Справа № 825/2234/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2234/14
1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів
і зборів України, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, 30 червня 2014 року
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Міністерства доходів і
зборів України, Голоного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області та просить:

1. Зобов'язати Міністерство доходів і
зборів України внести зміни до наказу
№ 735-0 в про підстави його звільнення
від 31 березня 2014 року з п. 64 «Б» ( через
хворобу) на п. 65 «А» відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начатьницьким складом
органів внутрішніх справ Української
PCP, затвердженого постановою KM УРСР від
29 липня 1991 року №114 та постанови
Кабінету Міністрів України від 30
жовтня 1998 року № 1716 „ Про проходження
служби ocoбaми начальницького складу
податкової міліції та обчислення їм
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги''.

2. Зобов'язати Головне УПФУ в
Чернігівській області провести
відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_2
та її виплатз моментупризначення,
тобто з 01 квітня 2014 року, з урахуванням 5
(п'яти) відсотків у зв'язку зі
звільненням у відставку, та виплатити
належні йому грошові кошти (різницю
пенсійного забезпечення).

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2014
року позовну заяву залишено без
розгляду на підставі ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, оскільки
зазначені в ухвалі висновки не
відповідають нормам процесуального
права, та винести нову з направлення
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а ухвалу суду
слід залишити без змін з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач приходив службу в органах
податкової міліції.

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 31.03.2014 року № 735-о ОСОБА_2
звільнений з посади та служби в органах
податкової міліції у запас Збройних
Сил України за пунктом 64 підпунктом «б»
(через хворобу).

Підставою для винесення даного наказу
стало подання Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області,
рапорт ОСОБА_2 та свідоцтво про хворобу
від 12.03.2014 року №161 .

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 31.03.2014 року №55-о «Про
встановлення ОСОБА_2 вислуги років для
призначення пенсії та виплати
одноразової грошової допомоги»
встановлено позивачу вислуга років та
одноразова грошова допомога.

З зазначеним наказом позивач
ознайомився 03.04.2014 року (зворотний бік
а.с.37).

Однак, з позовом до суду про зміну
підстав для звільнення позивач
звернувся лише 02 липня 2014 року, про що
свідчить реєстраційний штамп
Чернігівського окружного
адміністративного суду (а.с.2).

Суд першої інстанції під час прийняття
ухвали про залишення позовних вимог
без розгляду прийшов до висновку, що
позивачем пропущено процесуальні
строки звернення з адміністративним
позовом до суду та законних підстав
поновлення строку звернення з
адміністративним позовом немає.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне:

Згідно приписів статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При цьому, за нормами частини третьої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Відповідно до вимог статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом -
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Дотримання строку звернення
з адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і можливості
регулярно погрожувати зверненням до
суду, сприяє стабільності діяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
виконання своїх функцій.

Разом з тим, для встановлення чи
пропущено позивачем строк звернення до
суду необхідно встановити дату з якої
особа дізналась або могла дізнатись
про порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджено самим позивачем, що з
наказом про звільнення, про
встановлення вислуги років для
призначення пенсії та виплати
одноразової грошової допомоги ОСОБА_2
ознайомився 03.04.2014 року.

Так, позивач в позовній заяві вказує, що
його не попередили про підставу
звільнення «через хворобу», оскільки
він писав рапорт про звільнення «за
віком», однак, суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги
вказані доводи, так як ознайомившись з
самим Наказом, позивачу було відомо з
яких саме підстав його було звільнено.

Крім того, колегія суддів не приймає до
уваги доводи апелянта, що про порушення
своїх прав позивач дізнався лише
отримавши відповідь від пенсійного
органу, так як з самим Наказом про
звільнення та Наказом про встановлення
вислуги років та призначення
одноразової грошової компенсації,
позивач ознайомлений 03.04.2014 року та
саме з цієї дати він знав про підстави
свого звільнення, та мав можливість в
місячний строк оскаржити його до суду,
що ним зроблено не було.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем пропущено строк на звернення
до суду із зазначеним позовом, оскільки
позивач звернувся до суду із позовною
заявою із пропуском місячного строку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на ту обставину, що позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження
поважності причин пропуску місячного
строку на звернення до суду, а тому суд
першої інстанції правомірно не знайшов
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального права,
а тому, апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 8-11, 197, 199, 204, 205, 206, 211 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Н.Е. Старова

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Межевич М.В.

Старова Н.Е.