Справа № 0870/5992/12
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/40269/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «ТРИО»

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 квітня 2014 року

у справі №0870/5992/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРИО» (надалі - ТОВ
«ТРИО»)

до Державної податкової інспекції у
Запорізькому районі Запорізької
області Державної податкової служби
(надалі - ДПІ у Запорізькому районі
Запорізької області ДПС)

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

встановив:

У червні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому поставлено
питання про скасування податкових
повідомлень-рішень від 13.06.2012 року
№ та №.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року позовні вимоги задоволено.
Визнано нечинними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Запорізькому районі Запорізької
області Державної податкової служби
від 13.06.2012 року № та №.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки щодо завищення
позивачем податкового кредиту та
валових витрат при взаємовідносинах з
ТОВ «Укроіл», ПП «Комерційна фірма
«Таврія Пласт» та ТОВ «Южнефть» у
перевіряємому періоді, є
необґрунтованими, оскільки реальність
договорів поставки ПММ
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
долученими до матеріалів справи.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного суду від 08 квітня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю «ТРИО»
звернулось із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями контролюючим органом була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ «ТРИО» з питань
взаємовідносин з ТОВ «Укроіл» у
березні 2011 року, ПП «Комерційна фірма
«Таврія Пласт» у березні 2011 року та ТОВ
«Южнефть» у червні та липні 2011 року та
відображення вказаних операцій у
податковому обліку, про що складено акт
№29/2211/30256318 від 29.05.2012 року.

Під час проведення перевірки, на думку
податкового органу, було встановлено
порушення позивачем п.п.14.1.181, п.п.14.1.27
п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.149.1 ст.149., п.152.1 ст.152,
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200
Податкового кодексу України, п.5.1,
пп..5.2.1, п.5.2, пп5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»,

За результатами проведеної перевірки
ДПІ у Запорізькому районі Запорізької
області ДПС прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення від
13.06.2012 року:

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 217870,50грн., в
т.ч. штрафні (фінансові) санкції -
25754,50грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 229212,00грн., в т.ч.
штрафні (фінансові) санкції - 1,00грн.

Під час розгляду справи судами
попередніх інстанцій було встановлено,
що позивачем (покупець) у перевіряємому
періоді було укладено ряд угод, а саме:

- №ДПО-26 від 21.03.2011 року з ТОВ «Укроіл»
(постачальник), щодо поставки
нафтопродуктів, кількість та ціна
товару зазначається в видаткових
накладних, умови поставки - самовивоз
зі складу постачальника;

- №039 від 04.05.2011 року з ТОВ «Южнефть»
(постачальник), щодо поставки
нафтопродуктів. Найменування,
кількість та ціна товару зазначаються
у видатковій накладній.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивачем
не було надано належних доказів щодо
поставки йому нафтопродуктів його
контрагентами в перевіряємий період.
Копії товарно-транспортних накладних,
податкових накладних та актів
приймання робіт самі по собі не
свідчать про належне виконання
правочинів та поставку ПММ позивачу
його контрагентами.

Як вбачається з акту перевірки, ТОВ
«Укроіл» за податковою адресою не
знаходиться, інформація про
місцезнаходження товариства відсутня.
Також, відсутня інформація про
наявність у ТОВ «Укроіл» основних
фондів та складських, офісних
приміщень, виробничих потужностей,
транспортних засобів та торгівельного
обладнання, матеріалів для здійснення
основного виду діяльності відповідно
до довідки ЄДРПОУ.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про
підтвердження відповідності»
постачальник зобов'язаний:
реалізовувати продукцію за умови
наявності у документах, згідно з якими
йому передано відповідну продукцію,
реєстраційних номерів сертифіката
відповідності чи свідоцтва про
визнання відповідності; припиняти
реалізацію продукції, якщо вона не
відповідає вимогам нормативних
документів, зазначеним у декларації
про відповідність або у сертифікаті
відповідності чи свідоцтві про
визнання відповідності.

Разом з тим, при проведенні перевірки
позивачем не було надано, зокрема,
документів щодо транспортування
придбаного товару, документів
складського обліку щодо
оприбуткування ТМЦ на склад та вибуття
зі складу. В матеріалах справи відсутні
акти прийому-передачі нафтопродуктів,
в яких, зокрема, зазначено реєстраційні
номери сертифікатів відповідності чи
свідоцтв про визнання відповідності
та/або декларацій про відповідність.

Відповідно до п.11.1, п.11.3, п.11.4, п.11.5, п.11.7
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
затверджених Наказ Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
№ 363 основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, як вбачається з акту
перевірки, при перевірці
взаємовідносин позивача з ТОВ
«Южнефть» було встановлено, що в
товарно-транспортних накладних,
наданих до перевірки, відсутні:
інформація щодо пунктів навантаження
та розвантаження товару; коди ЄДРПОУ
всіх учасників транспортування
вантажу; інформація щодо виду
перевезень; інформація щодо ціни та
виду вантажу; час прибуття та вибуття
вантажу.

Слід зазначити, що будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством. З урахуванням
викладеного, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Також, судом апеляційної інстанції
було встановлено, що в матеріалах
справи відсутні документи щодо оплати
послуг по перевезенню та зберіганню
ПММ.

При цьому слід зазначити, що навіть
наявність у покупця належно оформлених
документів, необхідних для формування
витрат та віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою формування
податкового кредиту, у разі
недоведенння реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, колегією суддів
апеляційної інстанції вірно зазначено,
що відсутність відповідних документів,
які підтверджують факт перевезення,
зберігання товару, оплату послуг за
його перевезення вказує на відсутність
реального виконання договору поставки.
Отже, оскільки позивачем не надано
належним чином складених документів,
які б підтверджували належне виконання
вищезазначених угод, витрати позивача
по зазначеним правочинам безпідставно
включено до складу валових витрат
відповідних періодів. Так само,
приймаючи до уваги, відсутність
підтвердження з боку позивача
реальності здійснених господарських
операцій щодо купівлі ПММ, включення до
складу податкового кредиту суми ПДВ за
такими податковими накладними є
безпідставним.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Отже, колегія суддів Вищого
адміністративного суду погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
податковим органом обґрунтовано та на
підставі чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТРИО» -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов