Справа № 2а-1313/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа № 97627/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Самбірського
районного суду Львівської області від
19 квітня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Ралівської сільської
ради Самбірського району Львівській
області, третя особа - ОСОБА_1 про
скасування рішення в частині передачі
земельної ділянки у приватну власність
та скасування державного акта на право
приватної власності на землю,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року позивачі - ОСОБА_4,
ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до
Ралівської сільської ради
Самбірського району Львівській
області, третя особа - ОСОБА_1, в якому
просять скасувати рішення відповідача
від 25.09.1996 року в частині передачі
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_1; скасувати державний акт на
право приватної власності на землю
серії ЛВ № 00914 від 14.10.1996 року, виданого
ОСОБА_1; стягнути з відповідача -
Ралівської сільської ради
Самбірського району Львівській
області в користь ОСОБА_2 10 000 грн.
моральної шкоди та з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди.

Постановою Самбірського районного
суду Львівської області від 19 квітня 2012
року позов задоволено частково.
Скасовано рішення Ралівської
сільської ради Самбірського району
Львівської області № 1 від 25 вересня 1996
року в частині передачі ОСОБА_1
земельної ділянки у приватну власність
та Державний акт на право приватної
власності на землю серії ЛВ № 00914 від
14.10.1996 року, виданого ОСОБА_1 В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що рішенням Ралівської
сільської ради Самбірського району
Львівської області № 1 від 25 вересня 1996
року передано ОСОБА_1 у приватну
власність земельну ділянку, однак
державний акт на право приватної
власності на землю гр. ОСОБА_1, жителя
АДРЕСА_1 у книзі реєстрації державних
актів на право приватної власності на
території Ралівської сільської ради не
зареєстрований.

Суд першої інстанції звертає увагу на
те, що відділом регіонального розвитку
містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства
Самбірської РДА не погоджувалася
громадянину ОСОБА_1 видача державного
акту на право приватної власності на
землю. При проведенні контрольних
замірів земельної ділянки встановлено,
що ОСОБА_1 загороджено земельну ділянку
площею 0.1600 га, а згідно даних
господарської книги Ралівської
сільської ради до 2008 року у ОСОБА_1 було
в користуванні 0,08 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку. З 2008
року внесено зміни і площа земельної
ділянки становить 0,15 га. ОСОБА_1 видано
державний акт на право приватної
власності на землю, який підписаний
Ралівською сільською радою у 1996 році і
в акті відображено дві земельні
ділянки - площею 0,2321 га, в тому числі 0,1536
га для ОЖБ та 0,0785 га для ОСГ. Даний
державний акт в книзі реєстрації
державних актів не зареєстрований.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що оскаржуваним
рішенням сесії Ралівської сільської
ради № 1 від 25 вересня 1996 року порушено
права власників земельних ділянок, а
саме позивачів.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Самбірського
районного суду Львівської області від
19 квітня 2012 року та прийняти нову
постанову, якою закрити провадження у
справі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що рішення
сесії Ралівської сільської ради № 1 від
25.09.1996 року, яким йому було виділено у
приватну власність земельну ділянку,
та державний акт на право приватної
власності на землю від 14.10.1996 року, прав
позивачів, як власників земельних
ділянок, не порушував і не порушує,
позаяк на час виникнення у нього права
приватної власності на землю у
позивачів права приватної власності на
земельні ділянки не існувало.

Апелянт звертає увагу на те, що не
відповідає дійсності твердження суду
першої інстанції про те, що згідно
кварталу забудови, який погоджений
відповідними органами, ширина дороги
по АДРЕСА_1 становить 10 метрів.

Крім того, апелянт вважає, що даний спір
не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, так як
існує приватно-правовий спір.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що згідно рішення
Ралівської сільської ради
Самбірського району Львівської
області № 1 від 25 вересня 1996 року «Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність громадянам с.Ралівка,
Нагірне,Задністря» громадянину ОСОБА_1
в с.Ралівка передано у приватну
власність земельну ділянку розміром
0,2321 га для обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
підсобного господарства.

