Справа № К/9991/6365/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/6365/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Іванівському районі Одеської області
про зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату підвищення до пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Іванівському районі Одеської області
на постанову Іванівського районного
суду Одеської області від 16 червня
2009 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2009 року, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Іванівському районі Одеської
області (далі УПФ) про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону України від 18 листопада
2004 року № 2195-ІV «Про соціальний
захист дітей війни».

Постановою Іванівського районного
суду Одеської області від 16
червня 2009 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із вищевказаним
судовим рішенням відповідач подав
апеляційну скаргу, яка ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2009 року залишена без розгляду, на
підставі частини 6 статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріально
права та порушення норм процесуального
права, просить ухвалені ними рішення
скасувати та відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення скарги з огляду на
наступне.

Залишаючи апеляційну скаргу
відповідача без розгляду, апеляційний
суд на підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що скаржником пропущені встановлені
строки апеляційного оскарження, а з
заявою про поновлення цих строків УПФ
не зверталось.

Так, у відповідності до частин 3 і 5
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про
апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено апеляційним
судом, оскаржуване рішення суду першої
інстанції проголошено 16 червня 2009 року,
а з апеляційною скаргою УПФ звернулось
лише 22 липня 2009 року, тобто з пропуском
встановленого строку апеляційного
оскарження.

За правилами частини 6 статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після
закінчення строків, встановлених цією
статтею, залишаються без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка їх подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи те, що з заявою про
поновлення пропущеного строку
скаржник не звертався, апеляційний суд
правильно застосував наслідки,
передбачені частиною 6 статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України та залишив апеляційну скаргу
відповідача без розгляду.

З урахуванням вищезазначеного, рішення
суду апеляційної інстанції ухвалене з
дотриманням норм процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для скасування судового рішення
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Разом з тим, касаційне провадження у
справі, в частині оскарження постанови
Іванівського районного суду Одеської
області від 16 червня 2009 року підлягає
закриттю, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їхні
права, свободи, інтереси та обов'язки,
мають право оскаржити в касаційному
порядку судові рішення суду першої
інстанції після їх перегляду в
апеляційному порядку, а також судові
рішення суду апеляційної інстанції
повністю або частково, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції в апеляційному не
переглядалась, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
відкриття касаційного провадження у
справі в цій частині.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іванівському районі Одеської області
залишити без задоволення, а ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2009 року - без змін.

Касаційне провадження у справі за
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Іванівському районі Одеської
області на постанову Іванівського
районного суду Одеської області від 16
червня 2009 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало