Справа № 124/1921/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

31 липня 2014 року м. Київ
К/800/62612/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Винокурова К.С.

Олексієнко М.М.

Пасічник С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и л а :

Постановою Центрального районного
суду міста Сімферополя АР Крим від 11
квітня 2013 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління щодо
відмови в нарахуванні та виплаті
пенсії за віком позивачу. Зобов'язано
Управління провести ОСОБА_4 з 08.02.2013р.
нарахування та виплату пенсії за віком.
В задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 липня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нову постанову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій ОСОБА_4, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить його рішення скасувати та
залишити в силі постанову Центрального
районного суду міста Сімферополя АР
Крим від 11 квітня 2013 року.

Розглядаючи спір по суті, колегія
суддів прийшла до висновку про
необхідність вирішення питання
конституційності норми закону, а саме
ч.1 ст. 92 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ, з
огляду на наступне.

Предметом розгляду рішенням
Конституційного Суду України від
07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 р у
справі № 1-32/2009 були положення пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003 р.
№ 1058 -ІV. Зазначеним рішенням
Конституційного Суду України визнані
неконституційними норми Закону № 1058,
якими встановлено припинення виплати
вже призначеної пенсій особам на весь
час проживання за кордоном, якщо інше
не передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.
Оспорюваними нормами Закону
конституційне право на соціальний
захист поставлене в залежність від
факту укладення Україною з відповідною
державою міжнародного договору з
питань пенсійного забезпечення

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що питання щодо конституційності
норми закону, якою не дозволяється саме
призначення пенсії громадянам України,
які виїхали на постійне місце
проживання за кордон (а саме положення
ч. 1 статті 92 Закону № 1788),
Конституційним Судом України не
розглядалися.

Проте слід зазначити, що
Конституційним судом України у
вищевказаному рішенні було зазначено
зокрема наступне: «Конституційне право
на соціальний захист включає і право
громадян на забезпечення їх у старості.
Пенсія за віком, за вислугу років та
інші її види, що призначаються у зв'язку
з трудовою діяльністю, заслужені
попередньою працею і є однією з форм
соціального захисту. Цим визначається
зміст і характер обов'язку держави
стосовно тих громадян, які набули право
на одержання пенсії… Крім того,
Україна гарантує піклування та захист
своїм громадянам, які перебувають за її
межами (частина третя статті 25
Конституції України)… Виходячи із
правової, соціальної природи пенсій
право громадянина на одержання
призначеної йому пенсії не може
пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні; держава
відповідно до конституційних
принципів зобов'язана гарантувати це
право незалежно від того, де проживає
особа, якій призначена пенсія, - в
Україні чи за її межами.»

На думку колегії суддів аналогічний
правовий підхід є можливим для
застосування і щодо норми закону, якою
забороняється призначення пенсії
громадянам України з однієї окремої
підстави, а саме їх виїзду на постійне
проживання за межі України. На думку
колегії суду така окрема обставина не
має правового зв'язку з їх попередньою
трудовою діяльністю, яка є основною
підставою для отримання права на певну
форму соціального захисту. Наявність
такої норми створює ситуацію, коли
особи, які матимуть всі необхідні
пов'язані з її трудовою діяльністю
підстави для призначення пенсії,
можуть бути позбавлені заслуженого
права на соціальний захист тільки в
зв'язку з обранням ними іншого місця
постійного проживання.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КАС України, у
разі виникнення в суду сумніву під час
розгляду справи щодо відповідності
закону чи іншого правового акта
Конституції України, вирішення питання
про конституційність якого належить до
юрисдикції Конституційного Суду
України, суд звертається до Верховного
Суду України для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності закону чи іншого
правового акта.

Колегія суддів, керуючись положеннями
ст.. 9 КАС України, дійшла висновку щодо
необхідності звернення до Верховного
Суду України стосовно можливості
внесення подання до Конституційного
Суду України для прийняття рішення з
питання конституційності ч. 1 ст. 92
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ.

Враховуючи наведене, колегія суддів
зазначає про неможливість касаційного
розгляду до моменту отримання висновку
Верховного Суду України щодо
можливості внесення подання до
Конституційного Суду України для
прийняття рішення з питання
конституційності ч. 1 ст. 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ.

За змістом частини другої статті 156
Кодексу адміністративного судочинства
України суд вправі за своєю
ініціативою зупинити провадження у
разі виникнення обґрунтованих причин
для вчинення відповідної
процесуальної дії.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 156 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне провадження у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії
зупинити до моменту вирішення питання
щодо конституційності ч. 1 ст. 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ.

Копію ухвали надіслати особам, що
беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:
К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко

С.С. Пасічник

Суддя
К.С. Винокуров