Факт передачі земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 підтверджується
довідкою Ралівської сільської ради
Самбірського району № 3169 від 10.12.2010
року, копією державного акта на право
приватної власності на землю,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №262.

З акту обстеження земельної ділянки
громадянина ОСОБА_1 від 9 листопада 2010
року встановлено, що комісією в складі
заступника голови Самбірської РДА,
сільського голови Ралівської
сільської ради, начальника відділу
регіонального розвитку містобудування
та архітектури житлово-комунального
господарства Самбірської РДА,
інженера-архутектора КП
«Райархпроект» проведено обстеження
земельної ділянки громадянина ОСОБА_1,
в результаті якого встановлено, що
згідно генерельного плану забудови,
який погоджений з відповідними
органами, ширина дороги в АДРЕСА_1
повинна становити 10 м. При обстеженні
було виявлено захоплення ОСОБА_1
частини сільської дороги, на якій
самовільно встановлено бетонні
стовпчики.

Прокуратурою Львівської області
проведено перевірку щодо
правомірності користування земельною
ділянкою громадянином ОСОБА_1 В процесі
перевірки встановлено, що згідно схеми
забудови житлового кварталу АДРЕСА_1,
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку
ОСОБА_1 повинна становити 0,08 га (згідно
будівельного паспорта земельної
ділянки, на підставі рішення сесії
Ралівської сільської ради №25 від 18.01.1990
року за ОСОБА_1 рахувалось 0,08га).

Статтею 6 ЗК України (ЗК України від
18.12.1990 року, який введено в дію з 15
березня 1991 року), було встановлено
право громадян України на одержання
безплатно у приватну власність
земельних ділянок, в тому числі для
ведення особистого підсобного
господарства і будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка).

Відповідно до ст.17 ЗК України (1990 року)
передача земельних ділянок у
колективну та приватну власність
провадиться Радами народних депутатів,
на території яких розташовані земельні
ділянки. Земельні ділянки передаються
у власність на підставі заяви
громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Згідно ст.4 ЗК України (1990 року) не
можуть передаватись у колективну та
приватну власність землі загального
користування населених пунктів
(майдани, вулиці, проїзди, шляхи і т.д.).

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що відповідно до прийнятого
рішення Ралівської сільської ради
Самбірського району Львівської
області № 1 від 25 вересня 1996 року «Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність громадянам с.Ралівка,
Нагірне,Задністря» громадянину ОСОБА_1
в с. Ралівка передано у приватну
власність частину дороги загального
користування, у зв'язку з чим зазначене
рішення органу місцевого
самоврядування є протиправним та
підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про скасування
державного акта на право приватної
власності на землю, суд апеляційної
інстанції зазначає:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень

Згідно п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Достовірно встановлено, що державний
акт на право приватної власності на
землю серії ЛВ № 00914 від 14.10.1996 року,
виданий ОСОБА_1 на підставі рішення
Ралівської сільської ради
Самбірського району Львівської
області № 1 від 25 вересня 1996 року.

Зазначене рішення, яке є актом
індивідуальної дії, вичерпало свою
юридичну силу після реалізації, а саме
після одержання власником земельної
ділянки документу, що посвідчує право
власності та його державної
реєстрації.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку, що після оформлення,
відповідно до чинного законодавства,
права власності на земельну ділянку
виник спір про право цивільне, а відтак
і захищати свої права та інтереси особи
повинні у способи, визначені у статтях
ЗК України та 16 Цивільного кодексу
України.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 01.10.2013 року у справі № 21-228а13, яка
відповідно до приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС
України є обов'язковою для врахування
усіма судами України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених ст. 157 цього
Кодексу.

З врахуванням вищевикладеного,
апеляційний суд вважає рішення суду
першої інстанції незаконним, прийнятим
з помилковим застосуванням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
його слід скасувати та постановити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити частково.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.157, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 202,
203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Самбірського районного суду
Львівської області від 19 квітня 2012 року
в частині позовних вимог по скасування
державного акта на право приватної
власності на землю серії ЛВ №00914 від
14.10.1996 року скасувати та провадження у
справі в зазначеній частині закрити.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 15.10.2014 року.