Справа № 815/3977/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3977/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про визнання незаконною та скасування
постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про визнання
протиправною та скасування постанови
№044993 від 11.02.2014 року про застосування
адміністративно-господарського штрафу
у розмірі 1700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що спірною постановою на
нього було накладено
адміністративно-господарський штраф,
передбачений абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
за надання послуг з перевезення
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений ст. 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а саме: не оформлено протокол перевірки
та адаптації тахографа до
транспортного засобу. Позивач вважає
зазначену постанову протиправною та
такою, що підлягає скасуванню, оскільки
він не здійснює діяльність, пов'язану з
перевезенням вантажів та не є
автоперевізником, а отже у відповідача
не було підстав для притягнення його до
відповідальності. Зазначає, що він
працює на посаді водія Граденицької
сільської ради Біляївського району
Одеської області та в день проведення
перевірки фізично не міг знаходитися в
Дніпропетровській області (де
відповідачем було встановлено
порушення законодавства про
автомобільний транспорт), оскільки
фактично знаходився в м.Біляївка
Одеської області.

Позивач до судового засідання не
з'явився, в прохальній частині
адміністративного позову виклав
клопотання про розгляд справи без його
участі (а.с. 5-8).

Представник відповідача до суду не
з'явився, про дату, час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином та своєчасно, а тому на
підставі положень статті 128 КАС України
судом було вирішено слухати справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі доказами. У
судовому засіданні 31.07.2014 року
представник Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
участь у справі приймав, позовні вимоги
не визнав з підстав, викладених у
запереченнях на адміністративний
позов (а.с. 26-27). Наполягав, що
оскаржувана постанова Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
№ 044993 від 11.02.2014 року є законною та
обґрунтованою, винесеною у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Судом під час офіційного з'ясування
обставин у справі встановлено
наступне:

25.12.2013 року посадовими особами
Управління Укртрансінспекції в
Дніпропетровській області
Васильковськм О.Г. та Тонкошкур Н.М.
було проведено перевірку додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів на автомобільному
транспорті, а саме: транспортного
засобу марки КАМАЗ 53212, державний
номерний знак НОМЕР_1, на якому водієм
Лозовським здійснювалось перевезення
вантажу з м.Одеси до м.Дніпропетровська
на підставі товарно-транспортної
накладної №2291 від 17.12.2013 року (а.с. 29).

За результатами вищезазначеної
перевірки було складено акт №030755 від
25.12.2013 року (а.с. 28), в якому зафіксовано
факт надання ОСОБА_1 послуг з
внутрішніх перевезень вантажу без
оформлення необхідних документів, а
саме: не оформлено протокол перевірки
та адаптації тахографа до
транспортного засобу, чим порушено
вимоги ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт»,
відповідальність за що передбачена
абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт». Водій
транспортного засобу був ознайомлений
із вказаним актом, однак від пояснень
та підпису відмовився, про що в акті
міститься відповідна відмітка.

На підставі зазначеного акту перевірки
Управлінням Укртрансінспекції в
Одеській області винесено постанову
№044993 від 11.02.2014 року про застосування
адміністративно-господарського штрафу
до ОСОБА_1 за допущення порушення
законодавства про автомобільний
транспорті в розмірі 1 700,00 грн. (а.с. 10).

Не погодившись із вказаною постановою
позивач звернувся до суду.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень врегульовано
Законом України «Про автомобільний
транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ
(далі Закон України № 2344-ІІІ).

Статтею 5 Закону України № 2344-ІІІ
визначено, що основним завданням
державного регулювання та контролю у
сфері автомобільного транспорту є
створення умов безпечного, якісного й
ефективного перевезення пасажирів та
вантажів, надання додаткових
транспортних послуг.

Частиною 11 ст. 6 зазначеного Закону
України передбачено, що державний
контроль автомобільних перевізників
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних передбачено
Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567
(далі Порядок № 1567).

Згідно п.п. 2, 3, 4 Порядку № 1567 державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби вітчизняних та іноземних
суб'єктів господарювання, що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України. Органами державного контролю
на автомобільному транспорті (далі -
органи державного контролю) є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Статтею 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи:
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно ст. 1 Закону України №
2344-ІІІ автомобільний перевізник - це
фізична або юридична особа, яка
здійснює на комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів чи
(та) вантажів транспортними засобами; а
водій - особа, яка керує транспортним
засобом і має відповідне посвідчення
встановленого зразка.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
автомобільний транспорт» з метою
організації безпечної праці та
ефективного контролю за роботою водіїв
транспортних засобів автомобільні
перевізники зобов'язані:
організовувати роботу водіїв
транспортних засобів, режими їх праці
та відпочинку відповідно до вимог
законодавства України; здійснювати
заходи, спрямовані на забезпечення
безпеки дорожнього руху; забезпечувати
виконання вимог законодавства з питань
охорони праці; здійснювати організацію
та контроль за своєчасним проходженням
водіями медичного огляду,
забезпечувати їх санітарно-побутовими
приміщеннями й обладнанням.

Особливості регулювання робочого часу
та часу відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів та порядок його
обліку встановлені Положенням про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 07.06.2010
року № 340 (далі Положення № 340).

Пунктом 6.1 Положення № 340 передбачено,
що автобуси, що використовуються для
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, вантажні
автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн
повинні бути обладнані діючими та
повіреними тахографами.

Порядок установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах
(крім таксі), які використовуються для
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів визначено Інструкцією з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженою наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України 24.06.2010 року №385, відповідно до
п.1.4 якої контрольний пристрій
(тахограф) - обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції № 385
пункти сервісу тахографів (далі ПТС)
виконують перевірку та адаптацію
тахографів до транспортних засобів
відповідно до вимог ЄУТР періодично
кожні два роки, а також у разі, зокрема,
установлення або заміни тахографа.

За результатами перевірки та
адаптування тахографа до
транспортного засобу ПСТ оформлює у
двох примірниках протокол перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу за формою, наведеною в додатку 1.
ПСТ надає один примірник зазначеного
протоколу перевізнику, а другий
залишає собі і зберігає разом з
тахокартою або у разі цифрового
тахографа - з роздруківкою та
електронними файлами, що підтверджують
достовірність наведених у протоколі
даних (п.2.7).

За умови позитивних результатів
перевірки та адаптації тахографа ПСТ
відповідно до вимог ЄУТР маркує
транспортний засіб та опломбовує
тахограф і його складові чітким
відбитком тавра згідно з вимогами
додатка 2 (п. 2.8).

Відповідно до п.3.3 Інструкції №385 водій
транспортного засобу, обладнаного
тахографом, зобов'язаний мати при собі,
зокрема, протокол про перевірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу.

Системно проаналізувавши вищенаведені
норми законодавства, суд дійшов
висновку, що у перевізника виникає
відповідальність у випадку
відсутності оформленого належним
чином протоколу перевірки та адаптації
тахографа до транспортного засобу або
невиконання обов'язку щодо
забезпечення водія відповідним
протоколом, який пред'являється водієм
транспортного засобу під час
здійснення перевезень вантажів.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 станом на час
проведення контролюючим органом
перевірки транспортного засобу 25.12.2013
року не виконав обов'язку перевізника
щодо забезпечення водія протоколом
перевірки та адаптації тахографа до
транспортного засобу, що
підтверджується матеріалами перевірки
та не було спростовано позивачем, суд
доходить висновку про наявність у
відповідача правових підстав для
притягнення позивача до
відповідальності за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт та застосування
адміністративно-господарського
штрафу, передбаченого абзацом 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

При цьому, суд критично ставиться до
твердження позивача в обґрунтування
протиправності постанови відповідача
№ 044993 від 11.02.2014 року на те, що він не
здійснює діяльність, пов'язану з
перевезенням вантажів та не є
автоперевізником, оскільки зазначене
спростовується наявними в матеріалах
справи доказами.

Так, згідно інформації Управління
Державтоінспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
вантажний транспортний засіб КАМАЗ 53212,
державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований в Національній базі
даних «НАІС ДДАІ» МВС України за
власником ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) (а.с. 49-50).

Як вбачається із спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
інформації ДПІ у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, ОСОБА_1
(ідентифікаційний податковий номер
НОМЕР_2) з 23.12.1996 року є фізичною
особою-підприємцем, види діяльності за
КВЕД: роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчого асортименту,
діяльність нерегулярного
пасажирського транспорту, діяльність
автомобільного вантажного транспорту;
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 34-35; 36-37; 55-57).

Як вбачається з наданої до суду
ксерокопії паспорта позивача та
інформації з Головного управління
Державної міграційної служби в
Одеській області, ОСОБА_1 до 26.02.2014 року
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 13; 52).

Посилання позивача на те, що він працює
на посаді водія Граденицької сільської
ради Біляївського району Одеської
області та в день проведення перевірки
25.12.2013 року на виконання доручення
голови Граденицької сільської ради
керував автобусом БАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_3 та знаходився на
заході «Рада ветеранів» в м. Біляївка
Одеської області (а.с. 9-12), на думку суду,
не спростовує факту надання позивачем
послуг з перевезення вантажу за
допомогою вантажного транспортного
засобу марки КАМАЗ 53212, державний
номерний знак НОМЕР_1 , який належить
йому на праві власності, під керуванням
іншої особи - водія автомобілю, та не
впливає на вищевикладений висновок
суду.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.
2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин, суд вважає, що
оскаржувана постанова управління
Укртрансінспекції в Одеській області
№044993 від 11.02.2014 року про накладення на
ОСОБА_1 адміністративно-господарського
штрафу за порушення законодавства про
автомобільний транспорт у розмірі 1700,00
грн. є правомірною та обґрунтованою,
позивачем будь-яких доказів її
протиправності надано не було, у
зв'язку з чим адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

З цих підстав суд також вважає за
необхідне стягнути з позивача
недоплачений судовий збір за подання
адміністративного позову майнового
характеру у розмірі 1659,42 грн., з
урахуванням вимог Законів України «Про
судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» та сплати позивачем при поданні
адміністративного позову частини
судового збору у сумі 213,08 грн. (1 782,50 -
213,08 = 1 659,42).

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 186, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про визнання незаконною та скасування
постанови - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_2, на користь Державного бюджету
України недоплачений судовий збір в
сумі 1659,42 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 16 жовтня 2014 року.

Суддядпис/
Білостоцький О.В.