Справа № 817/1724/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"15" жовтня 2014 р.
Справа № 817/1724/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "22" липня 2014
р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рівненський молодіжний жилий
комплекс" до Державної податкової
інспекції у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними
дій,визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рівненський
молодіжний жилий комплекс» звернулося
з адміністративним позовом про
визнання протиправними дій
податкового органу щодо проведення
перевірки своєчасності сплати
узгодженого податкового зобов'язання
до бюджету, за наслідками яких складено
акт від 21.06.2013р. №239 та про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у місті
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області (далі
по тексту - ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області)
форми «Ш» від 03.07.2013р. №, яким ТОВ
«Рівненський МЖК» на підставі
встановленого порушення граничного
строку сплати суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) визначеного
п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) за затримку на 752, 725
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 24129,85 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
у сумі 4825,97 грн. за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 року
позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії податкового
органу щодо проведення перевірки
своєчасності сплати узгодженого
податкового зобов'язання до бюджету,
за наслідками якої було складено акт
перевірки за №239 від 21.06.2013 року.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
м.Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області за № від 03.07.2013 року.

Присуджено на користь позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рівненський
молодіжний жилий комплекс" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 255,78 грн.

Не погоджуючись з даною постановою
податкова інспекція звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у позові відмовити .

Представники сторін в засідання суду
не з'явились, хоча про дату, час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
сторонам рекомендованою
кореспонденцією судових повісток та
копій ухвал суду.

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
було проведено документальну невиїзну
позапланову перевірку своєчасності
сплати узгодженого податкового
зобов'язання до бюджету ТОВ
«Рівненський МЖК» за наслідками якої
ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області складено акт від
21.06.2013р. №239 перевірки щодо
своєчасності сплати узгодженого
податкового зобов'язання до бюджету.

Згідно висновків акта перевірки
встановлено порушення п.203.2 ст.203
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), а саме: ТОВ «Рівненський
МЖК» порушено терміни сплати
узгодженого податкового зобов'язання
по податку на додану вартість: звітний
період: березень 2011р., термін сплати:
30.04.2011р., сума зобов'язань: 19274,85 грн.,
фактично сплачено: 24.05.2013р. на суму 19274,85
грн., кількість днів прострочення:
752;звітний період: квітень 2011р., термін
сплати: 30.05.2011р., сума зобов'язань: 4855,00
грн., фактично сплачено: 24.05.2013р. на суму
4855,00 грн., кількість днів прострочення:
725.

На підставі акта перевірки прийняте
податкове повідомлення - рішення форми
«Ш» від 03.07.2013р. №, яким ТОВ
«Рівненський МЖК» на підставі
встановленого порушення граничного
строку сплати суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) визначеного
п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) за затримку на 752, 725
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 24129,85 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
у сумі 4825,97 грн. за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг), ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області стверджує про несвоєчасність
сплати позивачем узгодженої суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) за
березень - квітень 2011року.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що ТОВ
«Рівненський МЖК» не було обізнане, що
стосовно нього за наявності
відповідних обставин у певний час та у
певному місці здійснюватиметься
документальна невиїзна позапланова
перевірка; податковим органом не
приймалося будь-яке рішення, яке
оформлене наказом керівника
податкового органу, про проведення
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «Рівненський МЖК»; копія
наказу про проведення документальної
невиїзної позапланової перевірки не
була вручена (надіслана) посадовим
особам позивача; відповідачем не було
надіслано (вручено) посадовим особам
позивача письмове повідомлення про
дату початку та місце проведення такої
перевірки, а тому є всі підстави
стверджувати, що податковий орган
вийшов за межі наданих йому
повноважень і діяв поза межами
правового поля.

У разі недотримання платником податків
порядку погашення податкового боргу та
виконання податкових зобов'язань,
передбаченого п.7.7 ст.7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями), податковий орган не
наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.
Самостійне зарахування податковим
органом сплачених платником податку
сум у рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст.62 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), одним із способів
здійснення податкового контролю є
перевірки та звірки відповідно до
вимог цього Кодексу, а також перевірки
щодо дотримання законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи у
порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

У відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) визначено види
перевірок, які мають право проводити
органи державної податкової служби, а
саме: камеральні, документальні,
фактичні.

У свою чергу, документальні перевірки
можуть бути плановими або
позаплановими, а також виїзними або
невиїзними.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки визначено ст.79
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

Так, документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

У відповідності до п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби виключно
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам органу державної
податкової служби право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Судом встановлено, що податковим
органом проведено саме документальну
невиїзну позапланову перевірку
позивача, однак, рішення керівника
органу державної податкової служби,
оформленого наказом не приймалося та
не надсилалося (не вручалося) посадовим
особам позивача. Копія такого наказу на
проведення перевірки ТОВ «Рівненський
МЖК» до матеріалів справи відповідачем
не долучено.

У відповідності до п.81.3 ст.81
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), під час проведення
перевірок посадові (службові) особи
органів державної служби повинні діяти
у межах повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Діяльність органів державної влади
регулюють закони та підзаконні акти,
які дають суб'єктам владних
повноважень можливість користування
певною свободою розсуду при вирішенні
питань і встановлюють межі такої
свободи, тобто наділяють їх
дискреційними повноваженнями.

Тобто, для органів державної влади та
їх службових осіб діє
спеціально-дозвільний принцип
конституційного права, який, поширюючи
свій нормативний вплив на органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, суттєво обмежує цих
суб'єктів у виборі варіантів чи моделі
своєї поведінки. Адже вони зобов'язані
діяти лише таким чином та у такий
спосіб, як це прямо передбачено
конституційно-правовими нормами,
законами України і лише в межах
закріпленої за ними компетенції.

Вчинення ж державним органом чи його
посадовою особою дій у межах
компетенції, але непередбаченим
способом, у непередбаченій законом
формі або з виходом за межі компетенції
є підставою для визнання таких дій та
правових актів, прийнятих у процесі їх
здійснення, неправомірними та
незаконними.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, що так,
як ТОВ «Рівненський МЖК» не було
обізнане, що стосовно нього за
наявності відповідних обставин у
певний час та у певному місці
здійснюватиметься документальна
невиїзна позапланова перевірка;
податковим органом не приймалося
будь-яке рішення, що оформлене наказом
керівника податкового органу, про
проведення документальної невиїзної
позапланової перевірки ТОВ
«Рівненський МЖК»; копія наказу про
проведення документальної невиїзної
позапланової перевірки не була вручена
(надіслана) посадовим особам позивача;
відповідачем не було надіслано
(вручено) посадовим особам позивача
письмове повідомлення про дату початку
та місце проведення такої перевірки, то
є всі підстави стверджувати, що
податковий орган вийшов за межі
наданих йому повноважень і діяв поза
межами правового поля.

Крім того, судом встановлено, що форма
акту перевірки не затверджена жодним
наказом Міністерства доходів і зборів
України, а самостійно розроблена
відповідачем.

У відповідності до ч.3 ст.70 КАС України,
докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги.

Отже, зафіксована інформація у акті
перевірки від 21.06.2013р. №239 не може бути
взята до уваги судом у відповідності до
ч.3 ст.70 КАС України, оскільки така
інформація одержана з порушенням
закону.

Крім того , як встановлено судом,
19.04.2011р. ТОВ «Рівненський МЖК» було
подано до Державної податкової
інспекції у місті Рівному Рівненської
області Державної податкової служби
(далі по тексту - ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС) податкову
декларацію з податку на додану
вартість за березень 2011р.. У рядку 25
«Сума податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду (рядок 18 - рядок 21)
задекларовано до сплати 28383,00 грн..
Сплачено у відповідності до платіжного
доручення від 27.04.2011р. №1728у розмірі 8383,00
грн..

20.05.2011р. ТОВ «Рівненський МЖК» було
подано до ДПІ у м. Рівному Рівненської
області ДПС податкову декларацію з
податку на додану вартість за квітень
2011р.. У рядку 25 «Сума податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду з урахуванням залишку
від'ємного значення попереднього
звітного періоду (рядок 18 - рядок 21)
задекларовано до сплати 4855,00 грн..
Сплачено у відповідності до платіжного
доручення від 26.05.2011р. №1681 у розмірі
5000,00 грн..

Сплачені кошти з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) за березень -
квітень 2011року податковим органом
спрямовано в погашення податкового
боргу, що існував у 2009-2010рр..

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
неправомірного спрямування податків в
погашення податкового боргу, що
існував у 2009-2010рр., так як на момент
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг), а саме за
2009-2010рр., був чинний Закон України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями).

Пунктом 7.7 ст.7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями) визначений принцип
рівності бюджетних інтересів.
Установлено, що податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Як визначено пп.7.1.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями), джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку. Отже,
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Згідно з п.6 ст.7 Закону України «Про
Національний банк України» від 20.05.1999р.
№679-XIV (із змінами та доповненнями),
національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004р. №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004р.
за №377/89/76, кошти з рахунків клієнтів
банки списують лише за дорученнями
власників цих рахунків (включаючи
договірне списання коштів згідно з
главою 6 цієї Інструкції) або на
підставі платіжних вимог стягувачів у
разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому згідно з п.3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Тому, суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням пп.16.5.2
п.16.5 ст.16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ
(із змінами та доповненнями) слід
вважати сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями), який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, визначено
вичерпний перелік заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ
(із змінами та доповненнями),
податковий орган не наділений правом
чи обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

З аналізу норм Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями), які встановлюють
відповідальність за порушення
податкового законодавства, вбачається,
що перелік таких порушень є вичерпним і
не підлягає розширеному тлумаченню.
Серед зазначених порушень немає
недотримання порядку погашення
податкового боргу та податкових
зобов'язань, встановленого п.7.7 ст.7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями).

Отже, чинним законодавством України (на
час сплати ТОВ «Рівненським МЖК»
узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) за 2009-2010рр.) не
передбачено застосування спеціальних
заходів відповідальності за порушення
платником податків вимог щодо
першочергового погашення податкового
боргу та виконання податкових
зобов'язань у порядку календарної
черговості їх виникнення. У вказаних
випадках до платника податків
вживаються передбачені Законом
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями) заходи
примусового стягнення податкового
боргу, а також застосовуються штрафні
санкції за порушення граничних строків
сплати податкових зобов'язань.

Аналогічно вказані норми права було
застосовано Верховним Судом України в
постанові від 20.06.2011р. у справі №21-80а11.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що податковим
органом у 2009-2010рр. не було дотримано
законодавства щодо зміни призначення
платежів без згоди платника податків,
що підтверджується: постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 17.09.2012р. у
справі №2а/1770/3385/2012 за позовом ТОВ
«Рівненський МЖК» до ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від
05.02.2013р.;постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
18.02.2013р. у справі №817/55/13-а за позовом ДПІ
у м. Рівному Рівненської області ДПС до
ТОВ «Рівненський МЖК» про стягнення
податкової заборгованості, залишеною
без змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25.04.2013р.;постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
22.04.2013р. у справі №817/1121/13-а за позовом
ТОВ «Рівненський МЖК» до ДПІ у м.
Рівному Рівненської області ДПС про
визнання протиправними дій
податкового органу щодо проведення
камеральних перевірок своєчасності
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість та про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від
08.08.2013р.;постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
12.07.2013р. у справі №817/1805/13-а за позовом
ТОВ «Рівненський МЖК» до ДПІ у м.
Рівному Рівненської області ДПС про
визнання протиправними дій
податкового органу щодо проведення
камеральних перевірок своєчасності
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість та про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від
23.09.2013р.;постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
28.08.2013р. у справі №817/нами України.

Даними судовими рішеннями встановлено
що, спрямування податковим органом
поточних платежів позивача на
погашення податкового боргу в порядку
черговості його виникнення в
попередніх звітах податкових періодах,
до набрання чинності Податковим
кодексом України, призвело до
викривлення показників задекларованих
та сплачених сум у обліковій картці
платника податку та, як наслідок, до
невірного визначення суми недоїмки
станом на 01.01.2011р..

Також, судом встановлено, що всупереч
приписам пп.66.1.5 п.66.1 ст.66 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями) податковий
орган не вніс змін до облікових даних
платника податків на підставі рішення
суду, що набрало законної сили, а саме:
постанови Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.07.2013р. у
справі №817/1805/13-а за позовом ТОВ
«Рівненський МЖК» до ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС про визнання
протиправними дій податкового органу
щодо проведення камеральних перевірок
своєчасності сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість та про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23.09.2013р..

Отже, відповідачем не дотримано
податкового законодавства щодо зміни
призначення платежів без згоди
платника податків у 2009-2010рр., а тому
слід стверджувати про факт
недостовірності даних податкового
обліку позивача. Податковим органом
невірно визначено суму недоїмки на
початок 2011р., а відповідно зараховуючи
згідно п.87.9 ст.87 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) поточні платежі позивача
в порядку черговості виникнення
податкового боргу, податковий орган
невірно визначив погашену суму
податкового боргу та термін затримки
сплати узгодженого податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"22" липня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

К.С. Франовська

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Рівненський молодіжний жилий
комплекс"
вул.Д.Галицького,5,кв.1,м.Рівне,33027

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,