подано всі необхідні та належні
документи, які дозволяли визначити
митну вартість товару за методом
оцінки за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) - метод 1.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного
кодексу України).

Таким чином, відмовляючи в митному
оформленні товару за першим методом,
митний орган послався на неподання
позивачем усіх додатково витребуваних
документів, що не відповідає
обставинам справи, оскільки позивачем
відповідно до вищенаведених приписів
Митного кодексу України надавались
відповідні документи, що підтверджують
митну вартість, а у випадку об'єктивної
неможливості та відсутності цих
документів - письмові поясненням
причин їх ненадання.

Також, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 26.09.2013 року
декларантом ПАТ "Дніпроспецсталь" була
надана відповідь на запит митного
органу стосовно витребування
додаткових документів, в якій позивач
повідомив, що подана до митного
оформлення специфікація № 2 від 19.06.2013
містить унікальні номери креслень за
якими спеціально для позивача
виготовлені виливниці. Номера креслень
вказано в усіх супроводжувальних
документах, які було подано в пакеті
для митного оформлення; в МД країни
відправлення відсутні вартісні
показники через те, що форма заповнення
МД не містить цієї інформації. На
підтвердження в пакеті для митного
оформлення було надано лист Lintorfer від
17.04.2013, де повідомляється, що відповідно
до правил заповнення електронної форми
ці дані вказуються, але не
відображаються. Графа 7 кожної МД
країни відправлення містить номер
заказу та номер відвантажувальної
відомості, де міститься інформація про
номер контракту, його дату, вагу,
серійні номери виливниць, відправника,
отримувача, номер транспортного засобу
перевезення тощо; в якості виписки з
бухгалтерської документації було
надано інвойси та відвантажувальні
відомості. Іншої бухгалтерської
документації виробник немає, оскільки
використовує лише 2 вищевказаних
документи у своєму діловодстві; в
якості каталогів, прейскурантів
(прайс-листів) виробника товару в
пакеті для митного декларування була
надана калькуляція вартості виливниць
вх. №145 від 09.09.2013, що була надана
виробником. Прайс-листів компанія
немає оскільки виливниці є специфічним
товаром, який виробляється за
індивідуальним кресленням,
унікальність якого підтверджена
листом компанії виробника, який було
надано в пакеті для митного оформлення,
і не може мати узагальненої ціни; в
якості інформації біржових
організацій про вартість сировини в
пакеті для митного оформлення було
надано звіт від 24.06.2013, який
щоквартально офіційно публікує
"Wirtschaftsvereinigung Stahl" "Економічна рада
сталі" Німеччини про вартість скрапу,
на основі якого відповідно до
контракту формується ціна на
виливниці.

Також додатково декларант повідомив
митний орган про те, що ПАТ
"Дніпроспецсталь" надані всі наявні на
момент декларування документи, інші
документи надаватися не будуть.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що на вимогу
митного органу та згідно Митного
кодексу України, щодо поставки
"Виливниць з розважуванням у 4.5 т., 1.0 т.
використовуються для заповнення
розплавленим металом для отримання
злитка розважуванням у 3.6 т., 4.5 т., 1.0 т.
виготовлені з чавуну з кулястим
графітом. Виробник - Lintorfer Eisengiesserei GmbH"
надані обґрунтовані пояснення з
підстав не надання витребуваних
документів, у зв'язку з чим вважає, що
ПАТ "Дніпроспецсталь" на вимогу
Запорізької митниці надані всі
документи, можливість надання яких
об'єктивно існувала у позивача на час
витребування митницею.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу
України, у разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей, у
тому числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів.

За змістом ст. 57 Митного кодексу
України, якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59 і 60 цього
Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 62,
або обчислена відповідно до вимог
статті 63 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Так, у рішенні про коригування митної
вартості товарів від 26.09.2013 року
№112030000/2013/000628/2 зазначено, що заявлена
декларантом митна вартість не може
бути визнана, оскільки надані
документи містять розбіжності,
декларант відмовився від надання в
повному обсязі додаткових документів,
що підтверджують митну вартість. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) не
може бути заснований через те, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально, не
визначені достовірно. Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
даних про вартість операцій з
ідентичним товарами. Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий, тому що у декларанта
немає даних за вартістю операцій з
побідними (аналогічними) товарами.
Метод визначення митної вартої на
основі віднімання вартості не може
бути прийнятий, тому що у декларанта
немає даних за ціною одиниці товару, по
якій найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
території України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах. Метод визначення митної
вартості на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів. Митна
вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно із наявною у
митного органу інформації щодо раніше
визначених митних вартостей за методом
1-6 (з розрахунку 1, 33 EUR за кілограм для
товару № 1 (МД №112030000/2013/017843 від 09.08.2013
року; МД № 112030000/2013/020046 від 13.09.2013).

При визначені митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо раніше визначених
митних вартостей товару та застосовано
метод № 6.

Разом з цим, митна вартість товару за МД
№112030000/2013/017843 від 09.08.2013 року; МД №
12030000/2013/020046 від 13.09.2013 року, на які
послався митний орган при прийнятті
оскаржуваного рішення, також була
визначена відповідачем Запорізькою
митницею Міндоходів за шостим методом,
про що зазначено у графі 43 таких
декларацій та підтверджується
наданими позивачем копіями Рішень про
коригування митної вартості товарів №
112030000/2013/000561/2 від 09.08.2013 року та
№112030000/2013/000614/2 від 13.09.2013 року.

При цьому, прийняті відповідачем 1
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 112030000/2013/000561/2 від
09.08.2013 та № 112030000/2013/000614/2 від 13.09.2013 року
також оскаржуються позивачем в
судовому порядку, про що свідчать
наявні документи в матеріалах справи
(копія витягу з цінової бази ЕАІС ДМСУ
по судовим справам, копія постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду у справі №
808/1163/14 від 12.03.2014).

Окрім того, заявлена позивачем при
митному оформленні товару митна
вартість відповідає рівню імпортних
цін, яка зазначена у листі Державного
підприємства "Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних ринків"
від 10.09.2013 №9/449.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що відповідачем не надано
переконливих доказів, які
підтверджують правомірність прийняття
оскаржуваного рішення щодо
коригування митної вартості.

З дій відповідача та прийнятих рішень
не вбачається наявність потреби
витребування у позивача даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товару, наявність виникнення у нього
об'єктивних обставин та обґрунтованих
сумнівів щодо достовірності поданих
декларантом відомостей про митну
вартість товару та/або неправильності
обрання позивачем методу визначення та
обчислення митної вартості товару.

Відповідно до ч. 12 ст. 264 Митного кодексу
України у разі відмови у прийнятті
митної декларації посадовою особою
митного органу заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості митним органом не дотримано
процедуру визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, у зв'язку з чим Рішення
про коригування митної вартості
товарів за резервним методом №
112030000/2013/000628/2 від 26.09.2013 року та
відповідно Картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України
№112030000/2013/00678 від 26.09.2013 прийняті
протиправно.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що при митному
оформленні товару позивачем до митного
органу надані всі необхідні документи
для визначення митної вартості товару,
тому оскаржувані рішення про
коригування митної вартості та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України прийняті
необґрунтовано, всупереч вимогам
діючого законодавства, та є таким, що
підлягають визнанню протиправними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до
Запорізької митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області про визнання
протиправним та скасування картки
відмови та рішення про коригування
митної вартості товарів та стягнення
надмірно сплаченого ввізного
мита - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай