Справа № 804/9718/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р. Справа № 804/9718/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Неклеса О.М.,
одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
м. Дніпропетровська про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
(далі - Дніпропетровська митниця,
відповідач-1), Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
м. Дніпропетровська
(далі - УПФУ в Кіровському районі, далі -
відповідач-2), в якому, з урахуванням
уточнень до адміністративного позову,
просить:

- визнати протиправними бездіяльність
Дніпропетровської митниці як
правонаступника Криворізької митниці
щодо не сплати до Пенсійного фонду
України страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до Закону
України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за ставками: 33,2 відсотка
суми фактично виплаченої ОСОБА_1
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за період з травня по жовтень
2007 року та з березня по вересень
2008 років (тринадцять місяців), в розмірі
45 404 (сорок п'ять тисяч чотириста чотири)
грн. 99 коп.

- зобов'язати вчинити певні дії
Дніпропетровську митницю сплатити до
Пенсійного фонду України страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (400/97-ВР
) за ставками: 33, 2 відсотка суми
фактично виплаченої мені заробітної
плати за час вимушеного прогулу за 1
місяць у розмірі 3363,14 грн., та
нарахувати і рознести за кожний місяць
в період з травня по жовтень 2007 року та
з березня по вересень 2008 років
(тринадцять місяців).

- визнати нечинним та скасувати рішення
УПФУ в Кіровському районі висновків
проведеної перевірки щодо
бездіяльності та поданих відомостей
Криворізькою митницею до Державного
реєстру по сплаті до Пенсійного фонду
України страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ОСОБА_1;

- зобов'язати прийняти рішення та
вчинити певні дії УПФУ в Кіровському
районі отримати від Дніпропетровської
митниці страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та занести зміни до
індивідуальних відомостей за 2007 - 2008
роки відносно ОСОБА_1, як застрахованої
особи щодо помісячного нарахування
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на підтвердження
страхового стажу за період з травня по
жовтень 2007 року та з березня по
вересень 2008 років
(тринадцять місяців).

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що рішенням суду від 10.08.2008 р.
позивача поновлено на роботі, стягнуто
за час вимушеного прогулу заробітну
плату в розмірі 45404, 99 грн. При зверненні
у лютому 2014 р. до Управління Пенсійного
фонду для підготовки документів на
оформлення пенсії, позивачу стало
відомо, що Криворізькою митницею не
сплачено страхові внески 33, 2% з суми
нарахованого ОСОБА_1 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на користь Пенсійного
фонду за період з травня по жовтень 2007
р. та з березня по вересень 2008 р. Позивач
вважає, що дане порушення
законодавства суттєво впливає на
очікуваний розмір пенсії позивача у
зв'язку з не зарахуванням в пенсійний
стаж 13 місяців, який було втрачено з
вини підприємства у зв'язку з
незаконним звільненням з роботи.
Позивач наголошував, що відповідачем
порушено вимоги Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та конституційні права
позивача у зв'язку з неправомірним не
нарахуванням та несплатою до
Пенсійного фонду відповідних внесків.
На підставі викладеного, позивач
просив задовольнити адміністративний
позов в повному обсязі. 26.09.2014 р. позивач
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Представником відповідача -1 подані до
суду заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначено про порушення позивачем
строку звернення до адміністративного
суду з відповідним позовом,
безпідставність вимог позивача щодо
обов'язку відповідача-1 нарахувати та
сплатити до Пенсійного фонду
відповідні внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Представником позивача
вказано, що суму 45404, 99 грн. було списано
на виконання рішення суду без відома
митниці, у зв'язку з чим сума не була
нарахована відповідачем як заробітна
плата ОСОБА_1 за період вимушеного
прогулу, з неї не було стягнуто всі
необхідні податки та збори; крім того,
не було враховано, що із суми,
визначеної судом у розмірі 45404, 99 грн.
ОСОБА_1 було нараховано 3363, 14 грн. та
сплачено відповідно до Відомості
зарплати № 10 від 21.10.20008 р. в сумі 2616, 22
грн. Представник відповідача в судових
засіданнях просила відмовити в
задоволенні адміністративного позову.
26.09.2014 р. представник відповідача-1 в
судове засідання не прибув, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

25.09.2014 р. засобами факсимільного зв'язку
від представника відповідача-2
надійшли заперечення проти
адміністративного позову, в яких
представник УПФУ в Кіровському районі
висловлює незгоду з позовними вимогами
та зазначає про їх безпідставність та
необґрунтованість. Представник
відповідача-2 в запереченнях проти
позову просив залишити
адміністративний позов без
задоволення. Представник відповідача-2
в судове засідання не прибув, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Положеннями ч. 4 ст. 122 КАС України
встановлено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

У відповідності до ст. 128 КАС України
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши письмові докази по справі,
оцінивши їх у сукупності, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 10.07.2007 р.
наказом Криворізької митниці
Державної митної служби України № 74-к
ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та звільнено з посади
заступника начальника митного посту
«Нікополь» Криворізької митниці
Державної митної служби України.

Постановою Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 10.10.2008 р. ОСОБА_1 поновлено
на посаді заступника начальника
митного посту «Нікополь» Криворізької
митниці Державної митної служби
України, стягнуто з Криворізької
митниці Державної митної служби
України на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 45404, 99 грн.; постанову суду в цій
частині звернуто до негайного
виконання.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2009 р. постанову
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 10.10.2008 р.
в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
та стягнення з Криворізької митниці
Державної митної служби України на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в розмірі 45404, 99
грн. залишено без змін.

20.10.2008 р. Криворізькою митницею
Державної митної служби України видано
наказ № 555 про виплату ОСОБА_1 середньої
заробітної плати за один місяць на
виконання постанови суду від 10.10.2008 р.

Відповідно до копії відомості зарплати
№ 90 від 21.10.2008 р., долученої до
матеріалів справи, ОСОБА_1 нараховано
2616, 22 грн. (за рішенням суду).

Постановою Дзержинського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції від 31.07.2009 р. відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-36, виданого
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом 11.06.2009 р. про
скасування наказу начальника
Криворізької митниці Державної митної
служби України № 74-к від 10.04.2007 р. про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та звільнення ОСОБА_1

Відповідно до Повідомлення про
безспірне списання коштів з рахунка
боржника згідно з платіжною вимогою
від 24.09.2009 р. № 339/В11, проведено
примусове списання коштів з рахунків
Криворізької митниці (боржника) в сумі
45404, 99 грн. (що підтверджується
меморіальним ордером від 29.09.2009 р. № 75)
та суму виконавчого збору в розмірі 283,
23 грн. (що підтверджується меморіальним
ордером від 29.09.2009 р. № 76).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2013 р. № 229 «Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів» утворено
Дніпропетровську митницю Міндоходів,
яка є правонаступником усіх прав та
обов'язків, в тому числі, Криворізької
митниці Державної митної служби
України.

04.03.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровської митниці з заявою, в
якій просив роз'яснити причини не
сплати податків та соціальних внесків
позивачу за час вимушеного прогулу до
Пенсійного фонду України.

Листом від 24.03.2014 р. № 04-50-05-01/1844
Дніпропетровська митниця повідомила
позивача, що обов'язок щодо сплати
податку на доходи фізичних осіб та
соціальні внески з середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
примусово стягнутої суми покладається
на працівника.

23.04.2014 р. УПФУ в Кіровському районі
листом № 3195/03/18 повідомило ОСОБА_1 про
те, що з метою з'ясування правильності
нарахування, обчислення, сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, достовірності відомостей,
поданих до Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, вирішується
питання щодо проведення перевірки
відповідно до вимог чинного
законодавства Дніпропетровської
митниці, яка є правонаступником
Криворізької митниці Державної митної
служби України, про результати якої
ОСОБА_1 буде повідомлено додатково.

05.06.2014 р. УПФУ в Кіровському
районі на адресу позивача направлено
лист № 4458/03/18, в якому
зазначено, що УПФУ в Кіровському районі
проведено позапланову перевірку
Дніпропетровської митниці щодо
правильності нарахування, обчислення,
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, достовірності відомостей,
поданих до Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період
вимушеного прогулу з 01.04.2007 р. по 31.10.2008
р. по ОСОБА_1, за результатами
якої складено довідку № 049 від 05.06.2014 р.,
з висновками про те, що вказаною
перевіркою порушень з боку
Криворізької митниці Державної митної
служби України не встановлено.

У відповідності до положень ст. 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058)
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 14 Закону № 1058 визначено, що
страхувальниками відповідно до цього
Закону є, зокрема, роботодавці:
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для
осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті
11 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 20 Закону № 1058, обчислення
страхових внесків застрахованих осіб,
зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і
18 статті 11 цього Закону, здійснюється
страхувальниками на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
заробітної плати(доходу), грошового
забезпечення, на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV
страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, та/або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно із цим
Законом і за який сплачено страхові
внески

Наказом державного комітету
статистики України від 13.01.2004 р. № 5
затверджено Інструкцію зі статистики
заробітної плати, зареєстровану в
Міністерстві юстиції України 27 січня
2004 р. за N 114/8713.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 Інструкції,
остання містить основні методологічні
положення щодо визначення показників
оплати праці у формах державних
статистичних спостережень з метою
одержання об'єктивної статистичної
інформації про розміри та структуру
заробітної плати найманих працівників.
Інструкція не застосовується для
визначення складових фонду оплати
праці як бази (об'єкта) для нарахування
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З аналізу розділу 2 Інструкції
вбачається, що суми, стягнуті
виконавчою службою за рішенням суду на
користь працівника згідно з виконавчим
листом, не належать до фонду основної
заробітної плати та фонду додаткової
заробітної плати.

Як вже було встановлено судом,
Дзержинським відділом державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції проведено
примусове списання коштів з рахунків
Криворізької митниці (боржника) в сумі
45404, 99 грн., на виконання рішення суду.
При цьому, утримання податків, зборів
та інших платежів із суми стягнутої
заробітної плати ОСОБА_1 митницею не
здійснено.

Суд зазначає, що Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 р.
№ 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV)
передбачено, що у випадках примусового
виконання рішень суду щодо стягнення
заробітної плати на користь працівника
за час вимушеного прогулу державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
судового рішення у спосіб і в порядку,
що визначені виконавчим документом, а
отже, і рішенням суду. При цьому
утримання податків, зборів та інших
платежів із сум стягнутої заробітної
плати працівника Законом № 606-ХІV не
передбачено.

Таким чином, суми заробітної плати,
стягнуті державною виконавчою службою
за рішенням суду на користь працівника
згідно з виконавчим листом, не є базою
для нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Суд погоджується з доводами
відповідача про те, що у зв'язку з
безспірним списанням коштів у розмірі
45404, 99 грн. на виконання судового
рішення, зазначена сума не була
нарахована митницею як заробітна плата
ОСОБА_1 за період вимушеного прогулу, з
неї не було стягнуто всі необхідні
податки та збори.

Поряд з цим, за результатами
планової перевірки Дніпропетровської
митниці щодо правильності нарахування,
обчислення, сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період вимушеного прогулу з 01.04.2007 р. по
31.10.2008 р. по ОСОБА_1, проведеною УПФУ в
Кіровському районі з 02.06.2014 р. по 05.06.2014
р., не встановлено порушень з боку
Криворізької митниці.

Також, сума заробітної плати за 1 місяць
у розмірі 3363, 14 грн. була нарахована
позивачу відповідно до наказу
Криворізької митниці № 555 від 20.10.2008 р.
та виплачена відповідно до відомості
зарплати № 90 від 21.10.2008 р. в розмірі 2616, 22
грн.

Тобто, виплату ОСОБА_1 заробітної плати
за 1 місяць у розмірі 3363, 14 грн.
Криворізькою митницею було здійснено
правомірно з відповідним
відрахуванням обов'язкових податків та
зборів, проте при безспірному списанні
коштів у розмірі 45404, 99 грн. на
виконання судового рішення з рахунку
митниці без відома останньої, у
відповідача не було можливості та
підстав для нарахування на вказану
суму та сплати страхових внесків
відповідно до Закону № 1058.

Отже, дослідивши письмові докази по
справі, суд доходить до висновку, що в
діях (бездіяльності) Криворізької
митниці щодо не сплати до Пенсійного
фонду України страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з травня по
жовтень 2007 р. та з березня по вересень
2008 рр., не вбачається порушень положень
законодавства.

У зв'язку з цим суд відмовляє в
задоволенні позову в частині визнання
протиправною бездіяльності
відповідача та зобов'язання
Дніпропетровської митниці сплатити до
Пенсійного фонду України страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за відповідні
періоди.

Щодо позовної вимоги про визнання
нечинним та скасування рішення УПФУ в
Кіровському районі висновків
проведеної перевірки щодо
бездіяльності та поданих відомостей
Криворізькою митницею до Державного
реєстру по сплаті до Пенсійного фонду
України страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ОСОБА_1, суд зазначає
наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
визначено, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов, зокрема, може
містити вимоги про скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень.

Відповідно до частини другої статті 124
Конституції юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини.
Отже, суди розглядають виключно спори,
які виникають між учасниками певних
правовідносин. Виходячи з наведеного,
відсутність правовідносин виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
захисту.

Правові акти індивідуальної дії - це
рішення, дію яких поширено на
конкретних осіб або які стосуються
конкретної ситуації, і які є актом
одноразового застосування норм права.

В порядку адміністративного
судочинства можуть розглядатися спори
щодо будь - яких рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень без обмежень, але
відповідні вимоги можуть бути
задоволені за умови, що такі рішення,
дії (бездіяльність) є юридично
значимими для позивача, тобто
порушують права та інтереси останнього
шляхом обмежень у реалізації його прав
чи покладення на нього необґрунтованих
обов'язків.

Отже, дії відповідача-2 щодо складання
довідки від 05.06.2014 р. № 049 за
результатами перевірки відповідача-1,
не впливають на коло прав, свобод,
законних інтересів чи обов'язків
позивача, а також встановлених законом
умов їх реалізації.

Таким чином, довідка від 05.06.2014 р. № 049 не
є рішенням суб'єкта владних
повноважень (правовим актом
індивідуальної дії) в розумінні
положень п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
висновки УПФУ в Кіровському районі,
викладені у вказаній довідці, не можуть
бути визнані судом нечинними та
скасовані, у зв'язку з чим суд відмовляє
в задоволенні адміністративного
позову в цій частині.

Остання позовна вимога про
зобов'язання УПФУ в Кіровському районі
прийняти рішення та вчинити певні дії -
отримати від Дніпропетровської
митниці страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та внести відповідні
зміни до індивідуальних відомостей
відносно ОСОБА_1 також не підлягає
задоволенню у зв'язку з
безпідставністю, оскільки є похідною
від попередніх вимог.

Суд окремо зазначає, що діючим
законодавством встановлена процедура
прийняття відповідних рішень
посадовими особами УПФУ в Кіровському
районі, а до повноважень
адміністративного суду відноситься
визначення порядку захисту порушеного
права. Проте суд не може перебирати на
себе функції інших органів, зокрема,
щодо безумовного зобов'язання
відповідача-2 прийняти відповідне
рішення та отримати від відповідача-1
страхові внески.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено,
що якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Згідно п. п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в сумі 0,06 розміру
мінімальної заробітної плати.

Позивачем подано до адміністративного
суду позовну заяву немайнового
характеру, вимоги позивача є
немайновими. За подання до суду
адміністративного позову немайнового
характеру Законом України "Про судовий
збір" встановлена сума судового збору у
розмірі 73, 08 грн.

Позивачем сплачено суму судового збору
182, 70 грн., що підтверджується
квитанцією від 03.07.2014 р. № 19993.152.1.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" визначено, що
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом

У зв'язку з відмовою у задоволенні
позовних вимог позивача, сплачений
судовий збір у розмірі 73, 08 грн. судом на
користь позивача не стягується, проте
суд повертає позивачу надмірно
сплачену суму судового збору в розмірі
109, 62 грн.

Враховуючи вищевикладене сума
судового збору в розмірі 109, 62 грн.
підлягає стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 109, 62 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Суддя
О.М. Неклеса