Справа № 2а-13923/11/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/34542/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
грудня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року

у справі № 2а-13923/11/2670

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
грудня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2012 року, адміністративний
позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(далі - ФОП ОСОБА_1; позивач) до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби (далі - ДПІ у Печерському районі
м. Києва ДПС; відповідач) задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 25
червня 2011 року. Присуджено з Державного
бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
грудня 2011 року, ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким у позові відмовити.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати всіх податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства за період з 01
липня 2008 року по 03 червня 2011 року, за
результатами якої складено акт №
34/1704- від 03 червня 2011
року.

На підставі зазначеного акту перевірки
ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 25
червня 2011 року, яким до позивача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 2 200 420,40
грн.

За результатами адміністративного
оскарження, скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а спірний акт
індивідуальної дії - без змін.

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем пункту 12 статті 3, статті 6
Закону України від 06 липня 1995 року №
265/95-ВР «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) з огляду на
незабезпечення ведення обліку
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму в розмірі 1 100 210,20 грн. за
місцем їх реалізації та зберігання.

Обґрунтовуючи свою позицію,
контролюючий орган посилався, зокрема,
на недотримання позивачем вимог пункту
8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату
єдиного податку, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 29 жовтня 1999 року №
599 (в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), в частині
заповнення в книзі обліку доходів і
витрат графи 3 «витрати на виробництво
продукції».

Задовольняючи адміністративний позов
повністю, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 12 статті 3
Закону № 265/95-ВР суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою-суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави для висновку про те, що
обов'язок ведення обліку товарних
запасів не міг бути покладений на
суб'єктів підприємницької
діяльності-фізичних осіб, які
здійснювали підприємницьку діяльність
за спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03 липня 1998 року № 727/98
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Указ № 727/98).

З огляду на викладене та враховуючи те,
що позивач в період з 01 липня
2008 року по 31 вересня 2010 року
застосовував спрощену систему
оподаткування на підставі Указу № 727/98,
а в період з 01 жовтня 2010 року по 03 червня
2011 року перебував на загальній системі
оподаткування, проте не отримував
доходу від підприємницької діяльності,
у контролюючого органу були відсутні
правові підстави для застосування до
нього штрафних (фінансових) санкцій за
порушення пункту 12 статті 3 Закону №
265/95-ВР.

Посилання ДПІ у Печерському районі м.
Києва ДПС на незаповнення ФОП ОСОБА_1 в
книзі обліку доходів і витрат графи 3
«витрати на виробництво продукції», як
на підставу для відмови в задоволенні
адміністративного позову, колегія
суддів не може визнати обґрунтованим,
оскільки форма Книги обліку доходів і
витрат, встановлена додатком № 10 до
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21 квітня 1993 року
№ 12 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), не
передбачає ведення обліку товарних
запасів, тому відсутність записів про
придбання товарів (оприбуткування
продукції) у книзі обліку доходів і
витрат не можна вважати порушенням.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
грудня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2012 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 грудня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Острович С.Е.

Федоров М.О.