Справа № 821/3760/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3760/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, представника
відповідача Саплєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області про скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(далі-позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернулася
до суду з позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області
(далі-відповідач, ІДАБК у Херсонській
області), в якому просить визнати
нечинною та скасувати постанову
№7/21-04-15-38 від 02.06.2014 р. про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності в розмірі
12180,00 грн.

Позов мотивований тим, що 28.08.2014 р.
позивач, прибувши по виклику до ВДВС
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції в Запорізькій
області, дізналася про накладення на
неї штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності в розмірі
12180,00 грн. постановою від 02.06.2014 р.
№7/21-04-15-38. Вказану постанову позивач
вважає протиправною оскільки не була
присутньою при проведенні перевірки та
складанні акту від 26.05.2014 р. і протоколу
про правопорушення №14/б від 26.05.2014 р. Як
наслідок, позивач не отримувала
постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №7/21-04-15-38 від 02.06.2014 р., тому
звернулася до суду з даним позовом і
просить скасувати її.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили задовольнити їх з підстав,
викладених в позові.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, посилаючись на те, що дії
по проведенню перевірки, а також
документи, які були складені в ході її
проведення та рішення прийняті за її
наслідками відповідають вимогам
чинного законодавства України, а тому
відсутні підстави для їх скасування.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
наступного.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
відповідно до договорів оренди від
02.07.2013р. №№ 11 та 12 є орендарем
нежитлових приміщень площею 205кв.м. під
склад-експозицію та 4 кв.м. під
торговельний відділ, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 і належать на праві
приватної власності Товариству з
обмеженою відповідальністю «Чайка».

На підставі постанови прокурора
Бериславського району від 13.05.2014р.
призначено перевірку за додержанням і
застосуванням законів ФОП ОСОБА_1 при
здійсненні підприємницької діяльності
у торгівельному відділенні магазину
«Техніка-плюс», в ході якої начальнику
ІДАБК у Херсонській області направлені
вимога прокурора від 05.05.2014р. №80/2385вих-14
про виділення у період з 19.05.2014р. по
23.05.2014р. спеціаліста для проведення
перевірки.

Вказана постанова скасована
постановою прокуратури Херсонської
області від 28.05.2014р.

В той же час відповідно до вимоги
прокурора від 05.05.2014р. №80/2385вих-14
відповідачем видано направлення від
22.05.2014р. №517 на здійснення у період з
26.05.2014р. по 28.05.2014р. позапланової
перевірки магазину за адресою:АДРЕСА_1.

При виході на перевірку посадовою
особою відповідача складені: акт про
недопущення посадових осіб ІДАБК на
об'єкти будівництва, підприємства
будівельної галузі для виконання
покладених на них функцій від 26.05.2014р.
№22/б; протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від
26.05.2014р. №14/б; припис від 26.05.2014р. №14/б
про усунення порушень законодавства.

За змістом акту від 26.05.2014р. №22/б, ФОП
ОСОБА_1 не допустила посадових осіб
відповідача для проведення
позапланової перевірки у магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою:АДРЕСА_1.

Згідно із протоколом від 26.05.2014р. №14/б,
відповідачем зафіксовано порушення
ФОП ОСОБА_1 вимог п.4 ч.14 затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011р. №553 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю у вигляді недопуску посадової
особи інспекції на об'єкт будівництва.
Також призначено розгляд справи про
вказане правопорушення на 09:00 год.
02.06.2014р.

Приписом від 26.05.2014р. №14/б позивача
зобов'язано усунути виявлене порушення
шляхом організації доступу посадових
осіб інспекції на об'єкт будівництва
для виконання покладених функцій.

За наслідками розгляду акту перевірки
та протоколу заступником начальника
ІДАБК у Херсонській області винесено
постанову від 02.06.2014р. №7/21-04-15-38 про
накладення на позивача штрафу у
розмірі 12 180,00 грн. за правопорушення,
передбачене п.2 ч.6 ст.2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

Оцінюючи правомірність оскарженої
постанови, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Цьому конституційному принципу
кореспондують положення ст.2 КАС
України, якими передбачено, що суб'єкти
владних повноважень при прийнятті
рішень, вчиненні дій або бездіяльності
мають діяти: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
також обґрунтовано; розсудливо;
пропорційно.

Отже, оскаржене рішення ІДАБК у
Херсонській області про притягнення
позивача до відповідальності повинно
відповідати наведеним критеріям
законності і обґрунтованості.

Повноваження Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України (далі - Держархбудінспекція
України) щодо здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
визначені статтею 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим Указом
Президента України від 08.04.2011р. №439/2011,
та Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (із
змінами і доповненнями, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.02.2012р. №148).

Відповідно до положень Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Згідно із ст. 41 цього Закону, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» суб'єктами
містобудування є органи виконавчої
влади, Верховна Рада Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, органи
місцевого самоврядування, фізичні та
юридичні особи.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про основи містобудування»
містобудування (містобудівна
діяльність) - це цілеспрямована
діяльність державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, громадян,
об'єднань громадян по створенню та
підтриманню повноцінного життєвого
середовища, яка включає прогнозування
розвитку населених пунктів і
територій, планування, забудову та інше
використання територій, проектування,
будівництво об'єктів містобудування,
спорудження інших об'єктів,
реконструкцію історичних населених
пунктів при збереженні традиційного
характеру середовища, реставрацію та
реабілітацію об'єктів культурної
спадщини, створення інженерної та
транспортної інфраструктури.

Таким чином, суб'єктами містобудування
є замовники будівництва, а також
юридичні особи та фізичні особи -
підприємці, які виконують будівельні
роботи.

Як установлено судом і не спростовано
відповідачем, позивач не є замовником
будівництва або виконавцем
будівельних робіт, тобто не є суб'єктом
містобудування.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 р. № 553 затверджено
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - Порядок), п.1 якого передбачено,
що він визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

Згідно із п.п. 2, 5, 7, 8, 9 Порядку,
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за дотриманням:
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, проектної
документації, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції; порядку
здійснення авторського і технічного
нагляду, ведення загального та (або)
спеціальних журналів обліку виконання
робіт (далі - загальні та (або)
спеціальні журнали), виконавчої
документації, складення актів на
виконані будівельно-монтажні та
пусконалагоджувальні роботи; інших
вимог, установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції. Підставами для
проведення позапланової перевірки є:

подання суб'єктом містобудування
письмової заяви про проведення
перевірки об'єкта будівництва або
будівельної продукції за його бажанням
чи письмової заяви про проведення
перевірки щодо дотримання суб'єктом
господарювання Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з будівництвом об'єкта
архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;

необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів;

виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта;

перевірка виконання суб'єктом
містобудівної діяльності вимог
приписів інспекцій;

перевірка виконання суб'єктом
господарювання вимог інспекції щодо
усунення порушень ліцензіатом
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;

звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства;

вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

Строк проведення позапланової
перевірки не може перевищувати п'яти
робочих днів, а у разі потреби може бути
одноразово продовжений за письмовим
рішенням керівника відповідної
інспекції чи його заступника не більше
ніж на два робочих дні. Під час
проведення позапланової перевірки
посадова особа інспекції зобов'язана
пред'явити службове посвідчення та
направлення для проведення
позапланової перевірки.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється у присутності
суб'єктів містобудування або їх
представників, які будують або
збудували об'єкт будівництва. У разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, щодо якого
неможливо встановити суб'єкта
містобудування, який будує чи збудував
такий об'єкт, перевірка проводиться із
залученням представників органів
місцевого самоврядування та органів
внутрішніх справ. Документи, оформлені
за результатами такої перевірки,
надсилаються до відповідного органу
внутрішніх справ для встановлення
особи суб'єкта містобудування.

Повноваження та обов'язки посадових
осіб інспекцій під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю визначені п.п.11, 12 вказаного
Порядку.

Згідно із п.п.14, 16-21 Порядку, за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис). Акт перевірки складається у
двох примірниках. Один примірник
надається суб'єкту містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції. Акт
перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках.
Один примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.
Припис підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку.

Протокол протягом трьох днів після
його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, від
отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, у
допуску посадових осіб інспекції до
проведення перевірки складається
відповідний акт.

Як встановлено судом, перевірку
проведено у відсутності позивача або
його представника, без повідомлення
позивача про проведення перевірки.

Слід зазначити, що за змістом п.9
Порядку перевірку може бути проведено
без участі суб'єкта містобудування або
його представника лише випадку
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, однак у такому
разі документи, оформлені за
результатами такої перевірки,
надсилаються до відповідного органу
внутрішніх справ для встановлення
особи суб'єкта містобудування.

В даному випадку посадовою особою
відповідача складено акт про
недопущення посадових осіб ІДАБК на
об'єкти будівництва, підприємства
будівельної галузі для виконання
покладених на них функцій від 26.05.2014р.
№22/б.

З його змісту вбачається, що ФОП ОСОБА_1
не допустила посадових осіб
відповідача для проведення
позапланової перевірки у магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою:АДРЕСА_1, але при цьому
вказується, що перевірку проведено за
участю уповноваженої особи суб'єкта
містобудування - продавця магазину
ОСОБА_4

Жодного доказу того, що вказана особа є
уповноваженим представником ФОП
ОСОБА_1 відповідачем під час перевірки
не здобуто і до суду не надано, як не
надано і доказів присутності позивача
на об'єкті, що перевірявся та вчинення
нею дій, спрямованих на недопущення
посадових осіб інспекції до перевірки.

Акт не містить відомостей, хто
конкретно та у який спосіб не допустив
перевіряючих до перевірки, чи є така
особа безпосередньо позивачем чи її
уповноваженим представником.

У акті зроблено відмітку про відмову
продавця магазину ОСОБА_4 від
підписання та отримання акту.

Також посадовою особою відповідача
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від
26.05.2014р. №14/б відносно ФОП ОСОБА_1, в
якому зазначено, що позивачем порушено
вимоги п.4 ч.14 затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р.
№553 Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю у
вигляді недопуску посадової особи
інспекції на об'єкт будівництва та
призначено розгляд справи про вказане
правопорушення на 09:00 год. 02.06.2014р.

У протоколі вчинено відмітку про
відмову від підписання протоколу, але
не вказано, яка особа була присутня під
час його складання і відмовилась від
підпису.

Вказані розпорядчі документи
направлені на адресу позивача поштою
26.05.2014р., про що свідчить квитанція
відділення поштового зв'язку про
прийняття рекомендованого
повідомлення, але до суду не надано
доказів отримання позивачем цих
документів.

Саме ці акт та протокол слугували
єдиною підставою для прийняття
відповідачем оскаржуваної постанови
від 02.06.2014р. №7/21-04-15-38 про накладення на
позивача штрафу у розмірі 12 180,00 грн. за
правопорушення, передбачене п.2 ч.6 ст.2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності».

При цьому відповідач вважав доведеним
обставини вчинення позивачем
правопорушення, з чим суд не
погоджується.

Так, п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
встановлено, що суб'єкти
містобудування несуть
відповідальність у вигляді штрафу у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат за недопущення посадових осіб
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій.

Тобто відповідальність передбачена
саме за недопущення суб'єктом
містобудування посадових осіб
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єкти будівництва, підприємства
будівельної галузі для виконання
покладених на них функцій.

Як вже зазначалось, позивач не є
суб'єктом містобудування.

Суб'єктивна сторона зазначеного
правопорушення, на думку суду, може
полягати як у активних діях,
спрямованих на перешкоджання
посадовим особам інспекції потрапити
на об'єкт будівництва, підприємство
будівельної галузі, так і у пасивній
поведінці, наслідком якої також є
неможливість провести перевірку.

З цього можна зробити висновок, що для
визнання особи винною у вчиненні
такого правопорушення вона повинна
бути щонайменше обізнана із фактом
проведення перевірки.

Як стверджує позивач, їй не було відомо
про те, що відповідачем буде проведено
перевірку і на об'єкті, що підлягав
контролю її у день проведення
перевірки не було, а тому вона не могла
вчинити дії по недопуску посадових
осіб відповідача до перевірки.

У зв'язку з цим слід зазначити, що
доказів вчинення позивачем або її
уповноваженим представником активних
дій по недопуску посадових осіб
відповідача до перевірки судом не
здобуто.

Не доведеними відповідачем є також
обставини щодо ненадання цими особами
можливості посадовим особам інспекції
потрапити на об'єкт та провести
перевірку, зважаючи на встановлені як
відповідачем, так і судом обставини
щодо місця проживання позивача у м.
Мелітополі Запорізької області і за
відсутності доказів повідомлення її
про проведення позапланової перевірки,
яка мала відбуватись у м. Бериславі
Херсонської області.

Наведене підтверджується також
змістом акту перевірки та протоколу.

Згідно із ст.ст.3, 4 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
справи про правопорушення, передбачені
цим Законом, розглядаються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.
Накладати штраф від імені центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
мають право його керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Порядок накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності визначається Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів від
06.04.1995 р. №244 у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 р.
№735 затверджено Порядок накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Відповідно до п.п. 17-19, 21 цього Порядку,
справа може розглядатися за участю
суб'єкта містобудування, який
притягається до відповідальності, або
його уповноваженого представника,
експертів, інших осіб. Відомості про
час і місце розгляду справи
повідомляються суб'єкту
містобудування, який притягається до
відповідальності, та іншим особам, які
беруть участь у розгляді справи, не
пізніше як за три доби до дня розгляду
справи. Неприбуття суб'єкта
містобудування у визначений час і
місце не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглядається відкрито та на
засадах рівності всіх учасників.

Доказами у справі про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких встановлюється наявність чи
відсутність правопорушення, винність
відповідного суб'єкта містобудування в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Зазначені дані
встановлюються на підставі протоколу
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, у разі
потреби - на підставі пояснень суб'єкта
містобудування, який притягається до
відповідальності, свідків, а також
інших документів.

Посадова особа інспекції, до
повноважень якої належить розгляд
справ, під час розгляду справи
зобов'язана з'ясувати, чи було вчинено
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, чи винний відповідний
суб'єкт містобудування в його вчиненні,
чи підлягає він притягненню до
відповідальності, а також інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
притягнення позивача до
відповідальності відбулось із
порушенням зазначених правових норм.

Зокрема, відповідачем не враховані
відсутність належних доказів
присутності позивача чи її
уповноваженого представника на об'єкті
контролю, їх обізнаності із тим, коли і
де буде проведена перевірка, а також
того, що саме позивач чи її
уповноважений представник не
допустили перевіряючих на об'єкт та у
який саме спосіб.

Однак ці обставини в даному випадку є
визначальними для вирішення питання
про вчинення позивачем правопорушення,
передбаченого п.2 ч.6 ст.2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та притягнення її до
відповідальності.

Враховуючи те, що з оглянутих судом
документів, які стали єдиною підставою
для притягнення позивача до
відповідальності і прийняття
оскарженого рішення у співставленні з
наданими позивачем документи,
неможливо достовірно встановити факт
вчинення ним того правопорушення, яке
ставиться йому у провину, слід дійти
висновку, що відповідач не в повній
мірі здобув та дослідив докази, що
мають значення для правильного
вирішення справи і не виконав належним
чином свого обов'язку щодо з'ясування,
чи було вчинено правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, чи винний
відповідний суб'єкт містобудування в
його вчиненні, чи підлягає він
притягненню до відповідальності.

За таких обставин оскаржена постанова
відповідача від 02.06.2014р. №7/21-04-15-38 не
відповідає критеріям законності і
обґрунтованості, оскільки прийнята
вона без урахування всіх обставин, які
мають значення для правильного
вирішення питання про притягнення
позивача до відповідальності.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та наявність підстав для їх
задоволення, оскільки відповідачем не
доведено правомірності оскарженого
рішення про притягнення позивача до
відповідальності.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області від 02 червня 2014
року №7/21-04-15-38 про накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 13 жовтня 2014 р.

Суддя
Пекний А.С.

кат. 6.1