Справа № 2а-663/11 464/7345/13-а 6а/464/67/13
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
Справа № 876/11405/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова на ухвалу
Сихівського районного суду м. Львова
від 12 серпня 2013 року у справі за заявою
ОСОБА_1 про встановлення способу і
порядку виконання судового рішення у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про стягнення виплат
громадянам, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи,

В С Т А Н О В И В :

31.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання постанови Сихівського
районного суду м. Львова від 18 квітня 2011
року у справі № 2а-663/11 шляхом стягнення
з управління Пенсійного фонду України
в Галицькому районі м. Львова (далі -
УПФУ в Галицькому районі) суми
нарахованої, але не виплаченої пенсії в
сумі 38 873,01 грн..

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 12 серпня 2013 року заяву
задоволено, змінено спосіб виконання
постанови Сихівського районного суду
м. Львова від 18 квітня 2011 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова виплатити
ОСОБА_1 державну та додаткову пенсії,
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум, у спосіб стягнення з управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова на користь ОСОБА_1 38 873,01
грн. нарахованої державної та
додаткової пенсії, у відповідності до
ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погодившись із вказаною ухвалою її
оскаржило УПФУ в Галицькому районі,
подавши апеляційну скаргу, вважає що
ухвала не ґрунтується на нормах
чинного законодавства, просить
скасувати осаржувану ухвалу та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні заяви. Обгрунтовуючи свою
незгоду із судовим рішенням, апелянт
зазначив, що ним судові рішення
виконано, тобто доплата згідно із
судовими рішеннями нарахована, сума
донарахування проведена по базі даних
окремими відомостями, але враховуючи
те, що кошти на виплату пенсій за
судовими рішеннями з Державного
бюджету не надходять, суми доплат, які
були нараховані на підставі судових
рішень, будуть виплачені після
додаткових грошових надходжень з
Державного бюджету. Також зазначає, що
суд у відповідності до ст. 263 КАС
України здійснюючи зміну порядку чи
способу виконання рішення, не може
змінювати змісту резолютивної частини
рішення та способу захисту порушеного
права, обраного судом при вирішенні
справи по суті.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає задоволенню з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що постановою
Сихівського районного суду м. Львова
від 18 квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року, позов задоволено, визнано дії
незаконними, зобов'язано УПФУ в
Галицькому районі провести ОСОБА_1
перерахунок та виплатити державну та
додаткову пенсії з 30.09.2010 року
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням проведених
виплат.

За виконавчим листом, виданим
Сихівським районним судом м. Львова 29
грудня 2011 року, УПФУ в Галицькому
районі провело перерахунок пенсії та
скерувало розпорядження про
нарахування підвищення пенсії для
проведення виплати в ГУ ПФУ у
Львівській області та повідомило
державного виконавця, що виплата
коштів буде проводитись після
надходження коштів з Державного
бюджету.

Постановою державного виконавця
Сихівського ВДВС Львівського міського
управління юстиції від 15 березня 2012
року виконавчий лист повернуто
стягувачу на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з відсутністю у
боржника коштів на виплату
заборгованості, що унеможливлює
виконання рішення.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Сихівського районного суду м. Львова
від 18 квітня 2011 року та наведених
процесуальних норм дають підстави
колегії суддів зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а безпосередньо саме це судове
рішення по суті позовних вимог, а також
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. У той час як в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій і
лише в установленому процесуальним
законом порядку оскарження цієї
постанови (ст.ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не врахував
відмінності між позовною вимогою як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Отже, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про задоволення
поданої заяви.

З огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що ухвалу суду першої
інстанції слід скасувати, бо така
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 196, п. 6 ч. 1 ст. 199,
ст. 202, ст. 204, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова - задовольнити, ухвалу
Сихівського районного суду м. Львова
від 12 серпня 2013 року по справі №
464/7345/13-а скасувати, в задоволенні заяви
ОСОБА_1 про зміну способу та порядку
виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали виготовлено 07
жовтня 2014 року.