Справа № 872/5112/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа № 392/193/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєва Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Управління
державної виконавчої служби

Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області,

на постанову Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області

від 08 лютого 2013 року

у справі № 392/193/13-а

за позовом ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 26222;

до відповідача Управління
державної виконавчої служби

Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області

вул.
Преображенська, 2, м. Кіровоград, 25006

про визнання
протиправним та скасування рішення,

встановив: ОСОБА_2 подано позов про
визнання протиправним та скасування
рішення головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області Борисенко Л.П. від 29 жовтня 2012
року (ВП № 33763451) «Про закінчення
виконавчого провадження», а виконавчий
лист № 2а-581/2010 виданий 31 липня 2012 року
повернути у відділ примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області для подальшого виконання.

Маловисківський районний суд
Кіровоградської області (суддя Березій
Ю.А.) постановою від 08.02.2013р. позов
задовольнив.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, Відповідач, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області, у поданій апеляційній скарзі
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались. Про дату, час
та місце судового розгляду були
повідомлені у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено,
позивач ОСОБА_2 має статус «особа, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження від 29.10.2012р., виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-581/2010, виданого
31.07.2012р. Маловисківським районним судом
Кіровоградської області про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Маловиисківської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_2 щорічну допомогу на
оздоровлення у відповідності до статті
48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі чотири
мінімальної заробітної плати за 2009 та
2010 роки з урахуванням раніше
проведених виплат закінчено.

Виконавче провадження закінчено з тих
підстав, що виконати рішення суду без
участі боржника неможливо, боржник є
бюджетною установою і не має власного
майна, на яке можливо звернути
стягнення.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Основними засадами судочинства, крім
інших, є обов'язковість рішень згідно
статті 129 Конституції України.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначено умови та
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх в добровільному
порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Так, закриваючи виконавче провадження
державний виконавець послався на пункт
11 частини 1 статті 49 Закону України
«Про виконавче провадження»,
відповідно до якого виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 75 Закону у разі, якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 згаданого Закону та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

З матеріалів справи вбачається, що
фактично виконавче провадження по
вказаній справі було закрито у зв'язку
з припиненням бюджетного фінансування,
однак така підстава закінчення
виконавчого провадження не
передбачена пунктом 11 частини 1 статті
49 Закону України «Про виконавче
провадження», на яку формально
послався державний виконавець.

Повернувши виконавчий лист, державна
виконавча служба фактично відмовила у
виконанні судового рішення, оскільки
повторне пред'явлення виконавчого
листа не передбачено законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують. Підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 08
лютого 2013 року у справі № 392/193/13-а -
залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна