Справа № 401/1839/14-а (2-а/401/75/14)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2014 рокусправа № 401/1839/14-а
(2-а/401/75/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Світловодського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 квітня 2014 року

у справі № 401/1839/14-а (2-а/401/75/14)

за позовом ОСОБА_1

до Світловодської міської ради
Кіровоградської області

про визнання нечинним та скасування
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області з позовом до
Світловодської міської ради про
визнання нечинними та скасування
рішень.

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 квітня 2014 року відмовлено
у відкритті провадження у
адміністративній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та направити справу до суду для
вирішення питання про відкриття
провадження.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися.
Відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Як підтверджується матеріалами справи,
позовними вимогами є визнання
нечинними та скасування рішень
Світловодської міської ради: №1273 від 23
червня 2009 року «Про надання дозволу
УЖКГ міськвиконкому на передачу в
безоплатне тимчасове користування
обладнання когенераційної установки,
що знаходиться на котельні №3 СП ТОВ
«Світловодськпобут»; №1776 від 26 жовтня
2010 року, №340 від 25 жовтня 2011 року, №654
від 27 листопада 2012 року «Про надання
дозволу УЖКГ міськвиконкому на
продовження терміну дії договору
тимчасового користування обладнання
когенераційної установки»; «Про
надання дозволу УЖКГ міськвиконкому на
продовження терміну дії договору
тимчасового користування обладнання
когенераційної установки» та № 563 від 15
лютого 2007 року «Про надання дозволу
Світловодській ЦРЛ на передачу в
безоплатне користування міні котельні
пологового будинку по вул. Леніна, 110 СП
ТОВ Світловодськпобут».

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції виходив з
того що, спір між сторонами не підлягає
вирішенню в порядку адміністративного
судочинства.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справою
адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою) є переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження. Цю норму
слід розуміти в системному зв'язку з
частиною першою тієї самої статті, з
якої випливає, що захист прав та
інтересів фізичних й юридичних осіб
шляхом оскарження до
адміністративного суду будь-яких
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень можливий лише у
сфері публічно-правових відносин.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності. Вжитий у цій нормі
термін "суб'єкт владних повноважень"
означає орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень
(пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України). Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
за участю органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
їхньої посадової або службової особи,
предметом яких є перевірка
правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
прийнятих або вчинених ними при
здійсненні владних управлінських
функцій.

Як вбачається з позовних вимог та
доданих матеріалів оскаржується ряд
рішень органу місцевого
самоврядування щодо передачі майна
суб'єкту підприємницької діяльності на
договірних засадах.

Отже, враховуючи те, що у спірних
відносинах орган місцевого
самоврядування реалізує повноваження
власника (розпорядника) майна, а не
здійснює владні управлінські функції,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що спір не
підлягає вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 199, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 22
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим