Справа № 823/979/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/979/14
інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 02
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційної служби
Смілянського міськрайонного
управління юстиції Черкаської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3, про
скасування та визнання протиправним
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Комунального підприємства «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційної служби
Смілянського міськрайонного
управління юстиції Черкаської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3, в якому
просить:

- визнати протиправним та повністю
скасувати рішення про реєстрацію 1/2
права власності об'єкту незавершеного
будівництва від 06.05.2010року, виданого
Смілянським ЧООБТІ на ім'я ОСОБА_3.
(реєстраційний номер 30357405);

- зобов'язати Реєстраційну службу
Смілянського міськрайонного
управління юстиції Черкаської області
(вул. Леніна, 35, м. Сміла) скасувати
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2
об'єкту незавершеного будівництва
(реєстраційний номер майна 30357405) за
адресою: АДРЕСА_1;

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив його скасувати.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 14.10.2009 року
по справі №2-2827/2009 року визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1,
що придбане за договором
купівлі-продажу від 23 лютого 1989 року на
ім'я ОСОБА_2 припинивши на нього права
спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 10.11.2009 року
роз'яснено, що за позивачем ОСОБА_3
фактично визнано право власності на 1/2
частину будинковолодіння за адресою:
АДРЕСА_1 готовністю 77%.

05.05.2010 року ОСОБА_3 подано до
відповідача заяву про державну
реєстрацію прав на 1/2 частину будинку
за адресою: АДРЕСА_1. До заяви долучено
копії рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 14.10.2009 року, ухвали
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 10.11.2009 року,
плану забудови земельної ділянки,
виписки з рішення Смілянської районної
ради народних депутатів № 63 від 26.03.1992
року, рішення виконавчого комітету
Констянтинівської сільської ради
Смілянського району Черкаської
області від 17.01.1992 року, копію
державного акта на право власності на
земельну ділянку.

06.05.2010 року реєстратором КП ЧООБТІ
Пиндик О.В. прийняте рішення про
державну реєстрацію права власності на
1/2 частину об'єкта незавершеного
будівництва за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_3

Вважаючи, вказане рішення
протиправним, позивач звернувся до
суду з позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, з яким погоджується
апеляційний суд, про задоволення
позовних вимог, при цьому виходив з
наступного.

Зокрема, при наданні оцінки
правомірності реєстрації на вказаний
об'єкт, суд першої інстанції виходив з
того, що правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації та їх
обтяжень визначаються Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон України
№ 1952-IV).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 4 Закону України
№ 1952-IV обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України № 1952-IV
визначено, що орган державної
реєстрації прав проводить державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №
1952-IV державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною 1 ст. 24 Закону України № 1952-IV
визначено, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна або більша
його частина розміщені на території
іншого органу державної реєстрації
прав; 3) із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа; 4) подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; 5) заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; 6)
заявлене право вже зареєстровано.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України №
1952-IV відмова в державній реєстрації
прав та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» та
інших законодавчих актів України» від
11.02.2010 року № 1878-VI визначено, що до 1
січня 2013 року державна реєстрація:
права власності та права користування
(сервітут) на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельних ділянках;
права користування (найму, оренди)
будівлею або іншими капітальними
спорудами, їх окремими частинами; права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва, а також облік
безхазяйного нерухомого майна, довірче
управління нерухомим майном
проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності цим Законом та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1.3 «Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно»,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 07.02.2002 року № 7/5
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18.02.2002 року за №157/6445 (у редакції
яка діяла на час вчинення дій) (далі -
Тимчасове положення) державна
реєстрація прав проводиться
реєстраторами бюро технічної
інвентаризації (далі - БТІ) у межах
визначених
адміністративно-територіальних
одиниць, обслуговування на території
яких здійснюється БТІ, створеними до
набрання чинності Законом України "Про
внесення змін до Закону України " Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та інших
законодавчих актів України" та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Пунктом 2.1 Тимчасового положення
визначено, що для реєстрації
виникнення, існування, припинення прав
власності на нерухоме майно до БТІ
разом із заявою про реєстрацію прав
власності подаються
правовстановлювальні документи
(додаток 1), їх копії (нотаріально
засвідчені), а також інші документи, що
визначені цим Положенням.

Відповідно до п. 10 додатку 1 Тимчасового
положення до переліку
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно включено рішення судів про
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна про встановлення
факту права власності на об'єкти
нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до
комунальної власності.

Судом встановлено, що під час звернення
ОСОБА_3 до відповідача разом із завою
про реєстрацію права власності на
вищезазначене майно, було надано копії
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 14.10.2009 року,
ухвали Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 10.11.2009 року,
плану забудови земельної ділянки,
виписки з рішення Смілянської районної
ради народних депутатів № 63 від 26.03.1992
року, рішення виконавчого комітету
Констянтинівської сільської ради
Смілянського району Черкаської
області від 17.01.1992 року, копію
державного акта на право власності на
земельну ділянку. Тобто, третьою особою
було витримано норми Тимчасового
положенням, яке діяло на час
реєстрації, та надано повний пакет
документів встановлений таким
Положенням.

Відповідно до п. 3.1 Тимчасового
положення з моменту прийняття заяви
розпочинається розгляд реєстратором
заяви та доданих до неї документів.
Реєстратор: установлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на об'єкт нерухомості, інших
підстав для відмови в реєстрації прав;
перевіряє договори, які відповідно до
чинного законодавства України не були
нотаріально посвідчені; приймає
рішення про реєстрацію прав власності
чи про відмову в реєстрації прав
власності; видає витяги з Реєстру прав
або відмовляє у наданні таких витягів.
У своїх діях реєстратор керується
виключно чинним законодавством
України.

Пунктом 3.4 Тимчасового положення
визначено, що розгляд заяви і прийняття
рішення щодо реєстрації права або
відмови в реєстрації проводиться у
строк, який з дня отримання заяви БТІ не
повинен перевищувати тридцяти
календарних днів без урахування
терміну проведення інвентаризаційних
робіт, а також строку прийняття рішення
органами, визначеними пунктом 6.1 цього
Положення. Про відмову в реєстрації
реєстратор письмово повідомляє
заявника.

Відповідно до п. 3.5 Тимчасового
положення реєстрації підлягають
виключно заявлені права за умови їх
відповідності чинному законодавству
України і пред'явленим
правовстановлювальним документам.
Забороняється тлумачення прав
реєстратором або самостійне внесення
ним змін до відомостей про заявлені
права власності.

Пунктом 3.3. Тимчасового положення
визначено, що у реєстрації прав на
нерухоме майно може бути відмовлено,
якщо: заявлене право не є таким, що
підлягає реєстрації відповідно до
цього Положення; об'єкт нерухомого
майна розташований на території,
реєстрацію прав власності на якій
здійснює інше БТІ; із заявою про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно звернулась особа, яка не може
бути заявником відповідно до цього
Положення; подані документи не
відповідають вимогам, установленим цим
Положенням та іншими актами чинного
законодавства України, або не дають
змоги установити відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства; заявлене право
вже зареєстроване; не проведено
інвентаризаційних робіт або вони
проведені не тим БТІ, яке здійснює
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно; право власності на нерухоме
майно виникло на підставі договорів
відчуження, за наявності інформації
про накладення заборони та/або арешту
нерухомого майна з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна; право власності на нерухоме
майно, що перебуває у податковій
заставі, виникло без дотримання
встановленого порядку відчуження;
відчуження нерухомого майна відбулося
без отримання витягу з Реєстру прав або
строк його дії закінчився.

Відповідно до абз. 2 п. п. а) п. 6.1
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна провадиться з видачею
свідоцтва про право власності органами
місцевого самоврядування власникам
спільних будівель, які на законних
підставах зробили перебудову,
прибудову, унаслідок чого змінилися
належні їм частки. У разі, якщо
співвласники не згодні змінити частки
добровільно, це питання вирішується в
судовому порядку.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку,
що у державного реєстратора були
відсутні підстави для відмови у
реєстрації права власності на вказане
вище майно за ОСОБА_3, а відтак спірне
рішення є правомірним.

Отже, враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується із судом першої
інстанції про те, що реєстратор прийняв
рішення у відповідності до наданих
повноважень та у спосіб, визначений
законом та нормативними актами.

Щодо тверджень апелянта про те, що
третя особа не є власником земельної
ділянки, а тому відповідач не мав права
на реєстрацію за нею права власності на
об'єкт незавершеного будівництва,
колегія суддів оцінює критично,
оскільки Тимчасове положення не
вимагає такого права саме за заявником,
а лише передбачає надання документу, що
підтверджує право власності на землю.

Також не заслуговує на увагу
зауваження апелянта щодо технічної
помилки в адресі наявної в акті на
право власності на земельну ділянку,
оскільки така помилка не тягне за собою
настання жодного юридичного факту.

Щодо зауважень позивача на строки
здійснення реєстрації права власності
за третьою особою, то колегія суддів
зауважує, що відповідачем не було
порушено строків реєстрації права
власності, визначених Тимчасовим
положенням.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що посилання апелянта на ч.4 ст. 3
Закону України № 1952-IV, згідно якої,
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень, є безпідставними. Зокрема,
як уже було встановлено право
власності на ? спірного майна за ОСОБА_3
визнано рішенням суду та зареєстровано
державним реєстратором.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і апеляційним судом відхиляються так,
як є помилковими.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України,
суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційної служби
Смілянського міськрайонного
управління юстиції Черкаської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3, про
скасування та визнання протиправним
рішення - залишити без задоволення, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.