Справа № 872/5850/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокусправа №
2а/311/6/2013(0802/7697/2012)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєва Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Василівського
районного суду Запорізької області

від 21 лютого 2013 року

у справі № 2а/311/6/2013

за позовом ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 71630;

до відповідача Виконавчого
комітету Дніпрорудненьської міської
ради

Василівського
району Запорізької області,

пр.
Ентузіастів, 11, м. Дніпрорудне,
Запорізька область, 71630;

третя особа ОСОБА_3,

АДРЕСА_2;

третя особа Дніпрорудненська
міська рада

Василівського
району Запорізької області

пр.
Ентузіастів, 11, м. Дніпрорудне,
Запорізька область, 71630;

третя особа Комунальне
підприємство

«Дніпрорудненські теплові мережі»,

вул.
Комсомольська, 11, м. Дніпрорудне, 71630;

про визнання нечинним
рішення, -

встановив: ОСОБА_1, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_3, за участю третіх осіб, яка не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Дніпрорудненська міська рада
Василівського району Запорізької
області та Комунальне підприємство
«Дніпрорудненські теплові мережі»,
подано позов до Виконавчого комітету
Дніпрорудненьської міської ради
Василівського району Запорізької
області про визнання нечинним Рішення
№ 201 від 31.10.2012 року «Про встановлення
КП «Дніпрорудненські теплові мережі»
тарифів для населення на послуги з
централізованого опалення».

Василівський районний суд Запорізької
області (суддя Кочева І.В.) своєю
постановою від 21 лютого 2013 року у
позові відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що
рішення прийнято в межах повноважень, з
дотриманням визначених законодавством
процедур.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі ОСОБА_1, Позивач, вказує на
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
Комунальне підприємство є суб'єктом
природної монополії.

При цьому, постачання теплової енергії
і є видом господарської діяльності з
надання платних послуг
централізованого опалення.

Тарифи на теплову енергію, її
виробництво, транспортування,
постачання встановлені Комунальному
підприємству «Дніпрорудненські
теплові мережі» Постановою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 5 жовтня 2012 року
N 331, і будь-якого рішення органу
місцевого самоврядування не
потребують.

Оскаржене рішення прийнято без
будь-яких розрахунків складових
вартості цих послуг з централізованого
опалення за двоставковим тарифом.

Крім того, до відома територіальної
громади м. Дніпрорудне не було доведено
належним чином інформації про намір
підвищувати тарифи, Мінрегіоном не
було затверджено програму
теплопостачання і програму
модернізації.

Просить постанову Василівського
районного суду Запорізької області
скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались. Про дату, час
та місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Обставини справи: ОСОБА_1, Позивач, є
членом територіальної громади міста
Дніпрорудне Запорізької області і
споживачем послуг з централізованого
опалення квартири площею 42,7 кв. м., що
знаходиться по АДРЕСА_3.

Виконавчим комітетом
Дніпрорудненьської міської ради
Василівського району Запорізької
області прийнято Рішення № 201 від 31
жовтня 2012 року «Про встановлення
Комунальному підприємству
«Дніпрорудненські теплові мережі»
тарифів для населення на послуги з
централізованого опалення».

Визнання нечинним Рішення № 201 від
31.10.2012 року «Про встановлення КП
«Дніпрорудненські теплові мережі»
тарифів для населення на послуги з
централізованого опалення» стало
предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

За позицією заявника апеляційної
скарги, Комунальне підприємство є
суб'єктом природної монополії. Тарифи
на теплову енергію, її виробництво,
транспортування, постачання
встановлені Комунальному підприємству
«Дніпрорудненські теплові мережі»
Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 5 жовтня 2012 року
N 331, і будь-якого рішення органу
місцевого самоврядування не
потребують.

Дане питання законодавчо регулюється
Законом України «Про теплопостачання»
від 2 червня 2005 року N 2633-IV, Законом
України «Про органи місцевого
самоврядування» від 21 травня 1997
року280/97-ВР, Законом України «Про
державне регулювання у сфері
комунальних послуг» від 9 липня 2010 року
N 2479-VI, Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою КМ України від 21.07.2005 р. N 630.

Відповідно до підпункту другого пункту
першого статті 6 Закону України «Про
державне регулювання у сфері
комунальних послуг» до повноважень
національної комісії належить
встановлення тарифів на комунальні
послуги суб'єктам природних монополій
та суб'єктам господарювання на
суміжних ринках, ліцензування
діяльності яких здійснюється
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг.

Законом України «Про теплопостачання»
передбачено, що теплова енергія - це
товарна продукція, яка виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Тариф(ціна) на теплову енергію -
грошовий вираз витрат на виробництво,
транспортування, постачання одиниці
теплової енергії (1Гкал) з урахуванням
рентабельності виробництва,
інвестиційної та інших складових, що
визначаються згідно із методиками,
розробленими центральним органом
виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Населення ж отримує послугу з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання. Відповідно до Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 р. N 630,
централізоване опалення - це послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у забезпеченні нормативної
температури повітря у приміщеннях
квартири (будинку садибного типу), яка
надається виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем
теплопостачання.

Звідси і виникає необхідність
затвердження тарифів на послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання населенню, на що
відповідно до статті 28 Закону України
«Про органи місцевого самоврядування»
виконавчі комітети і мають право.

Вищезгаданими Правилами
передбачається можливість здійснення
розрахунків не лише відповідно до
приладів обліку, а і у відповідності до
норм, затверджених на 1м2 та на 1
мешканця. Тобто, рішенням органу
місцевого самоврядування
затверджується і тариф на 1 м2 та одну
особу.

Щодо компетенції виконавчого органу
ради на встановлення тарифів на
житлово-комунальні послуги, слід
зазначити наступне.

Згідно до пункту 2 частини а) статті 28
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до відання
виконавчого органу сільської,
селищної, міської ради (в даному
випадку - Дніпрорудненьської міської
ради Василівського району Запорізької
області) віднесене встановлення в
порядку і межах, визначених
законодавством, тарифів щодо оплати
побутових, комунальних, транспортних
та інших послуг, які надаються
підприємствами та організаціями
комунальної власності відповідної
територіальної громади; погодження в
установленому порядку цих питань з
підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності.

Основні правові, економічні та
організаційні засади діяльності на
об'єктах сфери теплопостачання та
регулює відносини, пов'язані з
виробництвом, транспортуванням,
постачанням та використанням теплової
енергії з метою забезпечення
енергетичної безпеки України,
підвищення енергоефективності
функціонування систем
теплопостачання, створення і
удосконалення ринку теплової енергії
та захисту прав споживачів та
працівників сфери теплопостачання
визначає Закон України «Про
теплопостачання».

Статтею 1 даного Закону визначено, що
тариф (ціна) на теплову енергію -
грошовий вираз витрат на виробництво,
транспортування, постачання одиниці
теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням
рентабельності виробництва,
інвестиційної та інших складових, що
визначаються згідно із методиками,
розробленими центральним органом
виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Згідно з частиною третьою статті 20
Закону України «Про теплопостачання»
тарифи на виробництво, транспортування
та постачання теплової енергії
затверджуються органами місцевого
самоврядування, крім теплової енергії,
що виробляється суб'єктами
господарювання, що здійснюють
комбіноване виробництво теплової і
електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії, на
підставі розрахунків, виконаних
теплогенеруючими,
теплотранспортуючими та
теплопостачальними організаціями за
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Відповідно до пункту другого частини
першої статті 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції вірно зазначив, що до
повноважень виконавчого органу ради
згідно з наведеними вище нормами,
віднесені повноваження встановлювати
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги, тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії. Отже, оскаржуване
рішення прийнято в межах його
повноважень та у спосіб, що
встановлений законами України.

Щодо відповідності оскаржуваного
Рішення Порядку формування тарифів на
теплову енергію, її виробництво,
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 червня 2011 року N 869.

Формування тарифів на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії здійснюється
відповідно до річних планів її
виробництва, транспортування та
постачання, економічно обґрунтованих
планованих витрат, визначених на
підставі державних та галузевих
нормативів витрат ресурсів,
техніко-економічних розрахунків,
кошторисів, з урахуванням ставок
податків і зборів, цін на матеріальні
ресурси та послуги у планованому
періоді.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Василівського районного
суду Запорізької області від 21 лютого
2013 року у справі № 2а/311/6/2013 залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна