Справа № 813/7070/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/3886/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року у справі за позовом
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради до Державної
екологічної інспекції в Львівській
області про скасування акту перевірки,
-

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2013 року Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради
пред'явила позов до Державної
екологічної інспекції в Львівській
області про скасування акту перевірки
№ 1512/03/1260 про дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, що складений за
наслідками перевірки.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року, у відкритті провадження в
адміністративній справі відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відмовляючи у відкритті провадження в
адміністративній справі Львівський
окружний адміністративний суд,
пославшись на положення пункту 1
частини 1 статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, прийшов до висновку, що заяву
позивача не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Суд апеляційної інстанції із висновком
суду першої інстанції погодився та
залишив ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується із
огляду на наступне.

Частиною 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Як вбачається із матеріалів справи
предметом оскарження у даній справі є
акт перевірки № 1512/03/1260 про дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, що складений з
наслідками перевірки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Оскільки акт перевірки не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялися,
тому його висновки не можуть бути
предметом спору. Відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
захисту. Акт перевірки є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта, в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій повно і всебічно
встановили обставини справи, дали їм
належну юридичну оцінку, правильно
застосували норми процесуального
права, а тому підстав для зміни або
скасування рішень судів немає.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
залишити без задоволення, а ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: