Справа № 2а-18709/10/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/28287/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів -Розваляєвої Т.С. Маслія
В.І.при секретарі -Кошелєв С.В.за участю
представника:позивача: Тітов О.О., Нелуп
Н.Ф., Острик О.Й., Марковська О.В., Коваль
О.Ф., Миновський В.П., Зозуля Л.І.,
Матвійченко В.Т. відповідача: Тхорик
С.М.розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
касаційною скаргоюОб'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Маяк-6" напостанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05.04.2012р.у справі№ 2а-18709/10/2670за
позовомОб'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Маяк-6"до1.
Київської міської ради, 2.
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації)третя
особаАвтостояночний кооператив
"Каштан"провизнання незаконним та
скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Маяк-6"
звернулося з позовом, у якому просило:

- визнати незаконним та скасувати п. 3
рішення Київської міської ради
№ 7/728 від 03.02.2000р. "Про оформлення права
користування земельними ділянками" в
частині передачі Автостояночному
кооперативу "Каштан" земельної ділянки
площею 0,07 га для експлуатації та
обслуговування автостоянки власних
індивідуальних транспортних засобів
на вул. Каштановій, 17 у Ватутінському
районі м. Києва за рахунок земель,
відведених згідно з рішенням
виконавчого комітету Київської
міської ради народних депутатів від
31.03.1988 р. №316 "О строительстве
сблокированных, одно-двухэтажных
кооперативных гаражей и открытых
стоянок для транспортных средств,
принадлежащих гражданам",

- зобов'язати внести зміни до вказаного
пункту для приведення розміру площі
земельної ділянки, переданої в
довгострокову оренду строком на 10
років у відповідність до розміру площі,
межі якої визначені в ГлавАПУ
виконкому міськради на виконання п. 4.2
рішення виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 31.03.88 № 316 "О
строительстве сблокированных,
одно-двухэтажных кооперативных
гаражей и открытых стоянок для
транспортных средств, принадлежащих
гражданам",

- визнати висновок Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
№03-25/64-В від 26.02.1999 р. недійсним,

- визнати протиправними дії Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київради щодо
внесення недостовірної інформації у
текстові, графічні матеріали
кадастрової справи №2245 "Про оформлення
автостояночному кооперативу "Каштан"
права користування земельною ділянкою
для експлуатації та обслуговування
автостоянки власників індивідуальних
засобів на вул. Каштановій, 17 у
Ватутінському районі",

- зобов'язати внести достовірну
інформацію в матеріали кадастрової
справи щодо розміру площі земельної
ділянки,

- зобов'язати Київську міську раду та
Автостояночний кооператив "Каштан"
вирішити питання внесення змін до п. 1
договору оренди від 22.08.2003 р. щодо
розміру земельної ділянки - 1, 0739 га.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
червня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано п. 3 рішення Київської
міської ради № 7/728 від 03.02.2000 р. "Про
оформлення права користування
земельними ділянками" в частині
передачі Автостояночному кооперативу
"Каштан" земельної ділянки площею 0,07 га
для експлуатації та обслуговування
автостоянки власних індивідуальних
транспортних засобів на вул.
Каштановій, 17 у Ватутінському районі м.
Києва за рахунок земель, відведених
згідно з рішенням виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 31.03.88 р. №316 "О
строительстве сблокированных,
одно-двухэтажных кооперативных
гаражей и открытых стоянок для
транспортных средств, принадлежащих
гражданам". У задоволенні іншої частини
позовних вимог було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2012р.
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 червня 2011 року
скасовано. Прийнято нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2012р.
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Маяк-6"
звернулось з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, згідно рішення виконавчого
комітету Київської міської ради
народних депутатів від 20.04.1981р. № 645 "Про
відведення земельної ділянки
управлінню капітального будівництва
виконкому міськради під будівництво
першої черги житлового масиву
Троєщина" відведено управлінню
капітального будівництва земельну
ділянку площею 624,3 га.

Згідно рішення виконавчого комітету
Ватутінської районної ради народних
депутатів від 30.06.1988р. №249 "Про введення
в експлуатацію об'єктів
житлово-цивільного та комунального
призначення в Ватутінському районі м.
Києва" затверджено акти державних
приймальних комісій про прийняття в
експлуатацію в червні 1988р. об'єктів
житлово-цивільного та комунального
призначення, серед яких житлові
будинки по вул. Каштанова, 15, 15-а та 15-б у
мікрорайоні житлового масиву
Вигурівщина-Троєщина (перелік згідно
додатку №1 до рішення виконавчого
комітету Ватутінської районної ради
народних депутатів від 30.06.88 р. №249).

Згідно рішення виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 11.12.1986р. №1212 "Про
прийняття громадян членами ЖБК «Маяк-6"
затверджено рішення загальних зборів
громадян працівників Київського
наукового виробничого об'єднання
"Маяк", які бажають вступити до
кооперативу, протокол №30 від 30.11.1986р. №1
про створення при Київському науковому
виробничому об'єднанні "Маяк"
кооперативу "Маяк-6" з закріпленням за
ними трьох вісімнадцятиповерхових
будинків №4, 4-а та 4-б на 408 квартир серії
КТ на масиві Троєщина, 2-й мікрорайон.

Згідно статуту Об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків "Маяк-6", затвердженого
рішенням загальних зборів
співвласників багатоквартирних
будинків по вул. Каштановій, 15, 15-а та 15-б
в м. Києві від 17.04.08 р., зареєстрованого
державним реєстратором Деснянської
РДА у м. Києві 22.05.08 р., об'єднання
створене шляхом реорганізації
житлово-будівельного кооперативу
"Маяк-6", створення якого затверджене
рішенням Київської міської ради
народних депутатів від 11.12.86 р. №1212, і є
його правонаступником.

Згідно рішення виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 31.03.88 р. №316 "О
строительстве сблокированных,
одно-двухэтажных кооперативных
гаражей и открытых стоянок для
транспортных средств, принадлежащих
гражданам" встановлено завдання на
спорудження кооперативних гаражів та
відкритих стоянок згідно з додатком, в
тому числі, по вул. Каштановій у
Ватутінському районі м. Києва на 400
машиномісць.

Розпорядженням Ватутінської районної
державної адміністрації м. Києві від
29.06.1993р. №851 затверджено статут
Автостояночного кооперативу "Каштан",
що фактично використовує земельну
ділянку по вул. Каштановій, 17 у м. Києві
під відкриту стоянку автомобілів.

Згідно п. 3 рішення Київської міської
ради від 03.02.00 р. №7/728 "Про оформлення
права користування земельними
ділянками" оформлено автостояночному
кооперативу "Каштан" право тимчасового
довгострокового користування строком
на 10 років земельною ділянкою площею 1,
07 га для експлуатації та
обслуговування автостоянки власних
індивідуальних транспортних засобів
на вул. Каштановій, 17 у Ватутінському
районі за рахунок земель, відведених
згідно з рішенням виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 31.03.88 № 316 "О
строительстве сблокированных,
одно-двухэтажных кооперативных
гаражей и открытых стоянок для
транспортных средств, принадлежащих
гражданам".

Згідно п. 2 рішення Київської міської
ради від 20.06.2002р. №39/39 "Про внесення змін
до рішень Київської міської ради"
внесено зміни до п. 3 рішення Київської
міської ради від 03.02.2000р. №7/728 "Про
оформлення права користування
земельними ділянками", замінивши слово
"оформити" словом "передати", слова
"право тимчасового довгострокового
користування строком на 10 років
земельною ділянкою" словами "в
довгострокову оренду на 10 років".

22.08.2003р. між Київською міською радою та
Автостояночним кооперативом "Каштан"
укладено договір оренди земельної
ділянки на підставі рішення Київради
від 03.02.00 р. №7/728 в редакції рішення
Київради від 20.06.02 р. №39/39, згідно якого
Автостояночному кооперативу "Каштан"
передано в довгострокову оренду
строком на 10 років земельну ділянку
розміром 1, 0739 га по вул. Каштановій, 17 у
м. Києві для експлуатації та
обслуговування автостоянки власних
індивідуальних транспортних засобів у
межах, які перенесені в натуру (на
місцевість) і зазначені в плані, що є
невід'ємною частиною цього договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції вмотивував свої
висновки тим, що той факт, що станом на
час звернення до суду позивачем не
оформлено право користування
земельною ділянкою, не є підставою для
втрати ним вказаного права та,
відповідно, захисту у судовому порядку
своїх прав та інтересів.

Натомість суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог послався на те, що з
матеріалів справи вбачається, що не
існує жодного рішення компетентного
органу щодо визначення розміру
земельної ділянки та її передачі в
користування ЖБК "Маяк-6" під
прибудинкову територію. Окрім цього,
позивачем як землекористувачем не
оформлено належним чином право
землекористування, не отримано
відповідний державний акт на право
користування земельною ділянкою. А
відтак, при вирішенні питання про
передачу Автостояночному кооперативу
"Каштан" земельної ділянки в оренду,
відповідач не був зобов'язаний
узгоджувати з позивачем як з суміжним
землекористувачем межі
землекористування. Тому, не можна
стверджувати, що має місце порушення
права користування земельною ділянкою
ОСББ «Маяк-6» з прийняттям
оскаржуваного рішення.

Однак, колегія суддів вважає такі
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій передчасним, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розгляду справи в суді першої
інстанції Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) було
заявлено клопотання про залишення
позовної заяви без розгляду у зв'язку з
пропуском строку передбаченого ст. 99
КАС України.

Суд першої інстанції дане клопотання
не задовольнив, посилаючись при цьому
на те, що відповідно до пункту 4 частини
першої статті 268 ЦК позовна давність не
поширюється на вимогу власника або
іншої особи про визнання незаконним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено його
право власності або інше речове право.

Однак, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
передчасним, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з
даним позовом про скасування п. 3
рішення Київської міської ради № 7/728
від 03.02.2000р. позивач звернувся лише в
грудні 2010р.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 99 КАС
України (в редакції станом на час
звернення з позовом) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України (в редакції
станом на час звернення з позовом) було
передбачено, що пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом. Позовні заяви
приймаються до розгляду
адміністративним судом незалежно від
закінчення строку звернення до
адміністративного суду.

Ця норма права була самостійною
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову, тобто за
своєю правовою природою була нормою
матеріального права.

Аналіз наведеної вище редакції частини
першої статті 100 КАС України дає
підстави вважати, що суд не мав
можливості самостійно, на свій розсуд,
застосувати наслідки пропуску строку
звернення до суду. Право вимагати
застосування строку звернення до суду
належало сторонам, і у випадку, якщо
така заява не надходила до суду,
наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду не могли
бути застосовані судом.

Пропущення строків звернення до
адміністративного суду і заява сторони
про застосування наслідків пропущення
строків звернення до
адміністративного суду не може бути
безумовною підставою для відмови у
задоволенні позову, оскільки суд може
визнати причину пропуску таких строків
поважною і в такому випадку справа
розглядається і вирішується в порядку,
встановленому КАС.

Обставини, з якими сторона пов'язує
поважність причин пропуску строків
звернення до суду, доводяться стороною
і встановлюються судом тільки у
випадку, якщо заявлена вимога про
застосування цих строків.

Отже, ця норма права до внесення до неї
змін Законом № 2453-VI була за своєю
правовою природою нормою
матеріального права.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування статті 100 КАС вже була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України у постанові
від 5 грудня 2011 року (справа № 21-369а11).

У 2010 році Законом № 2453-VI до КАС були
внесені зміни, і на час звернення з
позовом до суду частини друга і третя
статті 99 цього Кодексу мали такий
зміст:

« 2. Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

3. Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк».

Аналіз наведених вище редакцій частин
другої і третьої статті 99 КАС дає
підстави для висновку, що ці норми
права застосовуються до
публічно-правових відносин, оскільки
право на застосування встановлених
іншими законами строків, відмінних від
визначених у частині другій статті 99
КАС, стосується звернень до суб'єкта
владних повноважень, а передбачене
частиною третьою цієї статті таке ж
право стосується публічної служби,
тобто також публічно-правових
відносин.

Наслідки пропуску цих строків
встановлені статтею 100 КАС (у редакції
зі змінами, внесеними згідно із Законом
№ 2453-VI), відповідно до якої
«адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи».

Така редакція цієї статті характеризує
її як норму процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 268 ЦК (чинної до внесення до неї
змін Законом № 4176-VI) позовна давність
не поширюється на вимогу власника або
іншої особи про визнання незаконним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено його
право власності або інше речове право.

Незважаючи на характер правопорушення,
у згаданій нормі права йдеться про
порушення права у сфері
публічно-правових відносин.

Норми процесуального права, якими
врегульовані публічно-правові
відносини, містяться в КАС України.
Зокрема, статтями 99, 100 цього Кодексу
визначені строки звернення до
адміністративного суду та наслідки
пропущення таких строків.

Визначене абзацом другим частини
другої статі 99 КАС правило, що цим
Кодексом та іншими законами можуть
також встановлюватись інші строки для
звернення до адміністративного суду,
стосується лише суб'єктів владних
повноважень.

Наслідки спливу позовної давності,
визначені статтею 267 ЦК, на
публічно-правові відносини не
поширюються.

Виходячи з наведеного колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для застосування інших, ніж
визначені статтями 99, 100 КАС, правил
щодо строків звернення до
адміністративного суду, зокрема тих, що
зазначені статтею 268 ЦК.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постанові від 15 жовтня 2013
року (справа № 21-240а13).

Таким чином, при вирішенні спору суд
першої інстанції неправильно
застосував вимоги статті 99 КАС України,
що призвело до прийняття незаконних
судових рішень. Суд апеляційної
інстанції на дане порушення уваги не
звернув.

Підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи (ч.2
ст. 227 КАС України).

Відповідно до ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на викладене, судові рішення,
ухвалені у даній справі, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справу суду
належить усунути недоліки, викладені у
мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми процесуального
права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Маяк-6" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 червня 2011 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2012р.
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: