Справа № 15/154
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 15/154
1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про скасування податкових
повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення 14 червня 2007 року № /0, від 28
вересня 2007 року № /1, від 27 грудня
2007 року № /2 та від 20 лютого 2008 року
№ /3.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з довідкою ВАТ "Київський завод
безалкогольних напоїв "Росинка" від 16
березня 2007 року № 251 сума первинного
паю ОСОБА_2 станом на 31 грудня 1993 року
становила 722225,00 крб. (7,22 грн.) і була
сформована за рахунок: внеску власних
коштів - 10000,00 крб. (0,10 грн.);
приватизаційного майнового
сертифіката власника паю - 30000,00 крб. (0,30
грн.); розподілу вартості майна,
придбаного на умовах оренди, - 106390 крб.
(1,06 грн.); розподілу прибутку,
направленого на викуп заводу при
приватизації, - 575835,00 крб. (5,76 грн.). На
момент відчуження майнових прав, з
урахуванням внеску з дивідендів (334,70
грн.), розподілу прибутку (87514,75 грн.) та
індексації основних засобів (29285,18 грн.),
персональний пай позивача становив
117141,85 грн.

Відповідно до договорів
купівлі-продажу майнових прав у
вигляді персонального паю
співвласника КП "Київський завод
безалкогольних напоїв "Росинка" від 07
та 23 червня 2006 року та декларації про
доходи за 2006 рік ОСОБА_3 отримала дохід
від продажу цінних паперів (паю) в сумі
585709,00 грн.

31 березня 2007 року ОСОБА_2 подав до ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва декларацію
про доходи, одержані з 01 січня по 31
грудня 2006 року (вх. № 3085/80), в якій
визначив суму нарахованого доходу від
продажу майнового паю в розмірі 585709,00
грн., з якого не утримано податок з
доходів фізичних осіб.

У свою чергу, ДПІ у Дарницькому районі
м. Києва провела розрахунок податку з
доходів фізичних осіб на підставі
поданої позивачем декларації, за
результатами якого ОСОБА_2 було
визначене податкове зобов'язання у
сумі 76142,01 грн.

Зокрема, визначаючи позивачу вказану
суму податкового зобов'язання,
податковий орган дійшов висновку, що
ОСОБА_2 під час сплати податку з доходів
фізичних осіб за 2006 рік не врахував
дохід від продажу корпоративних прав
відповідно до договорів від 07 червня 2006
року № 119/06 та від 23 червня 2006 року №
638/06, укладених між ним та ТОВ
"Муніципальна сервісна компанія".

Зокрема, ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва зазначила, що новий розрахунок
суми податку з доходів фізичних осіб,
що підлягає сплаті до бюджету,
проводиться у такому порядку:
визначена за результатами розрахунку
сума загального оподатковуваного
доходу, з якого слід сплатити податок з
доходів фізичних осіб, складає 561402,32
грн. (585709,25 грн. - 24306,93 грн.), а сума
податку з доходів фізичних осіб, яку
слід сплатити до бюджету, - 72982,30 грн.
(561402,32 грн. * 13 %).

14 червня 2007 року ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва прийняла податкове
повідомлення-рішення № 2/0, яким
згідно з підпунктом "г" підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
визначила ОСОБА_2 податкове
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у сумі 76142,01 грн.

За результатами адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення №2/0 від 14
червня 2007 року було скасоване в частині
3159,71 грн. донарахованої суми податку з
доходів фізичних осіб, а в іншій
частині оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було залишене без
змін.

З урахуванням процедури
адміністративного оскарження ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва прийняла
податкові повідомлення-рішення
№/1 від 28 вересня 2007 року, №/2
від 27 грудня 2007 року та №/3 від 20
лютого 2008 року, якими згідно з
підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" визначила ОСОБА_2
податкове зобов'язання за платежем:
податок з доходів фізичних осіб у сумі
72982,30 грн.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Зазначена справа неодноразово
розглядалася судами.

Так, скасовуючи постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 лютого 2009 року та Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2010 року, Вищий
адміністративний суд України в ухвалі
від 19 березня 2014 року зазначив, що
судами не надано правової оцінки тому,
чи є у розумінні згаданих приписів
витратами платника податку такі
джерела збільшення майнового паю, як:
розподіл вартості майна, придбаного на
умовах оренди; розподіл прибутку,
направленого на викуп заводу; розподіл
прибутку заводу, оскільки в основі
зазначених джерел лежить трудовий
вклад власників майнових паїв.

В силу вимог ч. 5 ст.227 КАС України,
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
загальний річний оподатковуваний
дохід складається з суми загальних
місячних оподатковуваних доходів
звітного року, а також іноземних
доходів, одержаних протягом такого
звітного року.

За змістом підпункту "б" підпункту 9.6.8
пункту 9.6 статті 9 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) не підлягає
оподаткуванню та не включається до
складу загального річного
оподатковуваного доходу, зокрема,
дохід, отриманий платником податку від
продажу інвестиційних активів, у
випадку, визначеному підпунктом 4.3.18
пункту 4.3 статті 4 цього Закону (сума
доходу, отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність у процесі приватизації в
обмін на приватизаційні сертифікати,
отримані ним відповідно до закону).

Відповідно до абзацу 4 підпункту 9.6.8
пункту 9.6 статті 9 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) у випадках,
визначених підпунктами "а" і "б" цього
підпункту, платник податку не включає
до розрахунку загального фінансового
результату операцій з інвестиційними
активами суму таких доходів та витрат
на придбання таких інвестиційних
активів.

Аналіз наведених законодавчих
положень дає підстави для висновку про
те, що від оподаткування звільняється
лише дохід від продажу інвестиційних
активів, які припадають на частку в
статутному фонді емітента, яка
сформована за рахунок приватизаційних
майнових сертифікатів. При цьому
вартісне збільшення інвестиційного
активу (пакета акцій чи майнового паю)
платника податку в майбутньому в
результаті юридичних фактів, які не
змінюють пропорцію його персонального
паю в статутному фонді (загальній
вартості майнового паю) емітента, не
має впливати на співвідношення
пільгової частки такого платника,
дохід від продажу якої не включається
до складу загального річного
оподатковуваного доходу, та частки,
дохід від продажу якої включається до
оподатковуваного доходу з його
зменшенням на вартість витрат на
придбання такої частки.

Не можна визнати обґрунтованим
неврахування пропорційного збільшення
вартості часток внаслідок індексації
основних засобів, проведення якої
передбачено, зокрема, постановами
Кабінету Міністрів України від 17 січня
1995 року № 34 та від 16 травня 1996 року
№ 523, а з 01 липня 1997 року - підпунктом
8.3.3 пункту 8.3 статті 8 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), за
змістом якого платникам податків усіх
форм власності надано право
застосовувати щорічну індексацію
балансової вартості груп основних
фондів та нематеріальних активів.
Частка доходу, яка не включається до
оподатковуваного доходу від продажу
паю, складається, зокрема, з вартості
приватизаційних майнових
сертифікатів, збільшеної за рахунок
індексації.

Аналогічно - збільшення статутного
фонду емітента на сукупну номінальну
вартість нарахованих дивідендів
збільшує вартість частки окремого
платника. При цьому відбувається
пропорційне збільшення обох часток - як
тієї, дохід від продажу якої не входить
до складу оподатковуваного доходу, так
і тієї, вартість придбання якої є
витратами платника та на суму яких має
зменшуватися оподатковуваний дохід.

Зазначена правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 26 березня 2013 року у справі 21-52а13.

Окрім того, пунктом 9.6 статті 9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
врегульовано особливості
оподаткування інвестиційного
прибутку.

Так, відповідно до підпункту 9.6.2 пункту
9.6 статті 9 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

Відповідно до п. "б"п.п. 9.6.8 "Про податок з
доходів фізичних осіб" передбачено не
підлягає оподаткуванню та не
включається до складу загального
річного оподатковуваного доходу дохід,
отриманий платником податку від
продажу інвестиційних активів у
випадках, визначених підпунктами 4.3.3 та
4.3.18 пункту 4.3 статті 4 цього Закону.

Підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" передбачено, що до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включається і не підлягає
відображенню в його річній податковій
декларації, зокрема, сума доходу,
отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність у процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону.

Із наведеної законодавчої норми
випливає, що зазначена пільга
застосовується виключно до тих акцій
(корпоративних прав), що набуті
платником податку в обмін: 1) або на
приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ; 2) або на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону.

При цьому від оподаткування
звільняються будь-які доходи, отримані
платником податку як компенсація
вартості зазначених акцій
(корпоративних прав) у разі їх
подальшого відчуження, незалежно від
суми та форми отриманих доходів.

Стосовно доходів від відчуження інших
акцій (корпоративних прав), набутих в
процесі приватизації, зокрема
сплачених платником податку грошовими
коштами, в тому числі на пільгових
умовах, то такі доходи оподатковуються
у загальному порядку.

Зазначені доходи для цілей
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб розглядаються як дохід
від продажу інвестиційного активу і
беруть участь у розрахунку суми
інвестиційного прибутку, отриманого
платником податку протягом
відповідного звітного періоду
(підпункти 9.6.1 та 9.6.2 пункту 9.6 статті 9
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб").

При цьому відповідно до підпункту 9.6.2
пункту 9.6 статті 9 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб"
інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
розраховується виходячи з суми витрат,
понесених у зв'язку з придбанням такого
активу.

За таких обставин, платники податків
при отриманні доходів за відчужені
акції (корпоративні права) повинні
підтверджувати в установленому
порядку суму витрат, понесених ними у
зв'язку з придбанням відповідних акцій
(корпоративних прав). Зазначене правило
поширюється і на ті акції (корпоративні
права), що набуті платником податку в
процесі приватизації. Виняток
становлять акції (корпоративні права),
придбані в обмін на компенсаційні або
приватизаційні сертифікати, до яких
застосовується пільговий режим
оподаткування відповідно до підпункту
4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб".

Крім того, судова колегія враховує
позицію Вищого адміністративного суду
України у постанові від 05.03.2013 у справі
№ К-57985/09.

Судом першої інстанції встановлено, що
громадянином ОСОБА_2 здійснено
відчуження своїх корпоративних прав -
майнового паю у Заводі Росинка, який
ним було отримано в обмін на
Приватизаційний сертифікат, тому сума
доходу від такого продажу не
включається до оподатковуваного
доходу в силу положень підпункту "б"
підпункту 9.6.8 пункту 9.6 статті 9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб".

Таким чином, за наведених обставин,
колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, що
прийняті податковим органом спірні
податкові повідомлення-рішення є
неправомірними

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 05 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про скасування податкових
повідомлень - рішень - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.