Справа № 826/6490/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6490/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

24 липня 2014 року №826/6490/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс»

до

державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.03.2013.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс», зокрема, підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288, пункту 274.1 статі 274 Податкового кодексу України, що призвело до заниження розміру орендної плати у період з липня-грудня 2012 року у розмірі 195 709,18 грн., у період січень-березень 2013 року у розмірі 97 854,59 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України (у редакції Кодексу на час виникнення спірних правовідносин) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Згідно пункту 274.1 статі 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 15.11.2013 №14/26-53-22-01-21-32853498 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на заниження вартості оренди землі за договором від 12.12.2005.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» (орендар) та Київською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки від 12.12.2005, відповідно до якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 17.07.2005 №729/3304, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку. Договір укладено на п’ять років.

Акт приймання-передачі земельної ділянки був підписаний 11.04.2005 із виправленнями на 2006 рік, що позивачем не заперечувалось.

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві наголошує на тому, що згідно договору від 12.12.2005 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8 814 146,00 грн., однак в 2007 році відбулися перерахунки грошових оцінок земельних ділянок міста Києва, проте інформація щодо перерахунку орендної плати по даному договору, до перевірки товариством не надано, як і не надано оригіналів документів щодо оренди землі, оригіналу акту приймання-передачі земельної ділянки з чітким визначенням дати отримання.

Позивачем не заперечується той факт, що орендна плата у 2012 році та 2013 році сплачувалась ним на рівні 1,5% від її нормативної грошової оцінки, замість 3% визначених Податковим кодексом України.

Суд звертає увагу, що необхідність перегляду розміру орендної плати у разі зміни розміру земельного податку є не правом, а обов’язком сторін з метою недопущення ухилення від оподаткування.

Під час судового розгляду справи позивачем не надано суду доказів щодо пролонгації дії договору оренди від 12.12.2005 на 2012-2013 роки, акту приймання-передачі земельної ділянки по цьому договору.

Отже позивачем не надано суду доказів щодо наявності підстав для сплати протягом 2012-2013 років орендної плати на рівні 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у договорі оренди від 12.12.2005, термін дії якого на час спірних правовідносин закінчився.

Згідно із приписами статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За таких обставин, під час судового розгляду справи судом встановлено, що у 2012-2013 роках товариство з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» ухилялось від сплати орендної плати за землю у порядку та розмірах, встановлених Податковим кодексом України та занижувало свої грошові зобов’язання із посиланням на договір, якій на час виникнення спірних правовідносин втратив силу.

Враховуючи приписи підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України товариство з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» мало застосовувати річну ставку орендної плати за земельну ділянку на рівні 3% від її нормативної грошової оцінки.

При цьому, посилання позивача на порушення порядку проведення позапланової виїзної перевірки не приймаються судом до уваги, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили (в адміністративних справах 826/1386/14 та 826/1388/14) надавалась оцінка діям та рішенням державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві під час здійснення позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс», у задоволенні позовів відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 487,20 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі у розмірі 4 384,80 грн. (4 872,00 грн. – 487,20 грн.).

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 14, 69, 70, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.