Справа № К/9991/30696/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/30696/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Троїцькому
районі Луганської області про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії та визнання
права пенсію, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Троїцькому
районі Луганської області (далі УПФ), у
якому просив визнати протиправною
бездіяльність, зобов'язати врахувати
пільговий стаж з шкідливими та важкими
умовами праці за Списком № 1 у період з
20 липня по 8 жовтня 2003 року і з 8 жовтня
по 20 жовтня 2010 року, та визнати право на
пільгову пенсію. В обґрунтування
позову зазначав, що у зазначений період
працював на посаді лікаря-рентгенолога
Троїцького територіального медичного
об'єднання, що дає право на пільгову
пенсію. Після звернення позивача із
відповідною заявою, відповідач не
прийняв рішення з призначення пенсії,
що на думку позивача порушує його
законні права та інтереси. Вважаючи
дану бездіяльність незаконною позивач
просив про задоволення позову.

Постановою Троїцького районного суду
Луганської області від 14 лютого 2011 року
позовні вимоги задоволено.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову постанову, якою позов задоволено
частково, визнано протиправною
бездіяльність та зобов'язано
відповідача розглянути заяву позивача
щодо призначення пенсії у порядку та
строки, передбачені статтею 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ІV (далі
Закон № 1058-ІV) та прийняти відповідне
рішення. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального і
процесуального права, просить його
рішення скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи частково
позов апеляційний суд на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що позивач
має право на звернення із завою про
призначення пільгової пенсії за
Списком № 1. Разом з тим, суд залишаючи
без задоволення частину позовних вимог
щодо визнання такого права дійшов
обґрунтованого висновку, що спосіб
захисту, обраний позивачем, не
відповідає змісту його дійсних прав,
який передбачений чинним Законом.

У відповідності з частиною 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Обов'язковою ознакою
нормативно-правового акта чи правового
акта індивідуальної дії, а також
відповідних дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень є
створення ними юридичних наслідків у
формі прав, обов'язків, їх зміни чи
припинення.

Апеляційний суд правильно визначив
бездіяльність відповідача щодо зави
позивача у розуміння вимог пункту 5
статті 45 Закону № 1058-ІV, і встановив, що
лист № 32/Ш-14 від 2 лютого 2011 року не
породжує жодних правових наслідків, і
не є рішенням суб'єкту владних
повноважень у розумінні чинного
Закону.

Згідно з вимогами частин 5 статті 45
Закону № 1058-ІV документи про
призначення (перерахунок) пенсії
розглядає територіальний орган
Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з
дня їх надходження приймає рішення
про призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Порядок подання та перелік
документів, визначених Законом № 1058-ІV
передбачений Постановою Правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Так, зокрема згідно з
абзацом 5 пункту 5 цього Порядку, днем
звернення за перерахунком пенсії
вважається день приймання органом, що
призначає пенсію, заяви з усіма
необхідними документами.

Тобто, незалежно від наявності права
особи на пенсію існує обов'язкова
процедура такого призначення
пенсійним органом.

При цьому суд привільно виходив з того,
що суд не має права перебирати на себе
функції органів державної влади, на які
законами України покладені певні
обов'язки, надані повноваження та
віднесені до виключної компетенції
такого суб'єкта.

Судом апеляційної інстанції правильно
встановлено, що рішення пенсійним
органом щодо призначення пенсії
позивачу прийнято не було, тому
обґрунтовано визнав протиправною
бездіяльність у цій частині та
зобов'язав вчинити відповідні дії.

Враховуючи зазначене, рішення
апеляційного суду відповідає дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги його
висновків не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало