Справа № 706/1051/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/160208/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Міжгірського районного
суду Закарпатської області від
14 вересня 2012 року по справі № 704/1051/12 за
позовом ОСОБА_1 до Міжгірської селищної
ради про визнання протиправними та
скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Міжгірської селищної ради, в якому
просив визнати протиправними та
скасувати пункт 12 рішення Міжгірської
селищної ради від 11 травня 2012 року № 185
«Про передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд» та рішення
Міжгірської селищної ради від 11 травня
2012 року № 191 «Про затвердження розмірів
земельної ділянки».

Вимоги позовної заяви обґрунтовував
посиланням на незаконність
оскаржуваних рішень. Зазначав, що
земельна ділянка, яку оскаржуваними
рішеннями передано у власність ОСОБА_2,
на момент їх прийняття вже перебувала у
її власності на підставі рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 17 липня 2006
року по справі № 2-149/2006.
Також вказував на те, що при прийнятті
оскаржуваних рішень відповідачем не
враховано, що він є власником 3/8 часток
будинку, що розташований на земельній
ділянці, частина якої передана у
власність ОСОБА_2, а відтак, має право на
отримання у власність частини
земельної ділянки пропорційно до
належної йому частки будинку. Крім того
зазначав, що Міжгірська селищна рада не
наділена повноваженнями встановлювати
чи затверджувати межі земельних
ділянок.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 14
вересня 2012 року в задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, позивач подав
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою його позов задовольнити
повністю.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані посиланням на обставини,
викладені в позовній заяві.

Будучи належним чином повідомленими
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи, особи, які беруть
участь у справі, в судове засідання не
з'явились, а тому відповідно до пункту 2
частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням виконавчого комітету
Міжгірської селищної ради депутатів
трудящих від 29 березня 1963 року
№ 30 «Про виділення земельних ділянок
під будівництво нових житлових
будинків» ОСОБА_2 виділено земельну
ділянку під будівництво нового
житлового будинку в АДРЕСА_2 площею 700
кв.м.

Рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 17 липня 2006
року по справі № 2-149/2006 визнано за
ОСОБА_2 право власності на 5/8 частки
житлового будинку з надвірними
спорудами і земельні ділянки, що їх
обслуговує в АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 21 січня 2011
року по справі № 22-144/11 виділено в
натурі ОСОБА_2 5/8 часток житлового
будинку в АДРЕСА_1. В задоволенні вимоги
про виділення в натурі (на місцевості)
меж земельної ділянки площею 0,062 га
відмовлено.

11 травня 2012 року Міжгірською селищною
радою прийнято рішення № 185 «Про
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд», яким передано
безоплатно у власність ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0.0516 га, яка
знаходиться в межах населеного пункту
в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового
будинку, а також рішення № 191 «Про
затвердження розмірів земельної
ділянки», яким затверджено розміри
переданої згаданим вище рішенням
земельної ділянки ОСОБА_2 згідно
кадастрового плану земельної ділянки,
виконаного ДП «Закарпатгеодезцентр».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
приймаючи оскаржувані рішення,
Міжгірська селищна рада діяла
правомірно, в межах своїх повноважень,
без порушення при цьому прав позивача.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті
26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин
віднесено до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; організація
землеустрою; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; вирішення земельних
спорів; вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Відповідно до частини 1 статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Статтею 50 Закону України «Про
землеустрій» передбачено, що проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок складаються у разі надання,
передачі, вилучення (викупу),
відчуження земельних ділянок. Порядок
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 2 Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26
травня 2004 року N 677, проект
відведення земельної ділянки не
розробляється у разі, коли земельна
ділянка, межі якої визначено в натурі
(на місцевості), надається у
користування або безоплатно
передається у власність без зміни її
цільового призначення.

В даному випадку відповідачем
приймалось рішення про передачу у
власність частини земельної ділянки,
яка не виділена в натурі, а відповідно
чинним законодавством було
передбачало порядок передачі таких
земельних ділянок з попереднім
складенням проекту землеустрою, чого в
даному випадку зроблено не було.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вказані обставини та прийшов до
помилкового висновку про законність
оскаржуваних рішень.

Оскільки постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційну скаргу слід
задовольнити, а оскаржувану постанову -
скасувати та прийняти нову постанову
про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 14 вересня
2012 року по справі № 704/1051/12 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 до Міжгірської
селищної ради про визнання
протиправними та скасування рішень
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
пункт 12 рішення Міжгірської селищної
ради від 11 травня 2012 року № 185 «Про
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд» та рішення
Міжгірської селищної ради від 11 травня
2012 року № 191 «Про затвердження розмірів
земельної ділянки».

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський