Справа № 820/5357/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/63332/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі
судового засідання за участю
представника Харківської митниці
МіндоходівЗайця В.С. (суддя-доповідач),
Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Руденко
Н.В., Борисової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Харківської митниці Міндоходів на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року у справі за
позовом спільного підприємства
«Украінская Восточная Рибная
Компанія» товариство з обмеженою
відповідальністю до Харківської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Харківській області
про скасування рішення та картки
відмови, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2013 року Спільне підприємство
«Украінская Восточная Рибная
Компанія» товариство з обмеженою
відповідальністю (далі - СП «УВРК»)
пред'явило позов до Харківської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Харківській області
про

скасування Рішення про коригування
митної вартості товарів №
807010001/2013/000016/1 від 06 червня 2013 року;

скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807010001/2013/00018 від 06 червня
2013 року;

стягнення з Державного бюджету України
на користь СП «УВРК» надмірно сплачені
11 180 гривень 80 копійок податку на додану
вартість.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року зазначений позов задоволено
частково.

Скасовані Рішення Харківської
обласної митниці про коригування
митної вартості товарів № 807010001/2013/000016/1
від 06 червня 2013 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
807010001/2013/00018 від 06 червня 2013 року. В іншій
частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року апеляційну скаргу Харківської
митниці Міндоходів залишено без
задоволення, апеляційну скаргу СП
«УВРК» задоволено.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року в частині відмови в задоволенні
позову СП «УВРК» скасовано, прийнято
нову постанову, якою позов в цій
частині задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь СП «УВРК» сплачений податок
на додану вартість у розмірі 11180 грн. 80
коп.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Харківська митниця
Міндоходів, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що 01 червня 2007 року
між позивачем та RZEDSIEBIORSTWO PRODUKCY JNO-HANDLOWE
PIRS Sp.z.o.o. укладено зовнішньоекономічний
контракт про поставку товару.

На виконання умов даного контракту на
митну територію України відповідно до
Інвойсу № FAP/62/2013/MRM від 28 травня 2013 р.
було ввезено товар, одержувачем якого є
позивач.

Для здійснення митного контролю та
митного оформлення позивачем подана
декларація митної вартості №
807010001/2013/806166 від 06 червня 2013 року та
заявлено митну вартість товару,
визначену за методом оцінки № 1 за
ціною контракту.

Також разом із декларацією митної
вартості № 807010001/2013/806166 від 06 червня 2013
року позивачем подано картку обліку
особи, яка здійснює операції з
товарами; міжнародну автомобільну
накладну (СМR), книжку МДП (Саrnet TIR);
рахунок за послуги перевезення товару;
прейскурант (прайс-лист) виробника
товару; рахунок-фактуру (інвойс);
доповнення до зовнішньоекономічного
контракту; зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; договір (контракт) про
перевезення товару; сертифікат про
походження товару загальної форми.

Розрахована декларантом митна
вартість товару згідно наданих
документів (камбала морожена)
становить 160746,23 грн. за 19500 кг. (нетто)
товару, в тому числі у вартість входить
і оплата транспортних послуг.

Під час здійснення митного контролю
митними органами було виявлена
невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у главі 9
Митного кодексу України, в зв'язку з
тим, що надані декларантом документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; відсутні дані щодо витрат на
виплату комісійних винагород,
звичайних надбавок на прибуток та
загальних витрат у зв'язку з продажем
на митній території України; відсутні
дані щодо витрат, понесених в Україні
на навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування.

Враховуючи зазначене митним органом
було повідомлено позивача про
необхідність надання додаткових
документів, про що було зроблено запис
у декларації митної вартості №
807010001/2013/806166 від 06 червня 2013 року та
підпис декларанта на зворотному боці
декларації митної вартості №
807010001/2013/806166 від 06 червня 2013 року.

Позивач вимогу митного органу
проігнорував та дав пояснення митному
органу, що документи для здійснення
митного оформлення товару подані у
повному обсязі згідно статті 53 Митного
кодексу України, а надати документи, що
вимагаються митним органом не має
можливості.

Оскільки позивач відмовився надати
митному органу додаткові документи в
підтвердження заявленої митної
вартості, за наслідками проведених
консультацій з декларантом та у зв'язку
із неможливістю застосування інших
методів, визначених підпунктами «а» -
«г» пункту 2 частини 1 статті 57 Митного
кодексу України, відповідачем прийнято
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2013/000016/1 від
06 червня 2013 року, яким відповідно до
підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті
57 Митного кодексу України скориговано
вартість товару у більшу сторону, до
216650,26 грн. (27105 USD), що призвело до
збільшення на 11180,80 грн. податку на
додану вартість.

06 червня 2013 року відповідачем також
винесено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807010001/2013/00018.

Пізніше, з метою випуску
задекларованих товарів у вільний обіг,
позивачем подано митному органу
декларації митної вартості №
807010001/2013/806166 із визначенням вартості
товару за ціною, скоригованою
відповідачем.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині скасування
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2013/000016/1 від
06 червня 2013 року та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2013/00018
від 06 червня 2013 року, суд першої
інстанції зазначив, що в судове
засідання відповідачем не надано
доказів які б об'єктивно свідчили про
те, що подані до митного оформлення
документи містять розбіжності чи
ознаки підробки, не підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів або не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В зв'язку із цим суд першої інстанції
прийшов до висновку, що митниця діяла
протиправно, вимагаючи від позивача
додаткових документів в підтвердження
заявленої митної вартості товару,
незаконно винесла рішення про
коригування митної вартості товарів №
807010001/2013/000016/1 від 06 червня 2013 року та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807010001/2013/00018 від 06 червня 2013 року.

Разом з цим, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що оскільки заяви
про повернення надмірно сплаченого
податку на додану вартість позивач до
митного органу не надавав, позивачем не
дотримано порядку повернення надмірно
сплачених платежів, а тому позовні
вимоги про стягнення з Державного
бюджету України на користь СП «УВРК»
надмірно сплачених 11180,80 грн. податку
додану вартість задоволенню не
підлягають.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції в
частині задоволення позову погодився
та залишив постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 25
вересня 2013 року в цій частині без змін.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог суд
апеляційної інстанції зазначив, що
оскільки протиправність відмови
Харківської митниці у митному
оформленні товару за митною
декларацією № 807010001/2013/806161 призвело до
надмірної сплати позивачем податку
на додану вартість у розмірі 11180,80 грн.,
вказана сума надмірно сплачених
платежів підлягає стягненню на користь
позивача з Державного бюджету України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанції не погоджується
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України (чинного, на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - МК
України) митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК
України відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54
кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування;
інформацію про а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що:
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); не впливають значною мірою
на вартість товару; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної ціни товару лежить на позивачу.
При цьому митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей, може витребувати додаткові
документи.

Як вбачається із матеріалів справи
митним органом під час здійснення
контролю наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей,
використаних при обчисленні митної
вартості, було встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості містили не
повні відомості щодо числових значень
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, також були відсутні дані щодо
витрат на виплату комісійних
винагород, звичайних надбавок на
прибуток та загальних витрат у зв'язку
з продажем на митній території України,
щодо витрат понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування.

Оскільки з поданих позивачем митному
органу документів неможливо було
впевнитись у правильності визначення
позивачем заявленої митної вартості
товару, додаткових документів на
вимогу митного органу надано ним не
було, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що митним органом обґрунтовано не
застосовано основний метод визначення
митної вартості - за ціною договору
(контракту), щодо товарів які
імпортуються заявлений декларантом,
правомірно прийнято Рішення про
коригування митної вартості товарів №
807010001/2013/000016/1 від 06 червня 2013 року та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807010001/2013/00018 від 06 червня 2013 року.

Враховуючи, що Рішення митного органу
про коригування митної вартості
товарів № 807010001/2013/000016/1 від 06 червня
2013 року та картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807010001/2013/00018 від 06 червня
2013 року правомірні, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що позовні
вимоги про стягнення з Державного
бюджету України на користь СП «УВРК»
надмірно сплачені 11 180 гривень 80
копійок податку на додану вартість
безпідставні та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки судами були повно і правильно
встановлені обставини справи однак при
ухваленні рішень було допущено
порушення норм матеріального права,
ухвалені рішення підлягають
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року скасувати та
прийняти нове рішення.

В задоволенні позовних вимог спільного
підприємства «Украінская Восточная
Рибная Компанія» товариство з
обмеженою відповідальністю до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області про скасування
рішення та картки відмови відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: