Справа № 2а-2238/09/0970
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/44224/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_4 до
Івано-Франківської митниці про
визнання незаконним та скасування
рішення за касаційною скаргою ОСОБА_4
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня 2010
року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року ОСОБА_4 в
Івано-Франківському окружному
адміністративному суді пред'явив позов
до Івано-Франківської митниці про
визнання незаконним та скасування
рішення.

Просив визнати протиправним рішення
відповідача про визначення митної
вартості товару від 15 липня 2009 року
№206000000/2009/000548/3.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2009 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня 2010
року апеляційні скарги прокуратури
Івано-Франківської області та
Івано-Франківської митниці задоволено.

Скасовано постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2009
року та ухвалено нову постанову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанції ОСОБА_4 подав
касаційну скаргу, в якій вказав на те,
що оскаржуване рішення суду у справі
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та залишити в
силі постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2009 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи
у задоволенні позову

ОСОБА_4, виходив з того, що рішення
відповідачем про визначення митної
вартості товарів від 15 липня 2009 року
№206000000/2009/000548/3 винесено правомірно,
оскільки подані позивачем для митного
оформлення документи не
підтверджували заявлені позивачем
відомості про митну вартість товарів.

Така правова позиція суду апеляційної
інстанції є правильною, оскільки вона
ґрунтується на повно та всебічно
встановлених обставинах справи та
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Згідно із статтею 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 40 Митного кодексу України
встановлено правило, що усі товари і
транспортні засоби, що переміщуються
через митний кордон України,
підлягають митному контролю.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України "Про затвердження Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів"
від 09 квітня 2008 року № 339 передбачено,
що контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до статті 41 Митного Кодексу
України шляхом проведення перевірки
документів, поданих для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, і
відомостей, що необхідні для
здійснення митного контролю,
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено або наявною у
митного органу інформацією про рівень
цін на такі товари або вартість прямих
витрат на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів.

Статтею 45 Митного кодексу України
встановлений обов'язок осіб, які
переміщують товари і транспортні
засоби через митний кордон України,
подавати митним органам документи та
відомості, необхідні для здійснення
митного контролю.

Перелік документів, що
використовуються для визначення
митної вартості товарів, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 лютого 2006 року № 80 "Про перелік
документів, необхідних для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів і транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України".

Згідно зі статтею 81 цього ж Кодексу
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари і
транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень Митного кодексу
України, вона та метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до статей 264, 265 Митного
кодексу України заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу.

Митний орган має право упевнитися у
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Умови та механізм декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначені Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року №1766 (далі - Порядок
декларування митної вартості товарів).

Пунктом 6 вказаного Порядку
передбачено, що декларант самостійно
заповнює декларацію митної вартості,
за винятком граф, призначених для
відміток митниці, а пунктом 7 цього ж
Порядку визначений перелік
обов'язкових документів, що додаються
декларантом на підтвердження
заявлених ним відомостей про
визначення митної вартості, зокрема:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

За змістом пункту 11 Порядку
декларування митної вартості товарів
для підтвердження митної вартості
товарів на вимогу митного органу
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи. Посадова особа
митного органу у графі "Для відміток
митниці" декларації митної вартості
робить запис про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
У разі відмови подати додаткові
документи декларант робить
відповідний запис із зазначенням дати,
прізвища та свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості. Якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Статтею 266 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів: за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються (метод 1); за ціною угоди
щодо ідентичних товарів (метод 2); за
ціною угоди щодо подібних (аналогічних)
товарів (метод 3); на основі віднімання
вартості (метод 4); на основі додавання
вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Пунктом 15 Порядку декларування митної
вартості товарів передбачено, що для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості товарів у разі потреби
на вимогу митного органу можуть
додатково подаватися такі документи:
установчі документи підприємства, що
переміщує товари; угода з третіми
особами, що пов'язана з угодою
(контрактом) поставки товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третіми
особами на користь продавця; рахунки
про сплату комісійних, брокерських
послуг, пов'язаних з виконанням умов
угоди щодо товарів, митна вартість яких
визначається; відповідна
бухгалтерська документація;
ліцензійні чи авторські угоди;
замовлення на поставку товарів;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми-виробника;
калькуляція фірми-виробника на товари,
митна вартість яких визначається; інші
документи, що можуть бути використані
для підтвердження відомостей,
заявлених у декларації митної
вартості.

Згідно з матеріалами справи, 20
листопада 2008 року позивачем укладено
контракт за № 20/11/ТІ з фірмою "Маdvегtо
Ноldings Ltd", згідно з яким ним придбано
плити для підлоги "Сlassen"
деревоволокнисті ламіновані по ціні 1,5
євро за 1 м.кв. та 16 лютого 2009 року товар
було імпортовано в Україну згідно з
вантажною митною декларацією за №
206020000/2009/000186 та заявлено його митну
вартість. Для здійснення митного
оформлення позивачем надавалась
вантажна митна декларація від 16 лютого
2009 року, специфікація доповнення,
зовнішньоекономічний контракт,
інвойси, специфікація доставки,
дорожня відомість, акт проведення
митного огляду товарів.

Визначивши, що позивачем не було надано
відповідачеві всі передбачені
вказаними правовими нормами
підтверджуючі документи, апеляційний
суд дійшов обґрунтованого висновку про
правомірність проведення відповідачем
коригування митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції повно та
всебічно встановив обставини у справі
та наданим сторонами доказам дав
правильну правову оцінку. Його рішення
є законним і обґрунтованим, підстав для
його скасування немає.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не
спростовують висновки суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Івано-Франківської митниці про
визнання незаконним та скасування
рішення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.