Справа № 2а-2891/09/0370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/245/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року

у справі № 2-а-2891/09/0370 (№ 19546/09/9104)

за позовом приватного підприємця
ОСОБА_1

до 1. Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції,

2. службових осіб відділу контролю за
розрахунковими операціями управління
податкового контролю юридичних осіб
Державної податкової адміністрації у
Волинській області Мілогродського
Івана Васильовича та ОСОБА_3

про скасування рішення та визнання дій
незаконними, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернулась до суду з позовом
до Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції (далі -
відповідач-1), службових осіб відділу
контролю за розрахунковими операціями
управління податкового контролю
юридичних осіб Державної податкової
адміністрації у Волинській області
Мілогродського Івана Васильовича
(відповідач-2) та ОСОБА_3 (відповідач-3)
про визнання незаконними дій службових
осіб ДПА Волинської області при
проведення перевірки приватного
підприємця ОСОБА_1; скасування рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № 0926/23-409 від 17 грудня 2008
року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2009 року позов задоволено частково.
Скасовано рішення
Володимир-Волинської ОДПІ від 17 грудня
2008 року № 0926/23-409 про застосування
до приватного підприємця ОСОБА_1
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
3237,60 грн. В позові про визнання
незаконними дій службових осіб відділу
контролю за розрахунковими операціями
управління податкового контролю
юридичних осіб ДПА у Волинській
області - Мілогродського Івана
Васильовича та ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2009 року залишено без змін.

В касаційній скарзі
Володимир-Волинська ОДПІ, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанції норм
процесуального права, просить
скасувати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 13
березня 2009 року в частині задоволених
позовних вимог та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 грудня 2010 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Службовими особами ДПА у Волинській
області була проведена перевірка за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці - магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та належить суб'єкту
господарської діяльності - приватному
підприємцю ОСОБА_1, за результатами
якої складений акт № 0474/03/20/23/НОМЕР_1 від
28 листопада 2008 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги пунктів
1, 2, 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягали у не проведенні
розрахункової операції на суму 22,00 грн.
через реєстратор розрахункових
документів і невидачі розрахункового
документа на суму покупки,
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
(1065,25 грн.) сумі коштів, зазначеній у
денному Х-звіті реєстратора
розрахункових документів (417,73 грн.), яка
склала 647,52 грн. (з урахуванням суми
покупки).

Також, у акті перевірки було вказано, що
від ознайомлення, підписання та
отримання другого примірника акту
перевірки ОСОБА_4 відмовилась.

17 грудня 2008 року на підставі вказаного
акта перевірки Володимир-Волинська
ОДПІ прийняла рішення № 0926/23-409,
яким згідно з пунктом 1 статті 17,
статтею 22 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до приватного
підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 3237,60 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
не було доведено належними та
допустимими доказами факту реалізації
саме позивачем товару без застосування
реєстратора розрахункових операцій та
без видачі розрахункового документа, а
також незабезпечення відповідності
сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків, з урахуванням
того, що ОСОБА_4 не перебуває в трудових
відносинах з позивачем, а являється
продавцем у господарській одиниці, яка
належить ОСОБА_5, у якого позивач
орендує частину приміщення згідно
договору оренди від 01 січня 2008 року.
Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд виходив з того, що
за результатом розгляду звернення
позивача до Прокуратури Волинської
області щодо відповідності чинному
законодавству дій посадових осіб ДПА у
Волинській області - Мілогродського
І.В. та ОСОБА_3 була проведена перевірка,
за результатами якої порушень не
встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, на момент проведення
перевірки у приміщенні магазину,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
здійснювали свою діяльність два
суб'єкти підприємницької діяльності:
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який є власником
приміщення.

Зокрема, позивач здійснює діяльність у
зазначеному приміщенні на підставі
договору оренди від 01 січня 2008 року,
укладеного з ОСОБА_5 (арк. справи 7).

Також, судами було встановлено, що у
магазині, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, наявний лише один реєстратор
розрахункових операцій за фіскальним
№ НОМЕР_2, який належить та
використовується позивачем, оскільки
вона здійснює роздрібну торгівлю
підакцизними товарами.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 є продавцем у господарській
одиниці підприємця ОСОБА_5, з яким у неї
укладений трудовий договір від 01
квітня 2008 року, який зареєстровано у
Володимир-Волинському центрі
зайнятості 04 квітня 2008 року за № 0
(арк. справи 15), а у господарській
одиниці позивача працює продавцем
ОСОБА_6, з якою позивачем 17 вересня 2008
року був укладений трудовий договір,
який зареєстровано у
Володимир-Волинському центрі
зайнятості 04 квітня 2008 року за № 8
(арк. справи 16).

Разом з цим, в акті перевірки вказано,
що перевірка була проведена в
присутності ОСОБА_4, яка, в свою чергу,
вказала, що у на місці проведення
розрахунків, у господарській одиниці,
де вона працює, знаходиться 1065,25 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2, 13 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції; забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідальність за недотримання
вказаних вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» встановлена в пункті 1 статті 17,
статті 22 цього Закону.

За таких обставин, а також зважаючи на
те, що податковим органом не було
доведено належними та допустимими
доказами факту реалізації саме
позивачем товару без застосування
реєстратора розрахункових операцій та
без видачі розрахункового документа, а
також незабезпечення позивачем
відповідності сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків, з
урахуванням того, що ОСОБА_4 є
працівником іншого підприємця, який
здійснює свою діяльність у одному
приміщенні з позивачем, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
що застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій згідно
оспорюваного рішення є неправомірним.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не
містить посилань на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права в частині відмови
у задоволенні позовних вимог, а судом
касаційної інстанції не встановлено
таких порушень згідно положень частини
2 статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
залишенню без змін, а касаційна скарга -
без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Володимир-Волинської ОДПІ
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Волинського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2009 року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 грудня 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна