Справа № 811/1292/13-а
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2013-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 811/1292/13-а
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого судді Кравчук О.В.
при секретарі судового засідання -
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу
за позовом фізичної особи-підприємця
до відповідача - Регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України у
Кіровоградській області
про визнання дій та рішень суб'єкта
владних повноважень неправомірними.
До Кіровоградського окружного
адміністративного суду звернулася
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- позивач) з адміністративним позовом
до Регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Кіровоградській області (далі -
відповідач), у якому просить:
- визнати незаконним і скасувати
Наказ начальника регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України у
Кіровоградській області ОСОБА_4 № 13-д
від 21.01.2013 року "Про проведення
фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 РОКПН
- визнати незаконними дії
начальника відділу контролю ОСОБА_5 та
ГДПРІ відділу ліцензування ОСОБА_6 по
проведенню контрольної розрахункової
операції та фактичної перевірки ФОП
ОСОБА_3 без наказу про проведення
перевірки і без допуску платника
- визнати незаконним та скасувати
рішення про застосування фінансових
санкцій від 13 березня 2013 року про
зобов'язання сплатити штраф у розмірі 29
325 грн. 60 коп.

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 обґрунтовує
тим, що фактична перевірка її
діяльності проводилась з порушенням
норм чинного законодавства, без наказу
на проведення такої перевірки, а
оскаржуване рішення про застосування
фінансових санкцій прийнято
безпідставно та у невстановленій
законом формі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд їх задовольнити.
Представник позивача наголосив також,
що відповідачем штучно створювались
умови для затягування строків видачі
ліцензій на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами, внаслідок чого ФОП ОСОБА_3
фактично отримала такі ліцензії значно
пізніше встановленого законом строку.

Представник відповідача надала до суду
письмові заперечення проти позову
(а.с.47-49) та у судовому засіданні просила
суд відмовити у його задоволенні.
Відповідач вважає, що перевірка ФОП
ОСОБА_3 проводилася у межах закону, а за
наслідками такої перевірки
Регіональним управлінням департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Кіровоградській області
обґрунтовано прийнято оскаржуване
рішення. Так, перевіркою було
встановлено факт реалізації продавцем
магазину, що належить позивачеві,
алкогольних та тютюнових виробів без
наявності ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та
тютюновими виробами та факт реалізації
алкогольних напоїв за ціною, нижчою за
встановлену мінімальну роздрібну ціну.
Крім того, наголосила представник
відповідача, перевірка виявила
зберігання позивачем алкогольних
напоїв з підробленими марками
акцизного податку.

Відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України складення постанови у повному
обсязі було відкладено до 27 серпня 2013
року із проголошенням вступної та
резолютивної частини постанови в тому
самому судовому засіданні, в якому
закінчився розгляд справи.

Заслухавши у судовому засіданні
пояснення позивача, представників
позивача та відповідача, покази
свідків, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно,
неупереджено і системно оцінивши інші
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради 03 вересня 2004 року (а.с.37).

21 січня 2013 року о 13 годині 18 хвилин
працівниками Регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Кіровоградській області у ході
фактичної перевірки магазину, що
розташований за адресою: вул.Миру 1а,
с.Крупське, Кіровоградський район,
Кіровоградської області та належить
ФОП ОСОБА_3, виявлено факт реалізації
споживачу однієї пляшки горілки
"Улюблена Пшенична душа" 0,5 дм3, 40% об., за
ціною 26,10 грн., що є нижчою за
встановлену мінімальну роздрібну ціну
28,50 грн., чим порушено вимоги постанови
Кабінету Міністрів України від 30
жовтня 2008 року №957 "Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв" (зі змінами та
доповненнями), також встановлено факт
реалізації споживачу однієї пачки
сигарет "Rothmans of London Exceptional Tobaccos" за ціною
09,00 грн. без наявності ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами, чим
порушено вимоги частини одинадцятої
статті 15 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР
(далі - Закон № 481) (а.с.51-52).

На підставі відповідного акту
перевірки винесено оскаржуване
рішення №-21 від 13 березня 2013 року,
яким до позивача застосовано штрафні
санкції в сумі 29325,06 грн (а.с.24).

Позивач, зокрема, просить визнати
незаконним та скасувати Наказ
начальника регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів державної
податкової служби України у
Кіровоградській області ОСОБА_4 №13-д
від 21 січня 2013 року "Про проведення
фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 РИОКПП
НОМЕР_1".

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з такого.

Законодавчим актом, який визначає
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю є Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1
статті 62 Податкового кодексу України,
податковий контроль здійснюється
шляхом перевірок та звірок відповідно
до вимог цього Кодексу, а також
перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Згідно частини першої статті 75
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові, виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника (підпункт
75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України).

Порядок проведення фактичної
перевірки визначено статтею 80
Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80
Податкового кодексу України, фактична
перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника органу
податкової служби, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки,
зокрема, у випадку здійснення функцій,
визначених законодавством у сфері
виробництва і обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів (підпункт 80.2.5 статті 80
Податкового кодексу України).

В силу вимог пункту 80.7 Податкового
кодексу України фактична перевірка
проводиться двома і більше посадовими
особами органу державної податкової
служби у присутності посадових осіб
суб'єкта господарювання або його
представника та/або особи, що фактично
здійснює розрахункові операції.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Регіональне управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Кіровоградській області було наділено
достатніми повноваженнями щодо
проведення перевірки позивача.

Відповідно до матеріалів справи
фактична перевірка ФОП ОСОБА_3
проводилась посадовими особами
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Кіровоградській області на
підставі наказу від 21 січня 2013 року №
13-д та відповідного направлення на
перевірку (а.с. 25, 34).

Суд враховує, що посадових осіб
відповідача було допущено до фактичної
перевірки та таку перевірку проведено,
тобто дія наказу наразі вичерпана, у
той час як захист порушеного права при
винесені протиправного наказу про
проведення перевірки можливий лише за
умови звернення до суду з позовом до
початку її проведення.

За таких умов скасування наказу не
матиме своїм наслідком спростування
висновків, наведених в акті перевірки.

Крім того, у судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження доводи
представника позивача про те, що такий
наказ було виготовлено після
проведення перевірки.

Виходячи з наведених обставин, суд
вважає вимогу позивача про визнання
незаконним наказу про проведення
перевірки необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Позивач також просить суд визнати
незаконними дії начальника відділу
контролю ОСОБА_5 та ГДПРІ відділу
ліцензування ОСОБА_6 по проведенню
контрольної розрахункової операції та
фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 без
наказу про проведення перевірки і без
допуску платника податків.

Суд вважає помилковими твердження
позивача про те, що відповідачем було
здійснено контрольну розрахункову
операцію.

Так, відповідно до підпункту 20.1.9.
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
контрольні розрахункові операції до
початку перевірки платника податків
щодо дотримання ним порядку проведення
готівкових розрахунків та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій.

За приписами пункту 80.4 статті 80
АПодаткового кодексу України перед
початком фактичної перевірки, з питань
дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій та ведення
касових операцій, посадовими особами
органів державної податкової служби на
підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1
статті 20 цього Кодексу може бути
проведена контрольна розрахункова
операція.

В обох наведених нормах право на
здійснення контрольної розрахункової
операції надано контролюючому органу
при проведенні перевірок щодо
дотримання порядку проведення
готівкових розрахунків та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій. Проведена
відповідачем перевірка, за
результатами якої складений Акт та
прийняте спірне рішення про
застосування фінансових санкцій, не
належить до наведених вище перевірок.

Таким чином, відповідачем не
здійснювалася контрольна розрахункова
операція, а встановлення факту продажу
горілки та тютюнових виробів не
суперечить приписам законодавства.

Як зазначено вище, фактична перевірка
ФОП ОСОБА_3 проводилась посадовими
особами Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Кіровоградській області на підставі
наказу від 21 січня 2013 року № 13-д та
відповідного направлення на перевірку.

При цьому у матеріалах справи
міститься розписка про ознайомлення
позивачем з направленням на проведення
перевірки та про отримання ФОП ОСОБА_3
одного примірника такого направлення
(а.с. 54 на звороті). У судовому засіданні
ОСОБА_3 підтвердила належність їй
підпису на розписці.

Доводи представника позивача про
недопущення ФОП ОСОБА_3 до проведення
перевірки не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні та
спростовуються показами самого
позивача, яка вказала, що прибула до
власного магазину незабаром після
телефонного дзвінка реалізатора та
була присутня, зокрема, під час
складання акту перевірки.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовної вимоги позивача
про визнання незаконними дій
начальника відділу контролю ОСОБА_5 та
ГДПРІ відділу ліцензування ОСОБА_6 по
проведенню контрольної розрахункової
операції та фактичної перевірки ФОП
ОСОБА_3 без наказу про проведення
перевірки і без допуску платника
податків.

Надаючи правову оцінку вимогам
позивача щодо визнання незаконним та
скасування скасувати рішення про
застосування фінансових санкцій від 13
березня 2013 року про зобов'язання
сплатити штраф у розмірі 29 325,60 грн, суд
виходить з такого.

Оскаржуваним рішенням до ФОП ОСОБА_3
застосовано фінансові санкції,
зокрема, за роздрібну торгівлю
алкогольними напоями без наявності
ліцензії у розмірі 7183,5 грн та роздрібну
торгівлю тютюновими виробами без
наявності ліцензії у розмірі 8641,56 грн.

Відповідно до пункту 9 частини першої
статті 9 Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності" від 01 червня
2000 року №1775-III господарська діяльність
з торгівлі алкогольними напоями та
тютюновими виробами підлягає
ліцензуванню.

Згідно частини одинадцятої статті 15
Закону України №481, роздрібна торгівля
алкогольними напоями (крім столових
вин) або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Частиною сімнадцятою статті 15 Закону
України №481 встановлено, що ліцензії на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями і тютюновими
виробами видаються уповноваженими
Кабінетом Міністрів України органами
виконавчої влади в містах, районах,
районах у містах Києві та Севастополі
за місцем торгівлі суб'єкта
господарювання терміном на один рік і
підлягають обов'язковій реєстрації в
органі державної податкової служби, а у
сільській місцевості - і в органах
місцевого самоврядування за місцем
торгівлі суб'єкта господарювання.

Судом встановлено, що строк дії
ліцензій на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями та роздрібну
торгівлю тютюновими виробами, виданих
ФОП ОСОБА_3, закінчився 27 грудня 2012 року.

ФОП ОСОБА_3 було отримано нові ліцензії
серії АЕ № 115657 та серії АЕ № 115201 на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами терміном дії з 24 січня 2013 року
по 24 січня 2014 року (а.с.112, 113).

Таким чином, в період з 28 грудня 2012 року
по 23 січня 2013 року ліцензії на право
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами у позивача були відсутні.

Враховуючи викладене, станом на 21 січня
2012 року (день проведення перевірки) ФОП
ОСОБА_3 не мала права здійснювати
роздрібну торгівлю тютюновими
виробами та алкогольними напоями.

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача про те, що
працівниками РУДСАТ було підроблено
підпис позивачки на заявах про видачу
ліцензій та сфальшовано дати, оскільки
предметом розгляду даної справи є
оспорювання правомірності рішення
суб'єкта владних повноважень про
застосування фінансових санкцій, а не
оспорювання правомірності рішення
суб'єкта владних повноважень по видачі
ліцензій. Крім того, у встановленому
порядку та позивач не оскаржив
протиправні, на його думку дії
відповідача, щодо порушення порядку та
строків видачі ліцензій.

Законом забороняється реалізація
тютюнових виробів та алкогольних
напоїв без ліцензії за будь-яких умов,
безвідносно до причин відсутності
такої ліцензії у суб'єкта
підприємницької діяльності.

З показів свідків, наданих у судовому
засіданні та з акту перевірки, що
міститься у матеріалах справи, судом
встановлено обставини, що передували
винесенню оскаржуваного рішення.

Так, згідно показів свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 21 січня 2013 року приблизно о 13-00
годині ОСОБА_5 у магазині „Ірина"
(вул.Миру 1а, с.Крупське,
Кіровоградський район,
Кіровоградської області), що належить
позивачеві, було придбано пляшку
горілки „Улюблена пшенична душа"
ємністю 0,5 л та пачку сигарет „Rothmans of
London Exceptional Tobaccos".

У свою чергу, свідок ОСОБА_7, яка на день
проведення перевірки проходила
стажування у магазині, вказала, що 21
січня 2013 року вона, попри заборону від
ОСОБА_3 та ОСОБА_8, продала покупцеві на
його прохання пляшку горілки
„Улюблена пшенична душа" 0,5 л та пачку
сигарет „Rothmans".

Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо
особи, яка, відповідно, реалізувала
товар та особи, яка придбала тютюнові
вироби та алкогольні напої, різнились.
Однак, із таких показів судом
достеменно встановлено факт
реалізації споживачеві горілчаних та
тютюнових виробів без наявності
ліцензії.

Не спростовувався факт продажу
горілчаних напоїв та тютюнових виробів
і самою позивачкою, допитаною у якості
свідка, та свідком ОСОБА_8, який
здійснює закупку товарів для магазину,
що належить ФОП ОСОБА_3

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем було порушено вимоги частини
одинадцятої статті 15 Закону України
№481 щодо здійснення роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та
тютюновими виробами за наявності
ліцензій.

Водночас, незважаючи на те, що
податковий орган юридично правильно
кваліфікував вчинені позивачем
правопорушення, розмір фінансових
санкцій за такі порушення обраховано
невірно.

Так, відповідно до положень частини
другої статті 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» у разі роздрібної
торгівлі алкогольними напоями без
наявності ліцензій до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів, зокрема, у розмірі 200
відсотків вартості отриманої партії
товару, але не менше 1700 гривень.

Згідно Державного стандарту України
(ДСТУ) 3993-2000 «Товарознавство. Термін та
визначення», партія товару - це
визначена кількість товарів одного або
кількох найменувань закуплених,
відвантажених або отриманих одночасно
за одним товаросупровідним документом.

Так, при визначенні розміру фінансових
санкцій за порушення вимог абзацу
десятого частини другої статті 17
Закону України №481 орган державної
податкової служби повинен брати до
уваги вартість отриманої суб'єктом
господарювання партії товару. Вартість
отриманої партії товару повинна
встановлюватися з урахуванням вимог
ДСТУ 3993-2000, тобто з врахуванням
документів первинного бухгалтерського
обліку, які фіксують ціни, за якими
товар поставлявся суб'єкту
господарювання.

Як встановлено у судовому засіданні,
відповідачем було розраховано
штрафіні санкції на підставі
самостійно витребуваних у
постачальників позивача видаткових
накладних, оскільки надавати первинні
бухгалтерські документи ФОП ОСОБА_3
відмовилася.

Водночас, вказані видаткові накладні
(а.с. а.с. 103-105, 110) не містять найменувань
товару, придбаного під час проведення
перевірки, а саме: горілки "Улюблена
пшенична душа" та сигарет „Rothmans of London
Exceptional Tobaccos".

Викладене свідчить про відсутність
бази, з якою законодавець пов'язує
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій.

Разом з тим, зважаючи на факт вчинення
позивачем зазначених порушень, суд
вважає, що до позивача слід було
застосувати штрафи у мінімальних
розмірах, встановлених частиною другою
статті 17 Закону України № 481 - 1 700,00 грн.

З цих підстав суд визнає рішення
№-21 від 13 березня 2013 року в
частині застосування до ФОП ОСОБА_3
штрафу за роздрібну торгівлю
алкогольними напоями без наявності
ліцензії у розмірі 5483,50 грн (7183,50 грн -
1700,00 грн = 5483,50 грн) та штрафу за
роздрібну торгівлю тютюновими
виробами без наявності ліцензії у
розмірі 6941,56 грн (8641,56 грн - 1 700,00 = 6941,56
грн) протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Оскаржуваним рішенням до ФОП ОСОБА_3
застосовано також штрафні (фінансові)
санкції на суму 5000,00 грн. за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями за
цінами, нижчими від встановлених
мінімальних роздрібних цін на
алкогольні напої

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про держане регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" мінімальні
оптово-відпускні та роздрібні ціни на
алкогольні напої встановлює Кабінет
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 жовтня 2008 року №957 "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва" визначено
мінімальну роздрібну ціну за 1 літр
100-відсоткового спирту для горілки та
лікеро-горілчаних виробів - 150,5 гривень.

Згідно з частиною другою статті 17
Закону за роздрібну торгівлю
горілкою, за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні роздрібні ціни
на такі напої застосовується штрафна
санкція у розмірі 100 відсотків
вартості отриманої партії товару,
розрахованої виходячи з мінімальних
роздрібних цін, але не менше 5000 гривень.

Так, зокрема, свідок ОСОБА_5 зазначив, що
вищезазначену горілку „Улюблена
пшенична душа" ємністю 0,5 л у магазині,
що належить ФОП ОСОБА_3, він придбав за
ціною 26,10 грн, тобто за ціною, яка є
нижчою за встановлену мінімальну
роздрібну ціну. За словами свідка, він
придбав саме цю горілку, оскільки на
ній було наклеєно етикетку із ціною 26,10
грн.

Водночас, це спростовується показами
свідка ОСОБА_7, яка вказала, що вартість
такої горілки становила 28,50 грн, і саме
за таку ціну вона її реалізувала. Крім
того, свідок ОСОБА_7 зазначила, що під
час продажу горілки „Улюблена
пшенична душа" вона помилково повторно
вибила фіскальний чек на горілку
"Олександрійська пшенична", яка є такою
ж за вартістю (28,50 грн), чим пояснюється
наявність у контрольній стрічці
Z-звіту фіскальних чеків на продаж
горілки „Олександрійська пшенична"
(а.с. 28).

Надані представником відповідача
фотографічні знімки горілки «Улюблена
пшенична душа» судом не приймаються як
доказ реалізації її перевіряючому за
ціною, нижчою від встановленої
мінімальної, оскільки із вказаних
знімків неможливо ідентифікувати ані
місце, де було зроблено знімок, ні час
фотографування та ціну продукції.

При цьому представниками
контролюючого органу не було проведено
перерахунок залишку готівки у касі для
встановлення факту реалізації
горілчаних виробів за ціною, нижчою від
встановленої мінімальної.

За загальним правилом, що випливає з
принципу змагальності, кожна сторона
повинна подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Тобто,
законодавець в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, покладає саме на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності, спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів та довести
його недобросовісність.

За таких умов суд вважає, що
відповідачем не доведено наявність
підстав для застосування до ФОП ОСОБА_3
штрафних санкцій за роздрібну торгівлю
алкогольними напоями за цінами,
нижчими від встановлених мінімальних
роздрібних цін на алкогольні напої у
сумі 5000 грн, а тому рішення
Регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Кіровоградській області про
застосування фінансових санкцій від 13
березня 2013 року № -21 у цій частині
є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскаржуваним рішенням до позивача
застосовано, зокрема, штрафні санкції
за зберігання алкогольних напоїв з
підробленими марками акцизного
податку на суму 8500 грн.

Згідно абзацу п'ятнадцятого частини
другої статті 17 Закону № 481, до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів; алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку - 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8500 гривень.

Механізм застосування таких
фінансових санкцій визначений
„Порядком застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України „Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів"
(затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 2 червня 2003 року
№ 790).

Відповідно до пункту 5 вказаного
Порядку підставою для прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій є:

- акт перевірки додержання суб'єктом
підприємницької діяльності
встановлених законодавством вимог,
обов'язкових для виконання під час
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, складений
органом, що видав ліцензію, у якому
зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства;

- результати проведення органом, який
видав ліцензію, іншими органами
виконавчої влади в межах їх
компетенції перевірок суб'єкта
підприємницької діяльності, пов'язаної
з виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Отже, підставою для прийняття рішення
про застосування фінансової санкції є
не тільки акт перевірки, а і матеріали
податкових та інших органів
виконавчої влади щодо недотримання
суб'єктами підприємницької діяльності
вимог законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Так, у матеріалах справи наявний акт
експертизи марок акцизного податку для
маркування алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва № 27-01-13 від 12
лютого 2013 року, засвідчений
начальником відділу ліцензування,
обліку та контролю за обігом цінних
паперів і документів суворої звітності
Міністерства фінансів України (а.с.55-57).
За змістом вказаного висновку марки
акцизного податку АВ, 05АААА № 079017, 11/10,
7,880; АВ, 05 АААА № 012533, 01/11, 8,424 грн; АВ,
05АААЗ № 029357, 01/11, 8,424 грн підроблені
шляхом видалення реквізитів з
автентичних марок та нанесення нових. У
свою чергу, такі акцизні марки було
відібрано для експертизи
представниками відповідача у ході
проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 21
січня 2013 року (а.с. 31).

Виходячи з вищезазначених
законодавчих положень у їх системному
зв'язку, суд дішов висновку, що
відповідач, отримавши висновки
експертизи, мав всі підстави для
прийняття рішення про застосування до
ФОП ОСОБА_3 фінансової санкції за
зберігання алкогольних напоїв з
підробленими марками акцизного збору.

Отже, відповідачем доведено факт
вчинення позивачем порушення, а
позивачем не надано суду жодних
доказів, які б спростовували вчинення
ним правопорушення щодо зберігання
алкогольних напоїв з підробленими
марками акцизного збору.

З огляду на викладене, відповідачем
правомірно застосовано до позивача
фінансову санкцію у вигляді штрафу у
розмірі 8 500 грн. на підставі абзацу
п'ятнадцятого частини другої статті 17
Закону № 481.

Суд вважає за необхідне надати також
правову оцінку доводам позивача про те,
що відповідач, який повинен був
скласти податкове
повідомлення-рішення, натомість
протиправно виніс рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Перевірка, яка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання норм законодавства про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, відповідно до підпункту 75.1.3.
пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу
України, вважається фактичною
перевіркою та здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника.

В розрізі повноважень відповідача та
його статусу, як підрозділу ДПС,
останній є контролюючим органом, що
безпосередньо здійснює проведення
відповідних перевірок.

Згідно із статтею 116 Податкового
кодексу України у разі застосування
контролюючими органами до платника
податків штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) за порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові повідомлення -
рішення.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
останнє не є податковим
повідомленням-рішенням, а прийняте за
формою, затвердженою Постановою
Кабінету Міністрів України від 02
червня 2003 року №790 "Про затвердження
Порядку застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" (далі -
Порядок №790).

Виходячи з наведеного, позивач вказує
на протиправність даного рішення з
огляду на недотримання відповідачем
вимог щодо форми рішення, яким
застосовуються штрафні санкції.

Закон №48 та Порядок №790 є чинними на
момент виникнення спірних
правовідносин та надають право
відповідачу у разі виявлення
правопорушень приймати рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Водночас, недотримання відповідачем
вимог Податкового кодексу України щодо
форми рішення не може свідчити про
невідповідність його висновків щодо
суті виявленого порушення. На підставі
належних та достатніх доказів
відповідачем встановлено факт
порушення позивачем вимог Закону №481
та прийняте рішення про застосування
санкцій, скасування якого з підстав
недотримання вимог щодо його форми
потягне за собою безпідставне
звільнення позивача від
відповідальності за правопорушення,
факт вчинення якого позивачем є
доведеним.

Оскільки суть порушення не може бути
вищою за зміст оскаржуваного рішення,
суд вважає, що штрафні санкції до
позивача у частині щодо реалізації
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів без наявності ліцензій, а також
за зберігання алкогольних напоїв з
підробленими марками акцизного
податку застосовано правомірно.

Згідно частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем документально підтверджена
сплата судового збору за вимоги
майнового характеру в розмірі 293,25 грн.
(а.с.12), а тому сума судового збору
відповідно до задоволених вимог (59,4%
від позовних вимог майнового
характеру) підлягає стягненню з
Державного бюджету України на користь
ФОП ОСОБА_3

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Кіровоградській області про
застосування фінансових санкцій від 13
березня 2013 року № -21 в частині
застосування до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 фінансових
санкцій у вигляді штрафу на суму 17425,06
грн (сімнадцять тисяч чотириста
двадцять п'ять гривень, шість копійок).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 судові витрати у сумі 174,19 грн,
зобов'язавши Головне управління
Державної казначейської служби в
Кіровоградській області стягнути 174,19
грн (сто сімдесят чотири гривні,
дев'ятнадцять копійок) з Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання з рахунку Регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України у
Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
складеної у повному обсязі. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
ОСОБА_9