Справа № 810/2595/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2595/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 01
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 21.11.2013 року №Ф-2606,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 21.11.2013 року №Ф-2606,
зобов'язання відповідача припинити
нарахування єдиного соціального
внеску.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 01 липня 2014
року позов задоволено, визнано
протиправною та скасовано вимогу від
21.11.2013 року №Ф-2606.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 01 липня 2014
року та ухвалити нове судове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач зареєстрований як фізична
особа-підприємець, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного податку з 01.01.2012 року.
Окрім цього, позивач є громадянином,
який постійно проживає на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що позивачу призначена
пенсія за віком на пільгових умовах
відповідно до статті 55 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивачу було надіслано вимогу від
21.11.2013 року №Ф-2606 про сплату суми
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 6960,48
грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погоджується колегія
суддів, виходив з наступного.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

За цим Законом єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1
цього Закону).

За пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного
Закону, до платників єдиного внеску,
серед інших, відносяться фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до частини 4 названої
правової норми особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З огляду на встановлені обставини та
приведені норми, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач звільнений від
сплати єдиного внеску, оскільки він є
пенсіонером і отримує пенсію за віком
та ним не укладалось жодних угод про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

При цьому, колегія суддів зазначає
наступне.

За Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонером вважається
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згаданим Законом визначено такі види
пенсій, як пенсія за віком, пенсія по
інвалідності та пенсія у зв'язку з
втратою годувальника (стаття 9).

За загальним правилом, закріпленим у
ст. 26 цього Закону, умовою призначення
пенсії за віком є досягнення особою
60-річного віку та наявність страхового
стажу не менше 15 років.

Як було встановлено колегією суддів,
позивачу призначена пенсія за віком на
пільгових умовах (до досягнення
60-річного віку) відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Нормативно-правовим
приписом, закріплений у вказаній
статті визначено, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Зважаючи на викладене, та враховуючи
неможливість віднесення пенсії, що
отримує позивач до будь-якого з інших
видів державних пенсій, аніж до пенсії
за віком, колегія суддів вважає
необґрунтованим покликання апелянта
на те, що до пенсії за віком не
відноситься пенсія, призначена на
пільгових умовах (до досягнення
60-річного віку) відповідно до положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Отже, на позивача поширюються правила,
встановленні частиною 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а тому в нього
відсутній обов'язок сплачувати єдиний
внесок, що зумовлює протиправність
винесеної відповідачем вимоги, яка
підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позов.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 01 липня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
13.10.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Федотов І.В.