Справа № 810/5276/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ
810/5276/14

12:55

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Зінкевич Д.В.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту
інвалідів

до Приватного
підприємства «РОСАВА - АГРО»

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
і пені

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів з
позовом до Приватного підприємства
«РОСАВА - АГРО» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
і пені у сумі 22530,54 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідач порушив вимоги
статті 19 Закону України від 21.03.1991 №
875-ХІІ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» і не
виконав встановленого нормативу по
створенню робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, тому зобов'язаний сплатити
до Фонду соціального захисту інвалідів
передбачені законом
адміністративно-господарські санкції
та пеню. Оскільки суму
адміністративно-господарських санкцій
та пені відповідач добровільно не
сплатив, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення сум вказаної
заборгованості.

Ухвалами Київського окружного
адміністративного суду від 10.09.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження і призначено
справу до судового розгляду на 30.09.2014.

У судове засідання 30.09.2014 з'явився
представник позивача.

Уповноважені представники відповідача
у судове засідання 30.09.2014 не заявились.

Відповідач повідомлений судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявного в матеріалах справи
повідомлення №
146.

Від відповідача до суду надійшов лист
від 29.09.2014 № 79, в якому відповідач
просив суд відкласти розгляд справи.

Керуючись приписами частини другої
статті 150 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оголосив
перерву у судовому засіданні до 07.10.2014.

У судове засідання 07.10.2014 з'явився
представник позивача, який підтримав
позовні вимоги.

Уповноважені представники відповідача
у судове засідання повторно не
з'явились.

Відповідач повідомлений судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявної в матеріалах справи
телефонограми від 01.10.2014.

Від відповідача до суду заперечення на
позовну заяву, клопотань або заяв не
надходило.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, з таких
підстав.

Відповідно до частини першої статті 17
Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України» (далі - Закон
України від 21.03.1991 № 875-ХІІ) з
метою реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.
Право інвалідів на працю, їх
працевлаштування реалізується шляхом
створення спеціального робочого місця,
адаптацією основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.

Статтею 18 Закону України від 21.03.1991 №
875-ХІІ встановлено обов'язок для
підприємств, установ та організацій,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 Закону України від
21.03.1991 № 875-ХІІ, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При цьому,
згідно зі статтею 20 Закону України від
21.03.1991 № 875-ХІІ, підприємства
(об'єднання), установи і організації
незалежно від форми власності і
господарювання, де кількість працюючих
інвалідів менша, ніж установлено
нормативом, передбаченим частиною
першою статті 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
штрафні санкції, сума яких
визначається у розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві (в
об'єднанні), в установі, організації за
кожне робоче місце, не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Згідно з частиною другою статті 20
Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як встановлено судом, Приватне
підприємство «Росава-Агро» є
працедавцем, який відповідно до статті
18 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ
зобов'язаний виділяти і створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів.

28.02.2014 відповідачем подано до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт за
формою 10-ПІ від 24.02.2014 про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
згідно з яким середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу відповідача за рік
становила 66 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 2 особи, а кількість
інвалідів штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 2
особи.

Проте, суд звертає увагу, що у графі
«кількість інвалідів штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»» зазначеного
звіту відповідач повинен був вказати 3
особи, оскільки 4 % від
середньооблікової кількості 66 осіб
становить 2,64 чоловіки, що при
округленні становить 3. Таке округлення
передбачено вимогами пункту 3 додатку
до Інструкції зі статистики кількості
працівників, яка затверджена Наказом
Державного комітету статистики
України від 28.09.2005 № 286 та зареєстрована
в Міністерстві юстиції України 30.11.2005
за № 1442/117222.

При цьому, позивачем надано суду лист
Сквирського районного центру
зайнятості від 12.08.2014 № 480, відповідно
до якого відповідач протягом 2013 року не
подавав звіту за формою 3-ПН про вільні
робочі місця.

У свою чергу, відповідач будь-яких
доказів на спростування тверджень
позивача суду не надав.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку
сплати підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрі України від 31.01.2007 №
70, роботодавці сплачують суму
адміністративно-господарських санкцій
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів за місцем їх реєстрації як
юридичних осіб до 15 квітня року, що
настає за роком, в якому відбулося
порушення нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а
порушення строків сплати суми
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річних облікової
ставки національного банку України за
кожний календарний день прострочення.

Згідно з розрахунком, наданим
позивачем, за порушення нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а саме у зв'язку із тим, що на
підприємству необхідно було
працевлаштувати у 2013 році 3 особи, яким
встановлена інвалідність, а фактично
відповідачем було працевлаштовано
лише 2 особи, Приватне підприємство
«РОСАВА-АГРО» зобов'язане сплатити на
користь Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
в сумі 21606,06 грн. і пеню в сумі 924,48 грн.

На день судового розгляду
заборгованість за
адміністративно-господарськими
санкціями і пенею відповідачем не
сплачено.

За таких обставин, суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими, а позов таким,
що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 72, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства
«РОСАВА - АГРО» () на
користь Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
і пеню у сумі 22530 (двадцять дві тисячі
п'ятсот тридцять) грн. 54 коп

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і
підписання повного тексту постанови -
13 жовтня 2014 р.