Справа № 813/3155/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 р.
Справа № 876/7715/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Довгополова О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
22.07.2014 р. по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Левадія-Проект" до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування податкових
повідомлень-рішень,-

встановив:

24.04.2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Левадія-Проект" звернулося у суд із
позовом до відповідача - Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними дій та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

У позовній заяві, із урахуванням зміни
позовних вимог, просить суд : визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області від 17.10.2013 р. №
та від 20.01.2014 р. № ; зобов'язати
Державну податкову інспекцію у
Галицькому районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області виключити з електронної бази
даних «Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» висновки, викладені
в акті №210/22-80/35898306 від 03.10.2013р. «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТзОВ
«Левадія-проект» () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаєморозрахунках з
ТзОВ «ТПК Груп» () за
вересень 2012 року»

Позивач свої вимоги мотивує тим, що всі
фінансово-господарські операції
позивача з ТзОВ «ТПК Груп»
підтверджуються бухгалтерськими
документами та податковою звітністю,
що були надані до перевірки; у ДПІ у
Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
відсутні судові рішення про визнання
договору (правочину), укладеного між
ТзОВ «Левадія-Проект» та ТзОВ «ТПК
Груп», недійсним; ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС не було проведено
співставлення даних податкових
зобов'язань та податкового кредиту
ТзОВ «ТПК Груп» в розрізі контрагентів,
а тому не було підстав для відображення
акту про неможливість проведення
зустрічної звірки в АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 р.
позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області від
17.10.2013 р. № .

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області від
20.01.2014 р. № .

Зобов'язано ДПІ у Галицькому районі м.
Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області виключити з електронної бази
даних «Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА» інформацію, внесену на
підставі акту перевірки № 210/22-80/35898306
від 03.10.2013 р. «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Левадія-Проект» з
питань дотримання податкового
законодавства по взаєморозрахунках з
ТзОВ «ТПК Груп» за вересень 2012 р.».

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що судом
першої інстанції не досліджувалась
реальність господарських операцій.
Зокрема, із долучених позивачем
договорів поставки №01-24/09, надання
юридичних послуг №1-08/12, надання
бухгалтерських послуг №2-08/12, на
неодноразові витребовування
документів від позивача, такі у судові
засідання надані не були, більше того
позивач не міг повідомити, який вантаж
перевозився, хто перевозив, які послуги
йому були надані.

Щодо договору поставки, від позивача
витребовувались зокрема сертифікати
якості, замовлення, інформація про те,
яким чином здійснювалось
транспортування та інформація про
уповноваженого представника
постачальника.

Говорячи про договір надання юридичних
послуг №1-08/12 позивач не надавав жодних
локальних актів, по якому йому ніби то
надавались юридичні послуги,
договорів, інформацію про позовну
роботу, жодної письмової консультації
та інших пунктів договору.

Відносно договору надання
бухгалтерських послуг №2-08/12
аналогічно позивачем не надано
детальної інформації про надані йому
бухгалтерські послуги. Також, як
повідомляв сам позивач у засіданні, в
його штаті працює бухгалтер, тому
необхідності залучення додаткових сил
не було.

Таким чином, апелянт вважає, що суд
першої інстанції неповно з'ясував усі
обставини, що мають значення для
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, пп.
75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п.82.2
ст.82 Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та
доповненнями) та відповідно до наказів
ДПІ у Галицькому районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області №193 від 18.09.2013р. та №
206 від 24.09.2013р. проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТзОВ
«Левадія-Проект» () з
питань дотримання податкового
законодавства по взаєморозрахунках з
ТзОВ «ТПК Груп» () за
вересень 2012 року, а також документальне
підтвердження використання у власній
господарській діяльності товарів
(робіт, послуг) чи подальшу реалізацію
цих товарів (робіт, послуг) від
вищевказаного контрагента. За
результатами перевірки було складено
акт № 210/22-80/35898306 від 03.10.2013р. «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТзОВ
«Левадія-проект» () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаєморозрахунках з
ТзОВ «ТПК Груп» () за
вересень 2012 року» (а.с.14-21).

Згідно висновків акту перевірки ТзОВ
«Левадія-Проект» порушено п. 198.1, п.198.3,
п.198.6 Податкового Кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та
доповненнями), занижено податок на
додану вартість за вересень 2012 року на
суму 63580,34 грн.; п. 44.1, п.44.3 ст. 44, п.121.1 ст.
121 Податкового Кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VI, не надано до
перевірки всіх первинних документів,
пов'язаних з обчисленням і сплатою
податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

На підставі вищевказаного акта
перевірки ДПІ у Галицькому районі м.
Львова було прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області від
17.10.2013 р. № з податку на додану
вартість, за яким збільшено суму
грошового зобов'язання ТзОВ
«Левадія-Проект» на 79475,43 грн. (за
основним платежем - 63580, 34 грн., за
штрафними санкціями - 15895,09 грн.)

- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Галицькому районі ГУ Міндоходів у
Львівській області від 20.01.2014 р. №
, яким застосовано суму штрафних
санкцій в розмірі 510 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійсненні операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів ( у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 зазначеної статті
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається даті
тієї з подій, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

За змістом п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 Податкового кодексу України,
протягом звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(в тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Згідно п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів вважає, що позивачем
дотримано норми вищенаведених норм
Податкового кодексу України, з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Так, у судовому засіданні колегією
суддів досліджувались копії наявних у
матеріалах справи первинних
документів, зокрема: договору поставки
№ 01-24/09 від 24.09.2012 р., видаткових
накладних № 24/09-29 від 24.09.2012 р., № 25/09-33
від 25.09.2012 р., № 26/09-24 від 26.09.2012 р., № 27/09-24
від 27.09.2012 р., № 28/09-45 від 28.09.2012 р.,
податкових накладних; договору про
надання юридичних послуг № 1-08/12 від
01.08.2012 р., акту приймання-передання
наданих послуг від 26.09.2012 р., податкової
накладної № 608 від 26.09.2012 р.; договору
про надання бухгалтерських послуг №
2-08/12 від 01.08.2012 р., акту
приймання-передачі наданих послуг від
28.09.2012 р., податкової накладної № 754 від
28.09.2012 р.; докази на підтвердження
оплати.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Із положень ч. 1,
3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В контексті наведеної правової норми,
судом першої інстанції вірно
встановлено, що долучені до справи
копії первинних документів, які
підтверджують факт проведених ТзОВ
«Левадія-Проект» та ТзОВ «ТПК Груп»
господарських операцій, відповідають
вимогам, встановленим ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні".

Так, відповідач посилається на Акт ДПІ
у Печерському районі м. Києва ДПС
№1239/22-2/38148831 від 03.04.2013 р. «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ «ТПК Груп» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 02.04.2012
р. по 28.02.2013 р.».

Колегією суддів встановлено, що
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20.06.2013р. у
справі №813/3291/13-а, залишеною без змін
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2013 р. у
справі №876/10407/13, визнано протиправними
дії ДПІ у Печерському районі м. Києва
ДПС щодо проведення зустрічної звірки
ТзОВ «ТПК Груп» і визнано
протиправними дії ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС щодо відображення
акту від 03.04.2013р. №1239/22-2/38148831 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ «ТПК Груп» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 02.04.2012р. по
28.02.2013р. в АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України».

Крім того, судом вірно зазначено, що
зазначений акт не є належним та
допустимим доказом у даній
адміністративній справі, а посилання
відповідача на нього як на обставину,
яка обґрунтовує правомірність
донарахування позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, є безпідставним, оскільки
чинне законодавство України не ставить
у залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства та належного ведення
господарської діяльності іншим
суб'єктом господарювання.

Дослідивши представлені на огляд суду
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
вважає, що апелянтом не доведено
твердження, що господарські операції
між ТзОВ «Левадія-Проект» та ТзОВ «ТПК
Груп» не відбувались.

Відповідно до п. 85.2. ст. 85 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

Згідно з п. 121.1. ст. 121 Податкового
кодексу України, незабезпечення
платником податків зберігання
первинних документів облікових та
інших регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів протягом
установлених статтею 44 цього Кодексу
строків їх зберігання та/або ненадання
платником податків контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених цим
Кодексом, тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 510 гривень.

В контексті викладеного, не
спростованим відповідачем є
твердження позивача про те, що первинні
документи, копії яких долучені до
матеріалів справи, були представлені
на дослідження перевіряючих. Доводи
позивача підтверджуються наведеним у
акті перевірки № 210/22-80/35898306 від 03.10.2013р.
переліком документів, які використано
при проведенні перевірки (п.2.8
«Узагальнений перелік документів, які
було використано при проведенні
перевірки» розділу 2 «Загальні
положення»).

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги лист від 18.11.2013 р. № 5322/22-80 ДПІ у
Галицькому районі м. Львова «Про
внесення змін до акту перевірки»,
оскільки такі зміни внесено не особами,
які проводили перевірку.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області від 17.10.2013 р. №
та від 20.01.2014 р. № слід визнати
протиправними та скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
виключити з електронної бази даних
«Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
висновки, викладені в акті №210/22-80/35898306
від 03.10.2013р. «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Левадія-проект» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаєморозрахунках з ТзОВ «ТПК Груп»
() за вересень 2012 року,
колегія суддів виходить з наступного.

Так, підпунктом 16.1.2 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України
передбачено, що платник податків
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів.

Положення пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України зобов'язують платника
податків подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу
України прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу.

Як наслідок, обов'язок платника
податків подати декларацію з податку
на додану вартість узгоджується з
обов'язком контролюючого органу
прийняти таку декларацію та, при
відсутності зауважень до її
оформлення, відобразити показники цієї
декларації у відповідних базах
податкової звітності.

Відтак, показники податкового кредиту
та податкових зобов'язань конкретного
платника податків, які відображаються
в інформаційній базі співставлення,
формуються на підставі показників
поданих таким платником податків
податкових декларацій з податку на
додану вартість з додатком № 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість, і повинні їм
відповідати.

Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
контролюючим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Отже, платник податку діє законно у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку) доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України, що
виключає можливість застосування до
платника негативних правових
наслідків (зокрема, у вигляді вилучення
з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку ст.
54 ПК України та його узгодження.

Як наслідок, самостійна зміна
відповідачем в інформаційних базах
співставлення показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань ТзОВ
«Левадія-Проект» без зміни цих
показників самим позивачем шляхом
подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), порушує його права та
інтереси, оскільки позивач, як платник
податків, має право розраховувати на
те, що задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 р. по
справі № 813/3155/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

О.М. Довгополов

Ухвала складена в повному обсязі 07.10.2014
року.