Справа № 2а-1224/84/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/35201/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області про визнання дій
протиправними, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на постанову Рубіжанського
міського суду Луганської області від
27 березня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області про визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови провести нарахування пенсії з
01 лютого 20012 року відповідно до довідки
ТОВ «Рубіжанський завод
будматеріалів» від 25 січня 2012 року про
заробітну плату за роботу в зоні
відчуження з 21 квітня 1987 року по 21
травня 1987 року по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, зобов'язати відповідача
провести нарахування пенсії позивачу з
01 січня 2012 року відповідно до
довідки ТОВ «Рубіжанський завод
будматеріалів» від 25 січня 2012 року та
сплатити різницю недоотриманої пенсії
з 01 січня 2012 року та звільнити позивача
від сплати судового збору.

Постановою Рубіжанського міського
суду Луганської області від 27 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 21 квітня 1987 року по
21 травня 1987 року позивач знаходився
на учбових зборах та приймав участь в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З 01 грудня 2010 року ОСОБА_3 є інвалідом 2
групи, яка пов'язана з виконанням
обов'язкової військової служби по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС

Позивачу здійснено перерахунок пенсії
на підставі постанови Рубіжанського
міського суду Луганської області від 21
лютого 2011 року та постанови Донецького
апеляційного адміністративного суду
по справі № 2А-525/2011 (№ 2а-525/11/1224), якими
зобов'язано УПФУ у м. Рубіжному
Луганської області призначити та
виплатити ОСОБА_3 пенсію у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
встановленої у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність та додаткову пенсію за
шкоду заподіяну здоров'ю із розрахунку
75% мінімальної пенсії за віком, що
розраховується залежно від розміру
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб за період з 01
грудня 2010 року до 23 липня 2011 року з
урахуванням отриманих сум.

З 01 січня 2012 року позивачу пенсія
перерахована відповідно до Порядку
№ 1210, з урахуванням довідки ТОВ
«Рубіжанський завод будівельних
матеріалів» від 25 вересня 2008 року про
заробітну плату відповідача, одержану
у квітні-травні 1987 року.

02 лютого 2012 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
до заяви позивач додав довідку від 25
січня 2012 року видану ТОВ «Рубіжанський
завод будівельних матеріалів».

17 лютого 2012 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Рубіжному Луганської
області відмовило позивачу в
перерахунку пенсії, зазначивши, що
відсутні законні підстави для
перерахунку пенсії на підставі довідки
від 25 січня 2012 року.

Відповідно до статті 98 «Про пенсійне
забезпечення», перерахунок пенсії
провадиться на підставі документів про
вік, стаж, заробіток та інших, наявних
на час перерахунку в пенсійній справі,
а також додаткових документів, поданих
пенсіонером на час перерахунку. Якщо
пенсіонер згодом подасть додаткові
документи, які дають право на подальше
підвищення пенсії у зв'язку з введенням
у дію цього Закону (про стаж роботи,
заробіток, сімейний стан та інші), то
пенсія знову перераховується за
нормами цього Закону. При цьому
перерахунок провадиться за минулий
час, але не більш як за 12 місяців перед
поданням додаткових документів і не
раніше ніж з дня введення в дію цього
Закону.

Статтею 15 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» визначено,
що видача довідок про заробіток за
роботи (службу) в зоні відчуження, а
також на територіях радіоактивного
забруднення здійснюється
підприємствами (військкоматами) за
основним місцем роботи працівників
того часу.

Відповідно до ст. 54 «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настали внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

З 01 січня 2012 року набрала чинності
Постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 23 листопада 2011 року № 1210, якою
затверджено Порядок обчислення пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (надалі -
Порядок № 1210).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1210
пенсії призваних на військові збори
військовозобов'язаних, які брали
участь в ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990
роках, призначаються виходячи із
заробітної плати, яку вони одержували
за основним місцем роботи, з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу у зоні відчуження, характеру
виконуваної роботи, місця і тривалості
робочого дня (незалежно від періоду
проведення розрахунку оплати праці за
умови, якщо такий розрахунок проведено
на підставі первинних документів про
місце роботи і тривалість робочого дня
згідно із сумарною кратністю оплати
праці, встановленою у відповідні
періоди за зонами небезпеки: у III зоні -
5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках
заробітна плата для розрахунку пенсії
не повинна бути нижчою від фактично
одержаної суми у зазначений період.

Згідно пункту 10 Порядку № 1210
призначення пенсії із заробітної
плати, одержаної за роботу за межами
зони відчуження, провадиться на
загальних підставах відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З аналізу зазначених норм вбачається,
що Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Порядком, передбачено,
що розрахунок пенсії проводиться
відповідними органами Пенсійного
фонду України на підставі довідки про
заробітну плату, виданої за місцем
роботи особи, яка звертається з
проханням про нарахування пенсії, з
заробітної плати, яку одержаної за
основним місцем роботи в зоні
відчуження, тобто, при обчисленні
пенсії враховується фактичний
заробіток який був одержаний
працівником.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 28 лютого 2012 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області було проведено
перевірку в ТОВ «Рубіжанський завод
будівельних матеріалів» заробітної
плати учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС ОСОБА_3 за період його
роботи по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС з 21 квітня 1987 року по 21 травня 1987
року.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем було складено акт №51 від
28 лютого 2012 року, яким встановлено, що
ОСОБА_3 була нарахована заробітна плата
у загальній сумі 721,01 карбованців.
Відповідно до наказу по підприємству №
7 від 25 квітня 2006 року ОСОБА_3 було
проведено донарахування заробітної
плати за період роботи по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС: перерахунок
тарифної ставки на 6-годинний робочий
день та збільшення тарифної ставки на
100%, та здійснено нарахування премії у
розмірі 60% та відповідно
розрахунково-платіжної відомості
ОСОБА_3 були донараховані суми
заробітної плати згідно наказу № 7 від
06 квітня 2006 року: за квітень 1987 року 226,84
карбованці, за травень 1987 року 550,95
карбованців, та вказані донараховані
суми за наказом № 7 від 2006 року позивачу
не сплачувалися.

Крім того, згідно пояснень головного
бухгалтера ТОВ «Рубіжанський завод
будівельних матеріалів», заробітна
плата, яка відображена у довідці від 25
січня 2012 року не відповідає дійсності,
вказану у довідці від 25 січня 2012 року
заробітну плату позивач фактично не
отримував, заробітна плата позивача,
яка відображена в довідці від 25 вересня
2008 року, відповідає повністю даним, що є
в розрахунково-платіжних відомостях за
квітень-травень 1987 року, які
зберігаються в архіві заводу, інших
первинних документів окрім
розрахунково-платіжних відомостей, які
підтверджують одержання позивачем
заробітної плати в іншому розмірі ніж
зазначено у довідці від 25 вересня 2008
року в архіві підприємства немає.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, щодо відсутності
підстав для задоволення позову,
оскільки довідка від 25 січня 2012 року не
відповідає реальній сумі нарахованої
позивачу заробітної плати за роботу в
зоні відчуження, а довідка від 25
вересня 2008 року містить дані, які
відображені в первинних документах та
не визнана недійсною.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рубіжанського
міського суду Луганської області від 27
березня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: