Справа № 820/10619/14
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.Справа № 820/10619/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
18.08.2014р. по справі № 820/10619/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Державного підприємства
"Підприємство Темнівської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України з в
Харківській області (№ 100)

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Державного підприємства "Підприємство
Темнівської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України з в Харківській області
(№ 100) (далі - відповідач) в якому просив
суд стягнути з відповідача (62493,
Харківська область, Харківський район,
с. Темнівка, вул. Харківська,3, , МФО 351005, р/р 0000 ту АКІБ
"УкрСибБанк") на користь позивача (61022,
м. Харків, Держпром,1 під., 1 пов., к.16, , одержувач: р/р 0003, МФО
851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно - господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів в сумі
32201,82 грн. та пені в розмірі 434,70 грн.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
18.08.2014 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права просив скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з відсутності
підстав для накладення на відповідача
по справі
адміністративно-господарських санкцій
за нестворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, та
відповідно, про відсутність підстав
для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції на
підставі наступного.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, в тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
потреб реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Колегія суддів зазначає, що
підприємства зобов'язані не лише
створювати робочі місця для
інвалідів, а і повинні надавати
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів.

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, які
спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Таким чином,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані за порушення
правил, встановлених законодавчими
актами.

Відповідно до ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі 4%
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 чоловік - у
кількості 1 робочого місця.

Згідно з п. 2 ст. 19 Закону України "Про
зайнятість населення" Державна служба
зайнятості має право направляти для
працевлаштування на підприємства, в
установи і організації всіх форм
власності при наявності там вільних
робочих місць (вакантних посад)
громадян, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки, а
інвалідів, крім того, - відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

Підприємства, установи і організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 3 ст. 18-1 Закону передбачено, що
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Відповідно до п.2 "Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування",
затвердженого постановою КМ України N
70 від 31.01.2007р. інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наказом Державного комітету
статистики № 420 від 19.12.2005 р.,
затверджена форма статистичної
звітності № 3-ПН "Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості.

Наказом Міністерства соціальної
політики України №316 від 31.05.2013 року,
затверджено форму звідності 3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії) та порядку її подання.

Вищевказане свідчить про те, що
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині першій ст. 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Однак на підприємство покладається
обов'язок створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
інформувати про таку кількість
створених робочих місць органи
працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи
середньооблікова численність штатних
працівників облікового складу
Державного підприємства "Підприємство
Темнівської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України з в Харківській області
(№ 100)" у 2013 році становить 55 осіб,
середньооблікова чисельність
інвалідів на підприємстві у 2013 році - 1
особа, чисельність інвалідів - штатних
працівників які повинні працювати на
підприємстві - 2 особи, фонд оплати
праці штатних працівників в 2013 році
склав 1771,10 грн., середньорічна
заробітна плата на підприємстві в 2013
році складала 32202 грн.

Кожного місяця відповідачем по справі
до Харківського районного центру
зайнятості подавалися звіти за формою
№ 3-ПН у відповідності до наказу
Державного комітету статистики від
19.12.2005 року №420 та наказу Міністерства
соціальної політики України від 31.05.2013
року №316, в яких зазначено про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів в
кількості 1 особи.

Згідно листа Харківського районного
центру зайнятості від 26.05.2014 року за
№03/1000 вбачається, що протягом 2013 року
щомісячно надавалась статистична
звітність за формою 3-НП "Про наявність
вакансій" для осіб з інвалідністю. На
підприємство відповідача направлення
інвалідів не здійснювалось через
відсутність претендентів, які
відповідають вимогам вакансій, та для
яких така робота є підходящою

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем по справі було направлено
до Харківського районного центру
зайнятості відповідна звітність з
інформацією щодо можливості
працевлаштування інвалідів, однак
робочі місця залишилися вакантними у
зв'язку з ненаправленням для
працевлаштування необхідного числа
інвалідів уповноваженими органами.

Таким чином оскільки у діях
відповідача відсутній склад
правопорушення, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що на підприємство покладається
обов'язок по створенню, виділенню та
самостійному працевлаштуванню
інвалідів, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки
законодавством України передбачений
лише обов'язок щодо створення робочих
місць для інвалідів, їх атестування та
інформування про кількість створених
робочих місць.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
в порушення вищезазначених вимог, не
було надано належних та допустимих
доказів, які б свідчили про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014 року
по справі №820/10619/14 відповідає вимогам
ст.159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014р. по
справі №820/10619/14
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.