Справа № 820/12594/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.Справа № 820/12594/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

редставників сторін: позивача -
Нефьодова Д.Ю., відповідача - Гаркуші
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.07.2014р. по
справі № 820/12594/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Амкріс"

до Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування повідомлення та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Амкріс" (далі по
тексту - позивач, ТОВ "Амкріс")
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (далі по тексту -
відповідач, Основ'янська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області), в
якому, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просить суд:

- скасувати повідомлення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 05.06.2014 року №8937;

- зобов'язати Основ'янську об'єднану
державну податкову інспекцію м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
поновити з квітня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Амкріс" в
Реєстрі платників податку на додану
вартість, які мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.07.2014р. по
справі №820/12594/14 адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Амкріс" до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
повідомлення та зобов'язання вчинити
певні дії - задоволено.

Скасовано повідомлення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 05.06.2014 року №8937.

Зобов'язано Основ'янську об'єднану
державну податкову інспекцію м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
поновити з квітня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Амкріс" в
Реєстрі платників податку на додану
вартість, які мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Амкріс" сплачений
при поданні позову судовий збір в
розмірі 73.08 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови норм
матеріального права, просив суд
апеляційну скаргу ДПІ задовольнити, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.07.2014р.
скасувати у повному обсязі.

В апеляційній скарзі, письмових
поясненнях та його представник в
судовому засіданні зазначив, що з
урахуванням п.200.20 ст.200 ПК України та
отриманого реєстру з Міністерства
доходів та зборів України, встановлено,
що ТОВ "Амкріс" не має права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість, оскільки не
відповідає критеріям на автоматичне
бюджетне відшкодування, визначеним
пунктом 200.19 ст. 200 Податкового кодексу
України. Вказав на правомірність
винесення відповідачем повідомлення
від 05.06.2014 року №8937.

Позивач, у надісланому відзиві на
апеляційну скаргу та його представник
в судовому засіданні зазначив,
відповідачем, при прийнятті
повідомлення від 05.06.2014 року №8937,
порушено вимоги ст.200 Податкового
кодексу України, оскільки не було
надано детальних пояснень та
розрахунків щодо порушення позивачем
граничного розміру загальної суми
розбіжностей між податковим кредитом,
сформованим платником податку за
придбаними товарами/послугами, та
податковими зобов'язаннями його
контрагентів.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"Амкріс" у складі декларації з ПДВ за
квітень 2014 р. до податкового органу
було подано заяву про повернення суми
бюджетного відшкодування на
розрахунковий рахунок підприємства.

Судом першої інстанції встановлено, що
05.06.2014 року на адресу ТОВ "Амкріс"
направлено повідомлення № 8937, та
зазначено, що вказаний платник податку
не має права на автоматичне бюджетне
відшкодування ПДВ відповідно до п.200.18
ст. 200 ПК України, оскільки не
відповідає критеріям на автоматичне
бюджетне відшкодування, визначене
п.200.19 ст.200 Податкового кодексу України,
а саме відсоток загальної суми
розбіжностей до суми ПДВ,
задекларованої платником до
відшкодування перевищує 10% заявленої
платником податків суми бюджетного
відшкодування за квітень 2014 року.
Відсоток загальної суми розбіжностей
до суми ПДВ, задекларованої платником
до відшкодування (Кр <10%): 36,283 %.

Не погодившись із вказаним
повідомленням № 8937 від 05.06.2014 року,
позивач звернувся до суду із даним
позовом про його скасування та
зобов'язання відповідача поновити з
квітня 2014 року ТОВ "Амкріс" в Реєстрі
платників податку на додану вартість,
які мають право на автоматичне
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач при винесенні вказаного
податкового повідомлення діяв не в
межах наданих повноважень та не у
спосіб, передбачений Конституцією та
Законами України.

Так, судом першої інстанції зазначено,
що відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надіслав позивачу
розрахунок коефіцієнту розбіжностей,
відповідно не довів правомірності
прийнятого податкового повідомлення.
Відтак податковим органом порушено
положення ст. 200 ПК України в частині
направлення повідомлення про
відсутність у позивача права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення..

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
дій та/або рішень прийнятих суб'єктом
владних повноважень з огляду на чіткі
критерії, які зазначені у частині 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятого
відповідачем рішення на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
бюджетне відшкодування - це
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Так, порядок визначення суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
встановлені ст. 200 Податкового кодексу
України.

Пунктом 200.6 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті.

Згідно з п. 200.18 ст. 200 Податкового
кодексу України платники податку, які
мають право на бюджетне відшкодування
відповідно до цієї статті, подали
відповідну заяву та відповідають
критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї
статті, мають право на автоматичне
бюджетне відшкодування податку.

Пунктом 200.19 статті 200 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на отримання автоматичного бюджетного
відшкодування податку мають платники
податку, які відповідають одночасно
всім критеріям, що визначені
зазначеною нормою цього Кодексу.

В той же час, п. 200.20 ст. 200 Податкового
кодексу України визначено, що порядок
визначення відповідності платника
податку критеріям, зазначеним у пункті
200.19 цієї статті, затверджується
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Так, пунктом 2 Порядку визначення
відповідності платника податку
критеріям, які дають право на отримання
автоматичного бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.12.2013 №781, передбачено, що для
отримання права на автоматичне
бюджетне відшкодування сум податку на
додану вартість платник податку
повинен відповідати одночасно
критеріям, визначеним пунктом 200.19
статті 200 розділу V Кодексу.

