Справа № 760/12081/14-а
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Коробенко С.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В :

06 червня 2014 року Позивач звернувся до
суду із позовом до Відповідача, та
просив суд:

- визнати протиправною його
бездіяльність та зобов'язати
нарахувати та виплатити Позивачу
одноразову компенсацію як інваліду ІІ
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат згідно зі ст. 48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи";

- визнати протиправною його
бездіяльність та зобов'язати
перерахувати та виплатити Позивачу
суми щорічної одноразової грошової
допомоги на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат згідно зі
ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 1996-2013 роки;

- зобов'язати Відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат згідно зі
ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Позивач свої позовні вимоги мотивує
тим, що відповідно до ст.48 Закону
України від 28.02.1991р. «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» він, як інвалід 2 групи має
право на щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат на момент
виплати допомоги, проте щорічні
допомоги за вказані у позові роки, як
він вважає, було виплачено у значно
меншому розмірі.

Крім того, Позивач надав довідку УПСЗН
Солом'янської РДА в м. Києві, з якої
вбачається, що одноразову компенсацію
в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат йому також не було виплачено.

Ухвалою суду від 10 червня 2014 року суд
відкрив провадження лише в частині
позовних вимог про зобов'язання
Відповідача нарахувати та виплатити
Позивачу одноразову компенсацію як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 45
мінімальних заробітних плат. Вимоги,
які стосувались нарахування та
здійснення виплати щорічних допомог за
1996-2013 роки були залишені судом без
розгляду у зв'язку з пропуском
Позивачем строку звернення за захистом
своїх прав.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
29 липня 2014 року ухвалу Солом'янського
суду від 10.06.2014р. в частині залишення
без розгляду позовних вимог про
зобов'язання Відповідача перерахувати
та виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік скасовано.

У відповідності до ухвали
Солом'янського районного суду м. Києва
від 01 вересня 2014 року було відкрите
провадження також і щодо позовних
вимог про зобов'язання Відповідача
перерахувати та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення за 2013 рік.

Від Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації надійшли заперечення
проти позову, у яких Відповідач
наполягав на відповідності своїх дій
чинному законодавству.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Відповідно до копії довідки до акту
огляду МСЕК Серії КИЕ-1 №052986 ОСОБА_1 з
02.12.1996р. встановлено другу групу
інвалідності із захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам ІІ групи - 45
мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, з письмових пояснень
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації вбачається, що починаючи
з моменту взяття на облік у Відповідача
в 2000 році ОСОБА_1 із заявою про виплату
йому зазначеної компенсації та
відповідним переліком додаткових
документів не звертався.

За таких обставин суд робить висновок
про відсутність факту порушення прав
Позивача у цій частині та відсутність
протиправної бездіяльності
Відповідача щодо розгляду питання про
виплату компенсації.

Що стосується вимог про перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік, то суд
керується наступним.

ОСОБА_1 як інвалід ІІ групи із
захворюванням, яке пов'язане з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у відповідності до
ч.4 статті 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Так, частиною 4 Перехідних положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік» було установлено, що у 2013
році норми і положення статей 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Чинною на час спірних правовідносин
були положення Постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
визначала розмір щорічної допомоги для
інвалідів ІІ групи із захворюванням, що
пов'язане з участю у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, в розмірі 120 гривень.

Таким чином, нарахування та виплата
Позивачу щорічної допомоги за 2013 рік у
розмірі 120 гривень відповідала чинному
законодавству, а тому підстав для
задоволення позову немає.

Вимога про зобов'язання Відповідача в
подальшому нараховувати щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат також
задоволенню не підлягає, оскільки
завданням судочинства є захист
порушених, ос порених та невизнаних
прав, в той час як в частині майбутніх
платежів права Позивача станом на день
подання ним позову не порушені.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 90, 94, 97, 158-163 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом 10 днів після
отримання стороною її копії.

Суддя: