Справа № 2а-2385/11
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 9104/62084/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 30 грудня 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
вчинити дії,-

встановив:

У грудні 2011 року позивач звернулась в
суд із адміністративним позовом до
відповідача, в якому, просила,
виплатити у 2011 році допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі меншому, ніж
встановлений ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Ухвалою позовні вимоги з 01.01.2011 р. по
14.06.2011 р. залишено без розгляду.

Оскаржуваною постановою
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі визначеному
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років відповідно
до ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з
15.06.2011 року по 30.12.2011 року, з врахуванням
виплачених сум.

Постанову суду оскаржив відповідач,
який в апеляційній скарзі вважає, що
суд першої інстанції прийняв незаконне
та необґрунтоване рішення та таке, що
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позовну заяву
залишити без розгляду та закрити
провадження по справі.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перебувала на обліку у відповідача, як
застрахована особа, яка здійснювала
догляд за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та отримувала
відповідну допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
одним з видів такої державної допомоги
сім'ям з дітьми, є допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ст.ст. 13, 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», право на допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом, має
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Крім цього, згідно ст.ст. 42, 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один з батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.
Така допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі - Закон № 107-VI) - відносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми "
(далі - Закон № 2811-XII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13), та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40- 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
№2811-ХІІ.

Оскільки у справі, що розглядається,
суд першої інстанції не встановив, що
спір виник щодо виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів апеляційного
суду дійшла висновку, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі
поширювалися норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З врахуванням викладеного вище, судом
першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Рішення ухвалене не на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи, не
підтверджених тими доказами, які були
наявними у матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

постановив :

Апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради - задовольнити частково.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 30 грудня 2011 року -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Визнати протиправними дії Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за періоди з 15.06.2011 р. по
30.12.2011 р..

Зобов'язати Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, у розмірі визначеному ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», за періоди з 15.06.2011 р. по
30.12.2011 р., з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк