Справа № 263/8408/14-а
Суддя: Соловйов О. Л.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №263/8408/14-а
Провадження № 2а/263/1440/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року Жовтневий районний
суд міста Маріуполя Донецької області
в складі головуючого судді Соловйова
О.Л, при секретарі Чертовій О.С.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області (далі за текстом УПФУ
Жовтневого району м. Маріуполя) про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду із
вказаним адміністративним позовом до
відповідача, відповідно до якого
просить визнати неправомірними дії
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя;
зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м.
Маріуполя провести перерахунок пенсії
позивачки з урахуванням сум винагороди
у розмірі 40 % від посадового окладу з
урахуванням доплати за спеціальне
звання у сумі 588,80 грн., які враховуються
при обчисленні пенсії, на підставі
довідки Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ
Міндоходів в Донецькій області №
1351/м/05-81-05-13 від 02.02.2014 року із розрахунку
82 % від заробітної плати, з урахуванням
фактично сплачених сум .

В обґрунтування своїх вимог позивачка
зазначила, що в січні 2003 року вона
достроково вийшла на пенсію на
підставі п.п. «г» ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про зайнятість населення» як
державний службовець, відповідно до ст.
37 Закону України «Про державну службу».
Стаж державної служби позивачки
складає 12 років 5 місяців та 17 днів. При
нарахуванні пенсії позивачки УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя було
враховано винагороду за вислугу років
у розмірі 20% від посадового окладу з
урахуванням доплати за спеціальне
звання у розмірі 294,40 грн., в той час як
позивачці фактично сплачувалась
винагорода за вислугу років у розмірі 40
% від посадового окладу з урахуванням
доплати за спеціальне звання у розмірі
588,80 грн. 03.12.2014 року позивачка отримала
в Жовтневій ОДПІ м. Маріуполя довідку, в
якій зазначено розмір і сума
винагороди за вислугу років, яка
фактично сплачувалась ОСОБА_1 - 40 % та
588,80 грн. відповідно. У наведеній
довідці також зазначено, що на всі
включені до неї виплати нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. 12.02.2014
року позивачка звернулась до УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя з заявою
про перерахунок її пенсії, надавши
відповідачу вказану довідку. Листом
відповідача від 19.02.2014 року ОСОБА_1 було
відмовлено у здійсненні перерахунку
пенсії. Вказану відмову позивачка
вважає незаконною, з огляду на що
наполягає на проведенні перерахунку її
пенсії.

В судове засідання представник
позивачка та її представник - ОСОБА_2,
який діє на підставі довіреності - не
з'явились, надали суду заяву про
підтримку позовних вимог та розгляд
справи в їх відсутність.

В судове засідання представник
відповідача УПФУ в Жовтневому районі м.
Маріуполя не з'явився, надав суду
письмові заперечення, відповідно до
яких УПФУ в Жовтневому районі м.
Маріуполя в обгрунтування своєї
правової позиції посилається на
наступні обставини.

Призначення та перерахунок
пенсії державним службовцям
проводиться відповідно до Закону
України «Про державну службу» з
обов'язковим урахуванням Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Пенсія державним
службовцям призначається на підставі
поданих ними до ПФУ документів. Пенсія
державним службовцям призначається у
розмірі 80 відсотків від суми їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. Відповідно
до вимог ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватись надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
та доплати, а також надаватись
матеріальна допомога для вирішення
соціально побутових питань. При цьому
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України. Зауважує,
що системний аналіз положень ст. 33
Закону України «Про державну службу»
дозволяє зробити висновок про те, що
законодавець у тексті статті
відокремив поняття «надбавки та
доплати» від поняття «матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань». Вважає, що
у посадових осіб податкових органів
більш гнучкий порядок обчислення стажу
роботи для одержання винагороди за
вислугу років, але він не має
застосовуватись для визначення пенсії
державного службовця, та, зокрема,
обчислення стажу державної служби з
відповідним визначенням надбавки за
кількість стажу державної служби.
Визначальним при встановленні та
обчисленні як надбавки, так і
винагороди є стаж державної служби,
проте порядок обчислення стажу та
виплати надбавки за вислугу років
державним службовцям, визначений ст. 33
Закону України «Про державну службу не
співпадає з порядком визначення стажу
роботи та розміром винагороди за
вислугу років посадових осіб державної
служби. Таким чином надбавка за вислугу
років державним службовцям та
винагорода за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби не є тотожними поняттями. З
огляду на викладене відповідач вважає,
що у даному випадку немає правових
підстав для включення надбавки за
вислугу років до складу заробітної
плати для обчислення пенсії у
відповідності до Закону України «Про
державну службу». З огляду на викладене
просить в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню. При
цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Статтею 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для жінок - не менш 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менш 10-ти років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш 20-ти
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Судом встановлено, що стаж державного
службовця ОСОБА_1- 12 років 05 місяці 17
днів.

Відповідно до довідки Жовтневої ОДПІ
м. Маріуполя від 03.02.2014 року №
1351/м/05-81-05-13 зазначено, що до складу
заробітної плати ОСОБА_1, яка обіймала
посаду заступника начальника
управління у Жовтневій ОДПІ м.
Маріуполя, входить, зокрема, винагорода
за вислугу років у розмірі 40 %
посадового окладу з урахуванням
доплати за спеціальне звання у розмірі
588,80 грн. Як вказано у наведеній довідці
на всі виплати, включені в довідку
нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

При зверненні позивачки до УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя - 14.02.2014
року - з заявою про перерахунок її
пенсії на підставі наданої довідки
Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя від 03.02.2014
рок, відповідачем у проведенні такого
перерахунку ОСОБА_1 було відмовлено,
відповідно до листа УПФУ в Жовтневому
районі м. Маріуполя від 19.02.2014 року №
39(4)/Т-17-01-04. В обгрунтування своєї
відмови відповідач посилався на норми
ст. 37 ЗУ «Про державну службу» та
постанову Кабміну від 31.05.2000 року № 865
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
розрахунку пенсії.

Вказані обставини не
заперечуються сторонами у справі, а
отже не підлягають додатковому
доказуванню, відповідно до ч. 3 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі за текстом КАС України)

Суд, проаналізувавши норми діючого
законодавства, що регулюють
правовідносини, які склались між
сторонами, приходить до висновку щодо
неправомірності відмови УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя в
здійсненні позивачці перерахунку
призначеної їй пенсії з урахуванням
винагороди у розмірі 40 % від посадового
окладу з урахуванням доплати за
спеціальне звання у розмірі 588,80 грн.,
які враховуються при обчисленні
пенсії, згідно із законом України «Про
державну службу» та з яких сплачено
страхові внески. При цьому суд виходить
з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 33 Закону України „Про
державну службу" визначено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Згідно ч. 6 ст. 33
вказаного Закону умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Заробітна плата працівників, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями усіх форм власності
регулюється Законом України «Про
оплату праці»; оплата праці державних
службовців регулюється ст. 33 Закону
України «Про державну службу», та
відповідно до ч.ч.2.6,7 ст. 33 вказаного
Закону. Заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Державним
службовцям можуть установлюватися
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.
Умови с праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матері допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
оплату праці» в структуру заробітної
плати входить основна заробітна плата,
додаткова заробітна плата та інші
заохочувальні компенсаційні виплати.
До останніх належать, виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними системами та
положеннями, компенсації та інші
грошові та матеріальні виплати які
передбачені актами чинного
законодавства або які проводяться
понад встановлені зазначеними актами.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
пенсійне страхування» нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV
(далі Закон №1058-IV) визначені виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Як було зазначено вище, з наданої
позивачкою довідки вбачається, що на
виплачену їй винагороду у розмірі 40 %
від посадового окладу з урахуванням
доплати за спеціальне звання у сумі 588,80
грн. нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, винагорода у розмірі 40 %
від посадового окладу з урахуванням
доплати за спеціальне звання у сумі 588,80
грн., які позивачка отримувала перед
виходом на пенсію і на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, та які в
свою чергу є складовою заробітної
плати, повинна враховуватись при
обчисленні пенсії державного
службовця.

З огляду на викладене,суд приходить до
висновку про обгрунтованість позовних
вимог ОСОБА_1 щодо визнання
неправомірною бездіяльності УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя щодо
відмови в здійсненні перерахунку
пенсії позивачки із урахуванням
винагороди у розмірі 40 % від посадового
окладу з урахуванням доплати за
спеціальне звання у сумі 588,80 грн., які
були сплачені ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За своєю правовою природою, ст. 267
Кодексу адміністративного судочинства
України регулює різні моменти відносин
та визначення судового контролю. З
одного боку, - встановлення такого
судового контролю за виконання
постанови, які узгоджуються з вимогами
ст.. 163 Кодексу адміністративного
судочинства України та стосується
регулювання відносин встановлення
судового контролю під час винесення
постанови суду, та контролювання його
виконання, з іншого - встановлення
факту порушення внаслідок його не
виконання.

Перший судовий контроль
встановлюється та визначається при
ухваленні постанови, а інший (визнання
протиправним рішення, дії або
бездіяльність) вирішується після
прийняття такого судового рішення.

Однак, встановлення судового контролю
за виконанням рішення суду, ухваленого
не на користь суб'єкта владних
повноважень є правом суду, а не його
обов'язком, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС
України.

Враховуючи викладені роз'яснення суд
не знаходить підстав на даній стадії
судового процесу для встановлення
судового контролю за виконанням
рішення суду.

Відповідно до частини 1
статті 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням сум винагороди у розмірі 40
% від посадового окладу з урахуванням
доплати за спеціальне звання у сумі 588,80
грн., які враховуються при обчисленні
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» та з яких
сплачено страхові внески.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Жовтневому районі м.
Маріуполя здійснити перерахунок
призначеної пенсії ОСОБА_1 з
врахуванням сум винагороди у розмірі 40
% від посадового окладу з урахуванням
доплати за спеціальне звання у сумі 588,80
грн., яка враховується при обчисленні
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» та з яких
сплачено страхові внески, з 01.02.2014 року,
з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з державного бюджету на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73
грн. 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Особи, які брали участі у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя
О.Л. Соловйов