Справа № 806/3737/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
Житомир справа № 806/3737/14

категорія 10.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Радомишльському районі
Житомирської області до Публічного
акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
про стягнення 8587,96 грн.,-

встановив:

У серпні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Радомишльському районі
Житомирської області звернулось до
суду із адміністративним позовом, у
якому просить стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в сумі 8587,96
грн. У обґрунтування позовних вимог
зазначає, що вказана заборгованість
утворилась за квітень-травень 2014 року
та вказані витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту "а" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
мають бути відшкодовані згідно з
вимогами п. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Однак вказана
заборгованість непогашена, тому
підлягає стягненню в судовому порядку.

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача подав заяву
про розгляд справи в порядку
письмового провадження. Також, подав
письмові заперечення, в яких просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство "Радомишльський
машинобудівний завод" перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Радомишльському районі
Житомирської області як платник збору
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. №
400/97-ВР, платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Приписами ч.2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, ст. 2,
4 Закону України "Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", передбачено, що
відшкодуванню вказаними платниками
збору підлягають витрати Пенсійного
фонду на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до п. "а" ст.13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" у 100 %
розмірі.

У відповідності з вимогами ст. 3 Закону
"Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
платники збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування сплачують внески
до Пенсійного фонду у порядку,
визначеному законодавством України.

Згідно зі підпункту 6.1. пункту 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 р. N 21-1, із змінами і
доповненнями (далі - Інструкція),
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до п.п.6.4., 6.5. п.6 Інструкції,
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій. Розрахунки складаються на
підставі відомостей відділів з
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії.

Підпунктом 6.8. п.6 Інструкції
передбачено, що підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. У разі зміни розміру
пенсії або настання обставин, які
впливають на суму відшкодування
(смерть пенсіонера, зміна місця
проживання та ін.), органи Пенсійного
фонду повідомляють про це підприємства
в місячний термін з моменту виникнення
цих обставин. Суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з дати призначення пенсії до
дати складання розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону, сплачуються одночасно із
оплатою фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Судом встановлено, що згідно
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "а" ст.
13 Закону України "Про пенсійне
страхування" громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, фактичні витрати з 01.04.2014 року в
загальній сумі складають 4283,54 грн., з
01.05.2014 року - 4304,42 грн. тобто за період
квітень-травень 2014 року становлять 8587,96
грн.

Розрахунки фактичних витрат були
направлені відповідачу, в той же час із
наявної в матеріалах справи копії
поштової рекомендованої
кореспонденції не вбачається, що
вказані розрахунки були отримані
відповідачем: копії карток поштових
повідомлень містить відмітку "за
закінченням терміну зберігання".

Доказів про відмову адресата отримати
дані поштові відправлення,
неможливість їх вручення з інших
причин, тобто будь-яких доказів
вручення товариству розрахунків
представником позивача надано не було.

Таким чином, долучені до справи
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "а"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", не є належними доказами,
які містить інформацію щодо предмету
доказування, внаслідок їх не
скерування відповідачу в
встановленому Інструкцією порядку,
враховуючи, що відповідач заперечує їх
отримання.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що заявлена сума
заборгованості з фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за
квітень-травень 2014 року у розмірі 8587,96
грн. є неузгодженою і стягненню не
підлягає.

Враховуючи викладене, суд вважає позов
таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

У задоволенні позовних вимог
Управління пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області до Публічного акціонерного
товариства "Радомишльський
машинобудівний завод" про стягнення
заборгованості в сумі 8587,96 грн.
відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А.
Липа