Критерії оцінки платника,
відповідність яким надає такому
платнику податку право на отримання
автоматичного бюджетного
відшкодування сум ПДВ, побудовані на
аналізі даних його звітних показників
та наявної податкової інформації.

Разом з тим, пунктом 200.21 статті 200
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі невідповідності
за висновком контролюючого органу
платника податку визначеним цією
статтею критеріям та відсутності у
такого платника права на автоматичне
бюджетне відшкодування податку
контролюючий орган зобов'язаний
протягом 17 календарних днів після
граничного терміну подачі звітності
повідомити платника податку про
відповідне рішення та надати детальні
пояснення і розрахунки за критеріями,
значення яких не дотримано. Відповідне
рішення може бути оскаржене платником
податку у встановленому порядку.

Вказана норма також кореспондується з
п. 7 Порядку визначення відповідності
платника податку критеріям, які дають
право на отримання автоматичного
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.12.2013 №781, яким встановлено, що
територіальний орган доходів і зборів
протягом 17 календарних днів після
граничного терміну подачі звітності
повідомляє платника податку шляхом
надсилання/вручення письмового
повідомлення про невідповідність
критеріям, визначеним у Кодексі, які
дають право на автоматичне бюджетне
відшкодування, з наданням детального
пояснення і розрахунків за критеріями,
значення яких не дотримано (за формою
згідно з додатком до цього Порядку, яка
формується на підставі даних переліку
платників податку, які не відповідають
критеріям, визначеним у Кодексі, та не
мають права на автоматичне бюджетне
відшкодування ПДВ).

Виходячи із системного аналізу
зазначених нормативно-правових норм,
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач, виконуючи вимоги
законодавства, повинен направити
позивачеві Повідомлення згідно
додатку до Порядку № 781 та окремим
документом надати детальні пояснення
та розрахунки за критеріями, значення
яких не дотримано платником.

Зазначений розрахунок проводиться у
відповідності до пп. 4 п. 3 Порядку № 781,
яким передбачено, що загальна сума
розбіжностей між податковим кредитом,
сформованим платником податку за
придбаними товарами/послугами, та
податковими зобов'язаннями його
контрагентів, в частині постачання
таких товарів/послуг, що виникла
протягом попередніх трьох послідовних
календарних місяців, не перевищує 10
відсотків заявленої платником
податків суми бюджетного
відшкодування.

Для формування зазначеного критерію
використовуються дані, відображені
платником податку в додатках до
податкової звітності з ПДВ (декларацій
та/або уточнюючих розрахунків):
Розшифровці податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів, Розрахунку коригування
сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ.

Порядок розрахунку: коефіцієнт
розбіжностей (Кр) визначається як
співвідношення загальної суми
розбіжностей між податковим кредитом,
сформованим платником податку за
придбаними товарами/послугами, та
податковими зобов'язаннями його
контрагентів в частині постачання
таких товарів/послуг до суми ПДВ,
задекларованої платником до
відшкодування у поточному звітному
періоді, за формулою

В порушення зазначених вище вимог
законодавства органом державної
податкової служби не надано позивачу
детальні пояснення і розрахунки за
критеріями, значення яких не дотримано.
В оскаржуваному повідомленні
зазначено тільки показник коефіцієнту
розбіжностей (Кр) на рівні 36,283 %. Однак,
ні в повідомленні, ні в будь-якому
іншому документі відповідачем не
надано позивачу розрахунки цього
коефіцієнта розбіжностей і пояснення з
цього приводу.

З наведеного вбачається, що факт
своєчасного надіслання позивачу
передбачених ПК України детальних
пояснень та розрахунків щодо порушення
позивачем граничного розміру
загальної суми розбіжностей між
податковим кредитом, сформованим
платником податку за придбаними
товарами/послугами, та податковими
зобов'язаннями його контрагентів, не
підтверджено жодними документальними
доказами по справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що контролюючим органом під
час направлення повідомлення
позивачеві не надано будь-які детальні
пояснення і розрахунки щодо виникнення
у позивача коефіцієнту розбіжностей на
рівні 36,283 %, чим порушено положення ст.
200 ПК України в частині направлення
повідомлення про відсутність у
позивача права на автоматичне бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість, що є підставою для скасування
оскаржуваного повідомлення від 05.06.2014
року №8937.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в
адміністративній справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду доказів, які
спростовували б твердження позивача, а
відтак, відповідачем не доведено
правомірності своїх дій та прийнятого
податкового повідомлення від 05.06.2014
року №8937.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що податковим органом
порушено положення ст. 200 ПК України в
частині направлення повідомлення про
відсутність у позивача права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення від 05.06.2014 року №8937 про
відсутність у ТОВ "Амкріс" права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість відповідно
до п.200.18 ст.200 Податкового кодексу
України, діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з порушенням вимог ч.3
ст.2 КАС України, а тому колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ
"Амкріс" є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
оскаржуване повідомлення, яким
позивача позбавлено права на
автоматичне бюджетне відшкодування
прийняте з порушенням положень
визначених ст.200 Поаткового кодексу,
колегія суддів вказує на необхідність
поновлення з квітня 2014 року ТОВ "Амкріс"
в Реєстрі платників податку на додану
вартість, які мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.07.2014р. по
справі № 820/12594/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Перцова Т.С. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 13.10.2014 р.