Справа № 826/11347/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Гарника К.Ю., суддів:
Скочок Т.О., Шрамко Ю.Т., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства
внутрішніх справ України про визнання
протиправними дій, зобо'язати вчинити
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства внутрішніх справ України
(далі по тексту - відповідач) в якому
просить суд:
- визнати незаконним невиконання
МВС України висновку медичної комісії
від 27 травня 2008 року про
постановку на квартирний облік і
надання позивачу житла в першу чергу по
списку хворих на активний туберкульоз
з виділенням туберкульозної палички;
- визнати незаконним не
постановку позивача на квартирний
облік МВС України на підставі Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» для надання житла
- зобов'язати МВС України прийняти
рішення про постановку позивача на
квартирний облік по списку інвалідів,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, першої
категорії на підставі постанови
Солом'янського районного суду міста
Києва від 06 березня 2013 року з дня
прийняття постанови суду і на підставі
постанови колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від 12
червня 2014 року;

- прийняти окрему ухвалу суду про
порушення норм статті 47 Конституції
України на соціальний захист і надання
житла Головним управлінням праці та
соціального захисту населення
Київської міської державної
адміністрації, яке перейменовано в
Департамент соціальної політики КМДА,
яке протягом 5 років незаконно не видає
посвідчення постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи, першої
категорії в порушення норм постанови
Кабінету Міністрів України від 20 січня
1997 року № 51 «Про порядок видачі
посвідчень громадянам, інвалідність
яких пов'язана з наслідками
Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 серпня 2014 року відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на 11
вересня 2014 року, яке відкладалось на 23
вересня 2014 року.

У судовому засідання 23 вересня 2014
року позивач підтримав
адміністративний позов в повному
обсязі, просив суд задовольнити його.
Представник відповідача заперечив
проти позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів зазначає наступне.

Протоколом засідання Центральної
житлової комісії МВС України від
15 жовтня 2008 року ОСОБА_1 ухвалено
вважати в пільговій черзі поза
черговиків, як хворого на активну форму
туберкульозу легенів із виділенням
туберкульозної палички на підставі
пункту 9 постанови виконавчого
комітету Київської міської Ради
народних депутатів і президії
Київської міської профспілок від
30 квітня 1991 року № 234 та
медичного висновку ЛКК від 27 травня 2008
року.

Матеріали справи свідчать, що 15 жовтня
2007 року позивач звернувся до МВС
України із заявою про взяття на
квартирний облік як учасника війни.

На підставі наданих документів та
відповідно протоколу Центральної
житлової комісії МВС України № 8 від 18
березня 2008 року позивача взято на
квартирний облік в апараті МВС України
по категорії учасників війни та
включено до списку першочерговиків.

Рішенням Центральної житлової комісії
МВС України про взяття на квартирний
облік позивача затверджено
розпорядженням Печерської районної у
місті Києві державної адміністрації
від 21 квітня 2008 року № 494.

У подальшому, позивач звернувся до МВС
України із медичним висновком
Центральної поліклініки МВС України
від 27 травня 2008 року, в якому
зазначається, що він хворіє на активну
форму туберкульозу легенів з
виділенням туберкульозної палички.

На підставі пункту 9 постанови
виконавчого комітету Київської
міської Ради народних депутатів і
президії Київської міськради
профспілок від 30 квітня 1991 року № 234 та
медичного висновку ЛКК від 27 травня 2008
року ОСОБА_1 поставлено на квартирний
облік в пільговій черзі
позачерговіків, як хворого на активну
форму туберкульозу легенів з
виділенням туберкульозної палички.

Згідно протоколу засідання
Центральної житлової комісії МВС
України № 6 від 16 грудня 2009 року
позивача знято з квартирного обліку в
пільговій черзі позачерговіків, як
хворого на активну форму туберкульозу
легенів з виділенням туберкульозної
палички, оскільки ОСОБА_1 не підтвердив
наявність даного захворювання.

Як зазначено в протоколі від 16 грудня
2009 року відповідно до листа
Центральної поліклініки МВС від 06
листопада 2009 року № 55/33-674 на теперішній
час відсутні підстави для надання
ОСОБА_1 вказаного медичного висновку.
На підставі викладеного, позивача
поставлено на квартирний облік по
списку першочерговіків, як учасника
війни з 18 березня 2008 року.

Матеріали справи містять копію списку
громадян, що перебувають на
квартирному обліку за станом на 19
травня 2014 року, який підтверджує облік
позивача у вказаному списку як учасник
війни.

Позивач не погоджується із такими
діями відповідача, зокрема, щодо зняття
останнього з обліку в пільговій черзі
позачерговіків, як хворого на активну
форму туберкульозу легенів з
виділенням туберкульозної палички та
вважає, що невиконання МВС України
висновку медичної комісії від 27 травня
2008 року про постановку на квартирний
облік і надання позивачу житла в пергу
чергу по списку хворих на активний
туберкульоз з виділенням
туберкульозної палички є протиправним.

Разом з тим, відповідно до статті 16
Закону України «Про боротьбу із
захворюванням на туберкульоз» (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) хворі на
заразні форми туберкульозу, які
проживають у гуртожитках, а також в
одній кімнаті разом з іншими членами
сім'ї або в перенаселених квартирах,
мають право на першочергове отримання
житла в порядку, встановленому
законодавством.

Наказом МОЗ УРСР від 08 лютого 1985 року №
52 затверджено перелік хронічних
захворювань, при яких особи, які
страждають на ці захворювання, не
можуть проживати в комунальній
квартирі або в одній кімнаті з членами
своєї родини, та Інструкцію про порядок
видачі медичних висновків таким особам
і форму медичного висновку. Крім того,
цей наказ не містить вимог щодо
затвердження списку хворих на активну
форму туберкульозу з метою виділення
їм житла в першочерговому порядку.

Натомість пунктом 8 додатка 2 до наказу
МОЗ УРСР від 08 лютого 1985 року № 52
передбачено, що медичний висновок
профзахворювання активними формами
туберкульозу всіх органів і систем з
виділенням туберкульозної палички
видається на один рік.

Таким чином, медичний висновок
профзахворювання активними формами
туберкульозу всіх органів і систем з
виділенням туберкульозної палички
дійсний один рік.

Згідно довідки Центральної
поліклініки МВС України від 06
листопада 2009 року № 55/3-674 станом
на 06 листопада 2009 року пацієнт ОСОБА_1
перебував під наглядом фтизіатра ЦП
МВС України з діагнозом залишкові
зміни у вигляді пневмофіброзу та
кальцинатів у верхній частці правої
легені після клінічного вилікування
інфільтративного туберкульозу; даних
за активний туберкульоз та показань
для надання «медичного висновку згідно
наказу МОЗ УРСР № 52 від 08 лютого 1985 року
відсутні.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1
неодноразово звертався до МВС України
із заявами про постановку на
квартирний облік і надання йому житла в
першу чергу по списку хворих на
активний туберкульоз з виділенням
туберкульозної палички, проте, листами
МВС України останньому повідомлялось,
що при наявності відповідного
медичного висновку про захворювання
активними формами туберкульозу всіх
органів і систем з виділенням
туберкульозної палички позивача буде
поновлено у вказаному обліку.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивач станом на момент розгляду
справи у суді обліковується у списку
громадян (першочерговіків), що
перебувають на квартирному обліку за
станом здоров'я, зокрема, як учасник
війни. Разом з тим, жодних медичних
висновків та/або довідок про
захворювання активними формами
туберкульозу всіх органів і систем з
виділенням туберкульозної палички
останнім не надано. Також і не надано
доказів звернення позивача до МВС
України із заявами про постановлення
останнього на квартирний облік по
списку хворих на активний туберкульоз
з виділенням туберкульозної палички із
доданням медичного висновку.

Доводи позивача про невиконання
відповідачем висновку медичної
комісії від 27 травня 2008 року є
необґрунтованими, оскілки судом
встановлено, що зазначена довідка
видана строком на один рік та виконана
відповідачем в повному обсязі, а саме
ОСОБА_1 поставлено на квартирний облік
в пільговій черзі позачерговіків, як
хворого на активну форму туберкульозу
легенів з виділенням туберкульозної
палички.

Відтак, вимога про визнання незаконним
невиконання МВС України висновку
медичної комісії від 27 травня 2008 року
про постановку на квартирний облік і
надання позивачу житла в першу чергу по
списку хворих на активний туберкульоз
з виділенням туберкульозної палички не
підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання незаконним не
постановку позивача на квартирний
облік МВС України на підставі Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» для надання житла
першочергово колегія суддів зазначає,
що матеріали справи свідчать, що
позивач станом на моменту розгляду
справи у суді обліковується у списку
громадян (першочерговіків), що
перебувають на квартирному обліку за
станом здоров'я, зокрема, як учасник
війни.

Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» особам, які мають право на
пільги, гарантії і компенсації,
передбачені цим Законом, видаються
посвідчення.

Пунктом 18 Правил передбачено, що
громадяни, які беруться на облік на
пільгових підставах або користуються
правом першочергового одержання жилих
приміщень, вказують про це у заяві і
подають відповідні документи.

Отже, згідно вказаних норм для
переведення позивача до списку
громадян, які користуються правом
позачергового одержання жилих
приміщень, останній повинен надати МВС
України відповідне посвідчення.

Відповідач зазначає, що такого
посвідчення позивач не надавав, тому у
МВС України відсутні правові підстави
для переведення останнього до списку
громадян, користуються правом
позачергового одержання жилих
приміщень.

Щодо вимоги про зобов'язання МВС
України прийняти рішення про
постановку позивача на квартирний
облік по списку інвалідів, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, першої категорії на
підставі постанови Солом'янського
районного суду міста Києва від 06
березня 2013 року з дня прийняття
постанови суду і на підставі постанови
колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від
12 червня 2014 року суд
зазначає наступне.

Постановою Солом'янського
районного суду міста Києва від 06
березня 2013 року по справі № 2-а-6/13 (№
2609/22497/12), залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року ОСОБА_1 визнано потерпілим від
наслідків Чорнобильської катастрофи 1
категорії.

Постановою Вищого
адміністративного суду міста Києва від
12 червня 2014 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено. Постанову
Солом'янського районного суду міста
Києва від 06 березня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року в частині відмови в задоволенні
позову скасовано та прийнято нове
рішення в цій частині. Позов
задоволено. Зобов'язано Головне
управління праці та соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації видати ОСОБА_1
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
першої категорії.

На звернення позивача про
постановку на квартирний облік по
списку інвалідів, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
листами МВС України позивачу
відмовлено у зв'язку з ненаданням
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
першої категорії.

Разом з тим, постановою
Солом'янського районного суду міста
Києва від 06 березня 2013 року та ухвалою
Вищого адміністративного суду міста
Києва від 12 червня 2014 року ОСОБА_1
визнано потерпілим від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Зобов'язано Головне управління праці
та соціального захисту населення
Київської міської державної
адміністрації видати ОСОБА_1
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
першої категорії.

Спростовуючи позовні вимоги,
представник відповідача зазначає, що
підставою для відмови позивачу у
постановленні останнього на облік як
особа, яка постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
є відсутність відповідного
посвідчення.

Колегія суддів не погоджується із
такими доводами, за зазначає, що
частиною п'ятою статті 124 Конституції
України встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з практикою Європейського суду
з прав людини одним з основних
елементів верховенства права є принцип
правової певності, який серед іншого
передбачає, що рішення суду з будь-якої
справи, яке набрало законної сили, не
може бути поставлено під сумнів (див.
рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v., no.
48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no.
22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Постанова Солом'янського
районного суду міста Києва від 06
березня 2013 року та ухвала Вищого
адміністративного суду міста Києва від
12 червня 2014 року набрали законної сили
та підлягають обов'язковому виконанню
на всій територій України.

Відповідно до пункту 18 Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11
грудня 1984 року № 470 заява про взяття на
квартирний облік подається відповідно
до виконавчого комітету Ради народних
депутатів за місцем проживання
громадян та адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації за місцем їх
роботи. Заява підписується членами
сім'ї, які разом проживають, мають
самостійне право на одержання жилого
приміщення і бажають разом стати на
облік. До заяви додаються: довідка з
місця проживання про склад сім'ї та
прописку (додаток N 2), видана
організацією, яка здійснює
експлуатацію жилого будинку, або
громадянином, який має у приватній
власності жилий будинок (частину
будинку), квартиру; довідки про те, чи
перебувають члени сім'ї на квартирному
обліку за місцем роботи (у виконавчому
комітеті місцевої Ради). Громадяни, які
беруться на облік на пільгових
підставах або користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень, вказують про це у заяві і
подають відповідні документи. Інші
документи при необхідності
запитуються виконавчим комітетом
місцевої Ради або адміністрацією
підприємства, установи, організації.

Таким чином, на підставі приписів
пункту 18 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради, враховуючи статус
позивача - потерпілий від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
та неодноразові звернення позивача із
аналогічними заявами та отримання
відмов у їх задоволенні, колегія суддів
вважає, що наявні правові підстави для
переведення позивача до списку
громадян, які користуються правом
позачергового одержання жилих
приміщень, поки останній не надасть МВС
України відповідне посвідчення.

Щодо вимоги про прийняття окремої
ухвали суду про порушення норм статті 47
Конституції України на соціальний
захист і надання житла Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації, яке
перейменовано в Департамент
соціальної політики КМДА, яке протягом
5 років незаконно не видає посвідчення
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи, першої
категорії в порушення норм постанови
Кабінету Міністрів України від 20 січня
1997 року № 51 «Про порядок видачі
посвідчень громадянам, інвалідність
яких пов'язана з наслідками
Чорнобильської катастрофи то суд
зазначає, що відповідно до частини 1
статті 166 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, виявивши під
час розгляду справи порушення закону,
може постановити окрему ухвалу і
направити її відповідним суб'єктам
владних повноважень для вжиття заходів
щодо усунення причин та умов, що
сприяли порушенню закону. Про вжиті
заходи суд повідомляється не пізніше
одного місяця після надходження
окремої ухвали.

Як вже зазначено, згідно Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, виконавчий лист
Солом'янського районного суду міста
Києва № 2-а-6/13 № 2609/22497/12 виданий 13
серпня 2014 року перебуває на виконанні у
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.
Постановою відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 24 вересня 2014 року
виконавче провадження зупинено до
розгляду подання 24 вересня 2014 року про
роз'яснення рішення по справі № 2-а-6/13
24.09.2014 по суті.

З огляду на викладене, вимога позивача
про постановлення окремої ухвали є
необґрунтованої та не підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, вважає
адміністративний позов таким, що
підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

2.Зобов'язати МВС України
прийняти рішення про постановку
позивача на квартирний облік по списку
інвалідів, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, першої
категорії з 12 червня 2014 року.

3. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
К.Ю. Гарник

Судді:
Т.О. Скочок

Ю.Т. Шрамко