Справа № 806/1067/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/25871/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Тракало В.В., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
Малинському районі Житомирської
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
04.03.2013 та постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2013 у справі за позовом
Управління Пенсійного Фонду України в
Малинському районі Житомирської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Малинському
районі Житомирської області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
вчинити дії та стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Управління Пенсійного
Фонду України в Малинському районі
Житомирської області звернулося до
суду із позовом про зобов'язання
включити в акти щомісячної звірки та
стягнення витрат по виплаті та
доставці пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та державної адресної
допомоги за період з жовтня по грудень
2012 року в розмірі 85185,63 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 04.03.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013
скасовано частково рішення суду першої
інстанції, стягнуто витрати на виплату
і доставку пенсії по інвалідності в
розмірі 750 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами рішення та ухвалити нове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що вона не підлягає
задоволенню з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Відповідно до положення статті 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав підписано Угоду про
гарантії прав громадян у сфері
пенсійного забезпечення, в преамбулі
якої визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди про гарантії
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

Судами встановлено, що відповідачем не
було прийнято до заліку та не
перераховано позивачу витрати
понесені останнім на виплату пенсій
громадянам держав - учасників СНД та
членів їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в України, витрат на
виплату та доставку державної адресної
допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права не відповідає
положенням чинного законодавства
України, зокрема Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 № 5-4/4, визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні.

Крім того, згідно положень статті 6
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», статей 21, 25 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
державна адресна допомога, передбачена
постановою КМ України №265, не
відноситься до страхових виплат,
передбачених загальнообов'язковим
державним страхуванням від нещасних
випадків, а тому не повинна
виплачуватись за рахунок коштів
відповідача.

Скасовуючи частково рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
позов в частині стягнення пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території
держав-учасниць Угоди від 13.03.1992, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодовувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права і фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційних скарг
висновки судів не спростовують і є
безпідставними, оскільки Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання не врегульовує спірні
правовідносини, які виникли у даному
випадку, оскільки встановлене ним
правило підписання актів звірки та
прийняття на його підставі до
відшкодування виплачених сум пенсій
розраховано на відсутність спору.

Крім того, щомісячна державна адресна
допомога, призначена та виплачена
управлінням Пенсійного фонду України
відповідно до постанови КМ України від
26.03.2008 №265 не є виплатою, що підлягає
фінансуванню згідно статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судами
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Малинському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 04.03.2013 та
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013 у
даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
В.В. Тракало

І.В. Штульман