Справа № 750/6736/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6736/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Безіменної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 23 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області, в якому просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
недоплати пенсії та зобов'язати
відповідача здійснити донарахування
пенсії у період з вересня 2013 року по
дату прийнятого рішення відповідно до
вимог статей Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 23 липня 2014 року у
задоволенні адміністративного позову
- відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
Постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що
оскаржуване судове рішення є
незаконним, необґрунтованим та
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, та з застосуванням законів, які
не поширюються на спірні
правовідносини, що призвело до
неправильного вирішення справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивачу згідно витягу із
акту огляду МСЕК була призначена
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання, як інваліду 3
групи, пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою. Вищезазначена пенсія
виплачувалась до 31.01.2011 року на
підставі довідок МСЕК.

10 лютого 2011 року комісією зі
встановлення статусу громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи було встановлено:
враховуючи вимоги ст. 11 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнати
неправомірною видачу позивачу
Чернігівською обласною державною
адміністрацією посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1, оскільки в
дитячому віці не була встановлена
інвалідність, пов'язана з впливом
аварії на Чорнобильській АЕС і на час
встановлення зв'язку захворювання та
інвалідності з впливом аварії на
Чорнобильській АЕС після досягнення
повноліття позивач не мала статусу
потерпілої особи.

У зв'язку з тим, що позивачем було
втрачено право на отримання пенсії
згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та встановлено 3 групу
інвалідності внаслідок загального
захворювання, управлінням з 01.02.2011 року
було призначено пенсію по інвалідності
внаслідок загального захворювання, як
інваліду 3 групи.

З 01.03.2012 року позивачу встановлено 3
групу інвалідності внаслідок
загального захворювання безтерміново.

У своєму запереченні на позов
відповідач вказує, що 09.12.2013 року на
адресу управління надійшла виписка з
акту медико-соціальної експертної
комісії № 0128013, в якій зазначалось, що
позивачу 19.09.2013 року встановлено 3 група
інвалідності по захворюванню,
пов'язаному з впливом аварії на ЧАЕС.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
відповідач діяв правомірно, пенсію
позивачу призначив того виду, який вона
просила на підставі поданої нею заяви,
а після набуття права на інший вид
пенсії, позивач з відповідною заявою
про переведення її на інший вид пенсії
не звернулася, а тому підстав для
задоволення позову немає.

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів з огляду на таке.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» залежно від ступеня
втрати працездатності визначено три
групи інвалідності. Причина, група, час
настання інвалідності, строк, на який
встановлюється інвалідність,
визначаються органом
медико-соціальної експертизи згідно із
законодавством. Органи Пенсійного
фонду та застрахована особа мають
право в установленому законом порядку
оскаржити рішення органів
медико-соціальної експертизи.

Згідно ст.34 даного Закону, пенсія по
інвалідності призначається на весь
строк встановлення інвалідності.
Інвалідам, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 цього Закону,
пенсії по інвалідності призначаються
довічно. Повторний огляд цих інвалідів
провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до п.2 ст.9 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є потерпілі
від Чорнобильської катастрофи -
громадяни, включаючи дітей, які зазнали
впливу радіоактивного опромінення
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до ст.12
вищезазначеного Закону причинний
зв'язок між захворюванням, пов'язаним з
Чорнобильською катастрофою, частковою
або повною втратою працездатності
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і
Чорнобильською катастрофою визнається
встановленим (незалежно від наявності
дозиметричних показників чи їх
відсутності), якщо його підтверджено
під час стаціонарного обстеження
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи уповноваженою медичною
комісією не нижче обласного рівня або
спеціалізованими медичними установами
Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, які мають
ліцензію центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони здоров'я.
Неповнолітнім дітям, зазначеним у
статті 27 цього Закону, в разі
захворювання причинний зв'язок
інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи
встановлюється відповідно до частини
першої цієї статті. На встановлення
причинного зв'язку між погіршенням
стану здоров'я і встановленням
інвалідності та наслідками
Чорнобильської катастрофи мають право
особи, яким після досягнення
повноліття не буде надано відповідно
до частини першої статті 11 цього Закону
статусу потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, з числа: зазначених у
пункті 2 статті 27 цього Закону;
народжених після 26 квітня 1986 року від
батька, який на час настання вагітності
матері мав підстави належати до 1 або 2
категорії постраждалих, або матір'ю,
яка на час настання вагітності або під
час вагітності мала підстави належати
до 1 або 2 категорії постраждалих;
хворих на рак щитовидної залози.

Законом, який визначає основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення є Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської
катастрофи - громадяни, включаючи
дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Частини 1 ст.46 Конституції України
встанволено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, закріплені в Законі
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, дійсно позивача, починаючи з
вересня 2013 року мав право пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегією суддів апеляційної інстанції
також встановлено, що позивачем було
оскаржено рішення Чернігівської
обласної спеціалізованої
лікарсько-консультативної комісії для
дорослих по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з
дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС
комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення» Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації
від 15.02.2011 року (протокол № 9), та
залишення в силі експертного висновку
відповідача від 18.03.2003 року № 57.

Так, рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова позов задоволено
частково та скасувано як незаконний
пункт 4 рішення Чернігівської обласної
спеціалізованої
лікарсько-консультативної комісії для
дорослих по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з
дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС
комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення» Управління охорони здоров'я
Чернігівської облдержадміністрації
від 15.02.2011 року (протокол № 9) про
скасування експертного висновку від
18.03.2003 року № 57, яким встановлено
причинний зв'язок захворювання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на рак щитовидної залози з
наслідками Чорнобильської катастрофи.

Крім того, постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду
визнано протиправним та скасовано
рішення обласної комісії зі
встановлення статусу громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській обласній
державній адміністрації, викладене в
протоколі № 2 від 10 лютого 2011 року про
визнання неправомірною видачу ОСОБА_2
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 серії НОМЕР_1 від 22.01.2008 року
та зобов'язано Чернігівську обласну
державну адміністрацію видати ОСОБА_2
вкладку до посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
від 22.01.2008 року.

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши норми чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що на підставі рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03.12.2013 року та постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21.05.2014 року
позивачу було поновлено той статус,
який вона мала до прийняття скасованих
рішень.

Таким чином, ОСОБА_2 не набула нового
статусу після ухвалення зазначених
рішень, або після повторного
встановлення згідно довідки МСЕК серії
АВ № 0128013 від 19.09.2013 року 3 групи
інвалідності, захворювання пов'язаного
з наслідками аварії на ЧАЕС, а їй було
поновлено статус та повернуто
посвідчення, які позивач мала до
ухвалення скасованих рішень.

Отже, підсумовуючи зазначене вище,
проаналізувавши норми законодавства
України та заслухавши пояснення сторін
та враховуючи копії судових рішень, які
містяться в матеріалах справи, колегія
суддів Київського апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що відповідачем -
неправомірно виплачувалась ОСОБА_2
пенсія по 3-й групі інвалідності
загального захворювання згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
період з вересня 2013 року.

Підсумовуючи наведені положення
діючого законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі
знайшли своє підтвердження,
оскаржувана Постанова постановлено
судом першої інстанції з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на
Постанову Окружного Деснянського
районного суду м. Чернігова від 23.07.2014
року - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 23.07.2014 року - скасувати.

Постановити по справі нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області про зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області щодо недоплати пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівській області здійснити
донарахування пенсії ОСОБА_2
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катстрофи», як інваліду
ІІІ групи в період з вересня 2013 року, з
врахуванням сум, які фактично
виплачені.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.