Справа № 804/60/14
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2014 рокусправа № 804/60/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Коршуна А.О.

суддів: Юхименка
О.В. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25.12.2013
року у справі №808/7772/13-а за
позовом:ОСОБА_1 до: третя особа:
про:державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни, Державної
реєстраційної служби України ОСОБА_7
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014р. ОСОБА_1 звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної реєстраційної служби
України в особі державного реєстратора
прав на нерухоме майно Дурицької Марії
Євгенівни про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії /а.с. 3-8/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014р.
відкрито провадження в
адміністративній справі №804/60/14 за
вищезазначеною позовною заявою та
справа призначена до судового розгляду
/а.с. 1/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014р. у
справі № 804/60/14 залучено до участі в
даній адміністративній справі в якості
третьої особи на стороні позивача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, ОСОБА_7 /а.с. 55/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27.02.2014р. у
справі № 804/60/14 допущено заміну
первинного відповідача в даній
адміністративній справі Державну
реєстраційну службу України в особі
державного реєстратора прав на
нерухому майно Дурицьку Марію
Євгенівну належними відповідачами -
державним реєстратором Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марією Євгенівною та
Державною реєстраційною службою
України /а.с. 82/.

Позивач, посилаючись у позовній
заяві на те, що звернувся до
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області із заявою
про скасування державної реєстрації
права власності ОСОБА_7 на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 на підставі рішенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 27.02.2012р., але,
рішенням державного реєстратора
Дурицької М.Є. від 08.07.2013р. №3743654 було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1. Позивач вважає
вказане рішенням незаконним тому
просив суд визнати протиправним та
скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та обтяжень
за №3743654 від 08.07.2013р., прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицькою М.Є.; зобов'язати Державну
реєстраційну службу України скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_7 на земельну ділянку по АДРЕСА_1
на підставі рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
27.02.2012р..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.03.2014р. у справі №804/60/14, з урахуванням
ухвали Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28.04.2014р.,
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та обмежень № 3743654 від
08.07.2013р., прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
державної реєстраційної служби
України Дурицькою М.Є., зобов'язано
Державну реєстраційну службу України
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_7 на земельну ділянку
по АДРЕСА_1 на підставі рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 27.02.2012р.
(головуючий суддя - Верба І.О.) /а.с. 103-105/.

Відповідач - Державна
реєстраційна служба України, не
погодившись з вищезазначеною
постановою суду, подав апеляційну
скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі на те,
що судом першої інстанції під час
розгляду даної справи не було з'ясовано
усі обставини, які мають значення для
вирішення справи та зроблено висновки,
які не відповідають фактичним
обставинам справи, що призвело до
ухвалення рішення з порушенням норм
чинного матеріального права, просить
скасувати постанову суду від 31.03.2014р. у
даній справі та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог /а.с. 118-121/.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати постанову суду від 31.03.2014р. у
даній справі та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні заперечували проти
доводів апеляційної скарги, просили
суд апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції від 31.03.2014р. у
даній адміністративній справі
залишити без змін.

Представник третьої особи у судове
засіданні не з'явився, про день, годину
та місце розгляду даної справи
повідомлений судом належним чином, про
поважність причин не явки свого
представника у судове засідання або
про можливість розгляду справи у
відсутність його представника, суд в
установленому законом порядку не
повідомив. За таких обставин колегія
суддів вважає можливим розглянути
справу у відсутність представника
третьої особи.

Заслухавши у судовому засіданні
позивача, представників позивача та
відповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної
адміністративної справи як судом
першої інстанції так і судом
апеляційної інстанції встановлено, що
рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27.02.2012р. у
справі № 2/0417/496/2012 позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання недійним
рішення та скасування держаної
реєстрації права власності на земельну
ділянку задоволено, визнано недійсним
рішення Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №146 від
22.01.1998р. про передачу у власність ОСОБА_7
земельної ділянки по АДРЕСА_1, визнано
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_7,
скасовано державну реєстрацію права
власності ОСОБА_7 на земельну ділянку
по АДРЕСА_1 /а.с. 11/.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28.08.2012р.
апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено,
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27.02.2012р. у
справі № 2/0417/496/2012 залишено без змін
/а.с. 12-14/.

На підставі свідоцтва на право
власності на частку в спільному майні
подружжя від 02.12.1971р. та свідоцтва про
право на спадщину за законом від
02.12.1971р. позивачу належало 3/4 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, 1/4 частини
вказаного домоволодіння належало
ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом від 02.12.1971р..

11.02.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 був
укладений договір довічного утримання,
відповідно до якого ОСОБА_1 передала у
власність ОСОБА_7 3/4 частини
домоволодіння та за цим договором було
накладено заборону відчужень на 3/4
частини домоволодіння за реєстром
заборон №9/58 .

Рішенням Індустріального суду м.
Дніпропетровська від 29.12.2009р.
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_7, треті особи:
ОСОБА_5, четверта та шоста
Дніпропетровські державні нотаріальні
контори про розірвання договору
довічного утримання, та за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, треті особи:
четверта та шоста Дніпропетровські
державні нотаріальні контори про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на 1/6 частину
домоволодіння, визнання свідоцтв про
право власності на домоволодіння в
порядку спадкування та договору
довічного утримання частково
недійсними.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.04.2010р.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено,
рішення Індустріального суду м.
Дніпропетровська від 29.12.2009р.
скасовано, розірвано договір довічного
утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від
11.02.1998р., посвідчений державним
нотаріусом шостої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори.

Ухвалою Верховного суду України від
30.09.2010р. касаційну скаргу ОСОБА_7
відхилено, рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.04.2010р.
залишено без змін.

На підставі рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.04.2010р.
КП ДМБТІ за позивачкою було поновлено
реєстрацію на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва на право власності на частку
в спільному майні подружжя від 02.12.1971р..

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
21.07.2010р. позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_7, третя особа: четверта
Дніпропетровська державно нотаріально
контора про визнання права власності
на ? частину домоволодіння задоволено,
за ОСОБА_1 визнано право власності на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1
отриману як спадщину після смерті
чоловіка ОСОБА_6, який помер 19.07.1967р..

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав від 26.10.2010р., виданого
КП «Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», за ОСОБА_1
зареєстровано право власності на 3/4
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до листа Управління
Держземагентства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області від
14.10.2013р. №18/18-373 на земельну ділянку
площею 0,0611 га по АДРЕСА_1 зареєстровано
право власності за гр. ОСОБА_7.

12.06.2013р. представник ОСОБА_1 звернувся
до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
реєстраційним номером 1557461 для
проведення припинення реєстрації
приватної власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, до заяви додано
рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 27.11.2012р..

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби Дурицької Марії
Євгеніївни від 08.04.2013р. №3743654 ОСОБА_1
відмовлено у державній реєстрації
права приватної власності на земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, у
зв'язку з тим, що подані для реєстрації
документи не відповідають вимогам або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують (право
встановлювальним документам, зокрема,
на підставі якого проводиться
реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна є рішення суду про
визнання прав власності на нерухоме
майно).

Відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 12.12.2011р.
№3502/5 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.12.2011р.
за №1429/20167 (далі - Порядок), для внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав заявник подає
органу державної реєстрації прав,
державним реєстратором якого було
проведено державну реєстрацію прав,
або нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Як судом першої так і апеляційним судом
встановлено, що документи, необхідні
для подання заяви згідно п. 2.3, 2.5, а саме
документ, що підтверджує повноваження
представника заінтересованої особи,
квитанція про оплату та судове рішення,
що набрало законної сили, були надані
до заяви.

Відповідно до п. 2.9, 2.10 вищевказаного
Порядку, під час розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор перевіряє
наявність підстав для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав. За результатами розгляду
заяви та документів, що додаються до
неї, державний реєстратор приймає
рішення щодо внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав або
рішення щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав.

Пунктом 2.14 Порядку встановлено, що
державний реєстратор приймає рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав: у разі
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав або
скасування записів Державного реєстру
прав: - органом державної реєстрації
прав або нотаріусом, до якого звернувся
заявник, не проводилась державна
реєстрація прав на відповідний об'єкт
нерухомого майна, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна або
внесення змін до запису Державного
реєстру прав; - подане рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора не набрало законної сили
або не завірене належним чином
відповідно до законодавства; - запис
про скасування державної реєстрації
прав уже внесено, запис Державного
реєстру прав з відповідним
реєстраційним номером уже скасовано.

Відповідно до п. 41 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011р. №1141, державний реєстратор
вносить записи до Державного реєстру
прав про скасування державної
реєстрації прав у разі скасування на
підставі рішення суду рішення
державного реєстратора про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень. Абзацом
2 пункту 41 вказаного Порядку
встановлено, що у разі скасування на
підставі рішення суду державної
реєстрації прав, проведеної до 1 січня
2013 року відповідно до законодавства, що
діяло на момент такої реєстрації,
записів про державну реєстрацію прав,
що містяться в інформаційних системах,
документів, на підставі яких проведено
державну реєстрацію прав до 1 січня 2013
року, за відсутності державної
реєстрації таких прав у Державному
реєстрі прав державний реєстратор
переносить до Державного реєстру прав
записи про державну реєстрацію прав, що
містяться в інформаційних системах, та
вносить запис про скасування державної
реєстрації прав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем була подана заява про
припинення права власності на земельну
ділянку, а відповідачем було прийнято
рішення про відмову у реєстрації права
власності на земельну ділянку, тому суд
першої інстанції обґрунтовано визнав
протиправним та скасував рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
обмежень № 3743654 від 08.07.2013р., прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно державної
реєстраційної служби України
Дурицькою М.Є. та обґрунтовано
зобов'язав Державну реєстраційну
службу України скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_7 на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 на
підставі рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
27.02.2012р..

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції об'єктивно, повно,
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами у справі, норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються зібраними у справі
доказами, та постановив у даній справі
обґрунтоване рішення про задоволення
заявлених позивачем позовних вимог без
порушень норм чинного матеріального та
процесуального права, і тому постанову
суду першої інстанції від 31.03.2014р. у
даній адміністративній справі
необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, які були
досліджені судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної
справи і незгоди з висновками суду з
оцінки обставин у справі, а також
помилкового тлумачення заявником
апеляційної скарги норм права і не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.03.2014р. у справі №804/60/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення ухвали в повному обсязі
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 25.09.2014р.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.Є. Чередниченко