Справа № 2а-3356/11/1370
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м.Львів Справа № 876/3680/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року в адміністративній справі №
2а-3356/11/1370 за позовом товариства з
додатковою відповідальністю
«Львівська швейна фабрика» до
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про скасування
рішення № 279 від 11.03.2011 року,

В С Т А Н О В И
В :

У березні 2011 року закрите акціонерне
товариство «Львівська швейна фабрика»
(далі - ЗАТ «Львівська швейна фабрика»),
правонаступником якого є товариство з
додатковою відповідальністю
«Львівська швейна фабрика», звернулося
до Львівського окружного
адміністративного суду із вказаним
позовом, у якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі - Фонд) від
11.03.2011 року № 279 про застосування та
зарахування до бюджету Фонду сум
фінансових (штрафних) санкцій та
неправомірних виплат, в частині щодо
неприйняття до зарахування витрат на
санаторно-курортне лікування у сумі
3276,00 грн та застосування штрафних
санкцій на суму 1638,00 грн, а усього на
загальну суму 4914,00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
її оскаржила виконавча дирекція
Львівського обласного відділення
Фонду, яка вважає, що судом першої
інстанції допущено неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
та порушено норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Тому, з підстав, викладених в
апеляційній скарзі, просить
оскаржувану постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Як видно із матеріалів справи, в період
з 14.02.2011 року по 18.02.2011 року головним
спеціалістом Галицької районної
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду проведено
перевірку правильності нарахування та
використання коштів Фонду за період з
01.01.2009 року по 01. 01.2011 року
страхувальником ЗАТ «Львівська швейна
фабрика».

За результатами перевірки складено акт
за № 70 від 21.02.2011 року «Про результати
перевірки правильності нарахування,
сплати, обліку та використання коштів
Фонду соціального страхування», в
якому, зокрема, зроблено висновок про
те, що в порушення п.4.14 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від 25
лютого 2009 року № 12, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 14 квітня
2009 року за № 339/16355 (далі - Порядок), а
саме - видано путівку № 117469 в санаторій
ЗАТ «Трускавецькурорт» з датою заїзду
09.05.2009 року вартістю 4095,00 грн
застрахованій особі ОСОБА_2 без
попередньої оплати. Часткова оплата в
розмірі 20% на суму 819,00 грн була внесена
в касу підприємства 18.05.2009 року.

У зв'язку з цим запропоновано не
прийняти до зарахування витрати на
санаторно-курортне лікування на суму
3276,00 грн та згідно ст.30 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240-III)
накласти штраф у розмірі 50% неприйнятої
до зарахування суми (3276,00 грн х 50%) = 1638,00
грн.

За результатами перевірки та
відповідно до положень ст.30 Закону №
2240-ІІІ директором виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду 11.03.2011 року прийнято рішення за №
279, яким визначено суму платежу та
вирішено зарахувати до бюджету фонду у
вигляді неправомірних витрат ЗАТ
«Львівська швейна фабрика»
неприйнятих до заліку витрат в сумі
3444,84 грн та штрафу за порушення порядку
витрачання страхових коштів в сумі 1722,42
грн, всього - 5167,26 грн, в т.ч. оспорюваних
4914 грн (3276,00 грн + 1638,00 грн).

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції мотивував
його тим, що норми частини першої
статті 30 Закону № 2240-III (в редакції, яка
діяла станом на 06.05.2009 року) не
передбачали обов'язку страхувальників
та інших отримувачів страхових коштів
у разі порушення порядку використання
страхових коштів відшкодовувати Фонду
в повному обсязі неправомірно
витрачену суму страхових коштів та/або
вартість наданих соціальних послуг і
сплачувати штраф у розмірі 50 відсотків
такої суми.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступного.

Як видно із матеріалів справи, на
підставі рішення комісії із
соціального страхування ЗАТ
«Львівська швейна фабрика» від 06.05.2009
року (протокол № 4) застрахованій особі
ОСОБА_2 видано без попередньої оплати
путівку № 117469 в санаторій ЗАТ
«Трускавецькурорт», вартістю 4095,00 грн,
із датою заїзду 09.05.2009 р.

Часткова оплата вартості путівки (в
розмірі 20% від її повної вартості, в
сумі 819,00 грн) була здійснена
застрахованою особою лише 18.05.2009 р.
згідно прибуткового касового ордера №
579043 від того ж числа.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку рішення про
виділення путівки застрахованій особі
приймає комісія із соціального
страхування підприємства, установи,
організації із загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, на підставі
особистої заяви та довідки для
одержання путівки.

Пунктом 4.13 Порядку передбачено, що
часткова оплата вартості путівки до
санаторію вноситься до каси
страхувальника за основним місцем
роботи застрахованої особи, а при
відсутності каси - через установу банку
на транзитний рахунок органу Фонду за
місцем обліку страхувальника.

Відповідно до пункту 4.14 Порядку за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки,
застрахованій особі путівка не
видається.

За приписами частини першої статті 30
Закону № 2240-III (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за несвоєчасність
сплати та неповну сплату страхових
внесків, у тому числі страхових
внесків, що сплачують застраховані
особи через рахунки роботодавців, а
також за порушення порядку
використання страхових коштів.

За порушення порядку витрачання
страхових коштів накладається штраф у
розмірі 50 відсотків належної до сплати
суми страхових внесків.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду від 11.03.2011
року № 279 про застосування та
зарахування до бюджету Фонду, в частині
щодо неприйняття до зарахування витрат
на санаторно-курортне лікування у сумі
3276,00 грн та застосування штрафних
санкцій на суму 1638,00 грн, а усього на
загальну суму 4914,00 грн, було прийняте в
межах визначених Конституцією та
законами України повноважень, у
визначений законом спосіб та з
урахування усіх обставин, що мали
значення для прийняття оскаржуваного
рішення.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі ст.202 КАС України підставами
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права й невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанову суду необхідно скасувати
з прийняттям нової постанови про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н
О В И В :

Апеляційну скаргу виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року в адміністративній справі №
2а-3356/11/1370 скасувати.

У задоволенні позову товариства з
додатковою відповідальністю
«Львівська швейна фабрика» до
виконавчої дирекції Львівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про скасування
рішення № 279 від 11.03.2011 року відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк