Справа № 405/6864/14-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/6864/14-а
Провадження №2-а/405/385/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді:
Іванової Л.А.

при секретарі:
Береді Я.І.

за участю позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ
з обслуговування м. Кіровограда
Телевного Андрія Леонідовича про
визнання протиправною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, -

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ з
обслуговування м. Кіровограда
Телевного А.Л. про визнання
протиправною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення. На обґрунтування
позову зазначив, що 19.07.2014 року
відповідачем відносно нього винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 497353 за
порушення вимог п.п. 11.2, 11.5 ПДР України,
відповідно до якої його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн. 00 коп.

Позивач вважає, що відповідачем при
складанні протоколу про
адміністративне правопорушення та в
подальшому винесення постанови в
справі про адміністративне
правопорушення були порушені вимоги
ст.ст. 245, 276, 278, 280, 283-284 КУпАП, постанова
не відповідає обставинам справи, є
незаконною та необ'єктивною, докази
вчинення ним адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП
відсутні, в зв'язку з чим просив визнати
протиправною та скасувати постанову в
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 497353 від
19.07.2014 року.

Позивач під час судового розгляду
справи позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, при цьому, посилаючись
на обставини, викладені в позові,
просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
судового розгляду справи належним
чином повідомлений, заяв, клопотань,
письмових заперечень не надав, на
підставі чого суд вважає, що відповідач
не скористався своїм процесуальним
правом на участь в судовому засіданні
та подання суду доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази у справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 19 липня 2014 року
інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ з
обслуговування м. Кіровограда Телевним
А.Л. було складено протокол про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 833391 відносно ОСОБА_1 за порушення
п.п. 11.2, 11.5 ПДР України та в подальшому
винесено постанову серії ПС1 № 497353 в
справі про адміністративне
правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що 19 липня 2014
року о 20 год. 38 хв. ОСОБА_1, керуючи
транспортним засобом - автомобілем "ЗАЗ
1102", державний номерний знак НОМЕР_1, по
вул.Московській в м. Кіровограді, біля
АЗС WOG, рухався в крайній лівій смузі
для руху при вільній правій, чим
порушив вимоги п.п.11.2, 11.5 Правил
дорожнього руху України, тим самим
вчинивши адміністративне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Правомірність та законність постанови
в справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №497353 від 19
липня 2014 року, винесеної інспектором
ДПС взводу ДПС ДАІ з обслуговування м.
Кіровограда Телевним А.Л. оскаржується
позивачем.

Згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП адміністративна
відповідальність настає у разі
порушення водіями транспортних
засобів правил проїзду перехресть,
зупинок транспортних засобів
загального користування, проїзд на
заборонний сигнал світлофора або жест
регулювальника, порушення правил
обгону і зустрічного роз'їзду,
безпечної дистанції або інтервалу,
розташування транспортних засобів на
проїзній частині, порушення правил
руху автомагістралями, користування
зовнішніми освітлювальними приладами
або попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
використання цих приладів та їх
переобладнання з порушенням вимог
відповідних стандартів, користування
водієм під час руху транспортного
засобу засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук (за
винятком водіїв оперативних
транспортних засобів під час виконання
ними невідкладного службового
завдання), а так само порушення правил
навчальної їзди.

Пунктами 11.2, 11.5 ПДР України передбачено
що на дорогах, які мають дві і більше
смуг для руху в одному напрямку,
нерейкові транспортні засоби повинні
рухатися якнайближче до правого краю
проїзної частини, крім випадків, коли
виконується випередження, об'їзд або
перестроювання перед поворотом
ліворуч чи розворотом. На дорогах, які
мають дві і більше смуги для руху в
одному напрямку, виїзд на крайню ліву
смугу для руху в цьому ж напрямку
дозволяється, якщо праві зайняті, а
також для повороту ліворуч, розвороту
або для зупинки чи стоянки на лівому
боці дороги з одностороннім рухом у
населених пунктах, коли це не
суперечить правилам зупинки (стоянки).

Разом з тим, пунктом 10.4 ПДР України
встановлено, що перед поворотом
праворуч та ліворуч, у тому числі в
напрямку головної дороги, або
розворотом водій повинен завчасно
зайняти відповідне крайнє положення на
проїзній частині, призначеній для руху
в цьому напрямку, крім випадків, коли
здійснюється поворот у разі в'їзду на
перехрестя, де організовано круговий
рух, напрямок руху визначено дорожніми
знаками чи дорожньою розміткою або рух
можливий лише в одному напрямку,
установленому конфігурацією проїзної
частини, дорожніми знаками чи
розміткою.

Суд враховує посилання позивача на те,
що він не порушував вимог Правил
дорожнього руху України з урахуванням
дорожньої обстановки та наміру
здійснювати маневр - розворот, оскільки
в пункті п. 11.5 ПДР України вказано лише
про розташування транспортних засобів
на дорозі, і не зазначено жодного
посилання щодо заборони руху про
крайній лівій смузі, тобто відсутня
пряма заборона на вчинення будь-яких
дій.

Крім того, з аналізу вимог п. 10.4 ПДР
України не встановлено, за якої саме
відстані перед розворотом водієві
потрібно займати відповідне крайнє
положення, тобто водій виконує маневр,
керуючись власним розсудком, в
залежності від дорожніх умов,
дорожньої обстановки, інтенсивності
руху та інше, при цьому не створюючи
перешкод іншим учасникам дорожнього
руху.

При цьому судом також відзначається, що
в постанові в справі про
адміністративне правопорушення, яка
оскаржується позивачем, відповідачем
не зазначено об'єктивної сторони
правопорушення, зокрема, не зазначено,
про кількість смуг на проїзній частині
для руху нерейкових транспортних
засобів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Порядок притягнення осіб до
адміністративної відповідальності
встановлений Кодексом України про
адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, при цьому, відповідно до ст..251
КУпАП доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото-кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото і кінозйомки, відеозапису,
які використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

В свою чергу, відповідно до ст.69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Виходячи із норм, викладених в ст. 71 КАС
України, за загальним правилом, що
випливає з принципу змагальності,
кожна сторона повинна подати докази на
підтвердження обставин, на які вона
посилається, або на спростування
обставин, про які стверджує інша
сторона. При розгляді справи щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень встановлена презумпція
його винуватості. Презумпція
винуватості покладає на суб'єкта
владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів, при цьому суд
відзначає, що інспектором ДПС взводу
ДПС ДАІ з обслуговування м. Кіровограда
Телевним А.Л. жодних інших належних
доказів скоєння позивачем
правопорушення, окрім протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 833391 від 19 липня 2014 року, згідно з
яким ОСОБА_1 заперечив щодо скоєння ним
порушення п.п. 11.2, 11.5 ПДР України, не
зібрано.

Більш того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем у постанові не
зазначено, що порушення ПДР України
фіксувалося технічним засобом
(приладом), не надано також
відповідачем і доказів правомірності
його застосування, зокрема, не надано
будь-яких документів на прилад, яким
здійснювався відеозапис: ні технічного
паспорта, ні документального
підтвердження того, що прилад було
отримано для несення служби перед
початком зміни. Крім того, відповідно
п.12.2. Наказу №77 про використання
спеціального технічного засобу,
працюючого в автоматичному режимі, що
має функції фото- і кінозйомки,
відеозапису, чи засобу фото- і
кінозйомки, відеозапису, робляться
відповідні записи про їх використання
в Журналі обліку матеріалів фіксації
порушень правил дорожнього руху,
зафіксованих за допомогою працюючих в
автоматичному режимі спеціальних
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису. Суду не було надано даних
про фіксацію даного факту у вказаному
журналі, отже, належні докази вини
позивача, які б підтверджували
обґрунтованість винесення
відповідачем оскаржуваної постанови, -
відсутні.

Таким чином, беручи до уваги твердження
позивача про те, що він, керуючи
автомобілем "3АЗ 1102", державний номерний
знак НОМЕР_1, не порушував п.п.11,2 11.5 ПДР
України, що не спростовано під час
судового розгляду справи, суд
приходить до висновку, що постанова
серії ПС1 № 497353 від 19 липня 2014 року в
справі про адміністративне
правопорушення, винесена суб'єктом
владних повноважень - інспектором ДПС
взводу ДПС ДАІ з обслуговування
м.Кіровограда Телевним А.Л., не містить
достатніх та беззаперечних доказів
порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.п.11,2
11.5 ПДР України та вчинення ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, більш
того, вина позивача не підтверджується
будь-якими іншими передбаченими
процесуальним законом доказами,
зокрема, поясненнями свідків, які мали
б підтвердити (чи заперечити) факт
скоєння позивачем адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, які мають функції
фото-кінозйомки та використовуються
при нагляді за виконанням правил, норм
і стандартів, що стосуються
забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідачем не проведено
всебічного, повного та об'єктивного
з'ясування обставин справи у
відповідності до вимог ст.280 КУпАП, на
підставі чого адміністративний позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з
визнанням протиправною постанови в
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №497353 від 19
липня 2014 року, винесеної суб'єктом
владних повноважень інспектором ДПС
взводу ДПС ДАІ з обслуговування
м.Кіровограда Телевним А.Л., відносно
ОСОБА_1, як такої, що винесена в
порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, та її скасування.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, на
підставі чого позивачу ОСОБА_1 слід
присудити з Державного бюджету України
понесені ним судові витрати в розмірі 73
грн. 08 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 158-163, 167, 185-186
Кодексу адміністративного судочинства
України, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, Правилами дорожнього
руху України, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України №106 від 10
жовтня 2001 року, суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ з
обслуговування м.Кіровограда
Телевного Андрія Леонідовича про
визнання протиправною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову серії ПС1 №497353 від 19 липня 2014
року в справі про адміністративне
правопорушення, винесену інспектором
ДПС взводу ДПС ДАІ з обслуговування
м.Кіровограда Телевним Андрієм
Леонідовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Присудити ОСОБА_1 судові витрати в
розмірі 73 грн. 08 коп. з Державного
бюджету України.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
Л.А. Іванова