Справа № 753/6299/14-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/6299/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Парамонов
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Ключковича В.Ю., Петрика І.Й.

за участю секретаря:
Пакіж О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_2 на постанову Дарницького
районного суду м. Києва від 22 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Відділу Державної
Виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач)
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Відділу Державної
Виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
(далі по тексту - Відповідач) в якому
просив визнати дії відповідача
протиправними та зобов'язання вчинити
всі необхідні дії по виконавчому
провадженню ВП № 39359856 від 08.08.2013 року.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року в
задоволенні вимог адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вимоги адміністративного
позову в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, що
прибув у судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а оскаржувану постанову -
скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, згідно наданих
відповідачем матеріалів виконавчого
провадження ВП №39359856 - на виконанні у
відповідача знаходиться виконавчий
лист №1-кп/752/310/13, виданий 05.08.2013 року
Голосіївським районним судом м. Києва у
кримінальному провадженні №0003291,
в частині стягнення з обвинуваченого
за ч. 1 ст.286 КК України ОСОБА_3 (Боржника)
на користь ОСОБА_2 (Стягувача) в порядку
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди у розмірі 20 000,00 грн.; рішення суду
в частині стягнення майнової шкоди у
розмірі 13 022,67 грн. виконане без
виконання у примусовому порядку.

В порядку виконання, постановою від
24.12.2013 року державним виконавцем було
оголошено про розшук майна боржника у
тому числі автомобіля Міцубісі, 2006 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.33);
отримані дані щодо належності
боржникові іншого рухомого та
нерухомого майна; згідно копій актів
від 06.11.2013 року та 21.01.2014 року
здійснювалась перевірка майнового
стану боржника за місцем проживання
останнього, тощо.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що черговість звернення
стягнення та порядок проведення
виконавчих дій є обов'язком державного
виконавця, який встановлений Законом
України «Про виконавче провадження», а
не суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову, оскільки він не знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.06.2013 року Голосіївським районним
судом м. Києва був винесений вирок про
визнання ОСОБА_3 винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України (а.с.6-8). Також було задоволено
цивільний позов позивача в частині
відшкодування винним нанесеної
матеріальної шкоди у розмірі 13 022,67 грн.
та моральної шкоди на суму 20 000,00 грн.

05 серпня 2013 року Голосіївським
районним судом м. Києва було видано
виконавчий лист № 1-кп/752/310/13.

08 серпня 2013 року державним виконавцем
відділу ДВС Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві Шевченком
М.Р. була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження №
39359856 на підставі зазначеного
виконавчого листа (а.с.10).

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, 07 жовтня 2013 року державним
виконавцем відділу ДВС Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Шевченком М.Р. було проведено звернення
стягнення на майно боржника, а 17 жовтня
2013 року звернення стягнення на майно
боржника, арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

24 грудня 2013 року державним виконавцем
Шевченком М.Р. оголошено розшук майна
боржника ОСОБА_3

З огляду на проведені виконавчі дії
державного виконавця відділу ДВС
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Шевченка М.Р., суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі по тексту Закон № 606-XIV) державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно із вимогами ст. 27 Закону №
606-XIV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Проте, після винесення постанови від
08.08.2013 року про відкриття виконавчого
провадження № 39359856 на підставі
зазначеного виконавчого листа,
державним виконавцем відділу ДВС
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Шевченком М.Р. не було
виконано вимоги ст.ст. 25, 27 Закону №
606-XIV, а саме: 16.08.2013 року не було
розпочате примусове виконання рішення
із стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Крім того, державним виконавцем під час
здійснення виконавчих дій, було
порушено положення Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до п. 1.5. Інструкції під
час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно із п. 1.5.1 «ґ» Інструкції
постанова складається і підписується
державним виконавцем у необхідній
кількості примірників (копій), один з
яких (оригінал) залишається у
виконавчому провадженні, а інші (копії)
направляються за належністю і у
випадках, встановлених Законом або
цією Інструкцією, затверджуються
начальником відділу або його
заступником та скріплюються печаткою.

Проте, ані в матеріалах виконавчого
провадження ані в матеріалах даної
адміністративної справи не міститься
поштового або іншого документа, що
підтверджує направлення копій
процесуальних документів, які прийняті
державним виконавцем в межах
виконавчого провадження, за
належністю.

Окрім вищезазначеного, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що державним виконавцем
відділу ДВС Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві Шевченком
М.Р. порушено вимоги Закону № 606-XIV,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Враховуючи зазначену правову норму,
колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що державним виконавцем
Шевченком М.Р. виконавче провадження
відкрито постановою від 08.08.2013 року,
проте на момент розгляду справи в суді
апеляційної інстанції вирок
Голосіївського районного суду м. Києва
від 07.06.2013 року не виконано і в
досліджених судом матеріалах справи
відсутні процесуальні документи про
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право:

1) проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати
приміщення, у тому числі комунальної
власності, для тимчасового зберігання
вилученого майна, а також транспортні
засоби стягувача або боржника для
перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової
особи), який видав виконавчий документ,
про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових
осіб з приводу виконавчих документів,
що знаходяться у виконавчому
провадженні, а в разі неявки боржника
без поважних причин виносити постанову
про його привід через органи
внутрішніх справ;

12) залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження
виконавчих дій відеозапис, фото - і
кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за
наявності вмотивованого рішення суду
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально
відповідальних і посадових осіб
боржників - юридичних осіб або від
боржників - фізичних осіб надання
пояснень за фактами невиконання рішень
або законних вимог державного
виконавця чи іншого порушення вимог
законодавства про виконавче
провадження;

17) з метою профілактичного впливу
повідомляти органам державної влади,
громадським об'єднанням, трудовим
колективам і громадськості за місцем
проживання або роботи особи про факти
порушення нею вимог законодавства про
виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до
проведення чи організації виконавчих
дій суб'єктів господарювання, у тому
числі на платній основі, за рахунок
авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону № 606-XIV,
присутність понятих обов'язкова під
час вчинення виконавчих дій, пов'язаних
з примусовим входженням до нежитлових
приміщень і сховищ, де зберігається
майно боржника, на яке звернено
стягнений, або майно стягувача, яке має
бути повернене йому в натурі; до
житлових будинків і квартир для
забезпечення примусового виселення з
них та вселення в них; до будинків,
квартир та інших приміщень, в яких
перебуває дитина, яка має бути передана
іншим особам відповідно до рішення
суду; під час проведення огляду, арешту,
вилучення і передачі майна.

В матеріалах справи містяться акти
виходу державного виконавця Шевченка
М.Р. за місцем проживання боржника
ОСОБА_3 від 06.11.2013 року (а.с.45) та від
21.01.2014 року (а.с.30), проте зазначені акти
складені з порушенням вимог Закону №
606-XIV, оскільки інформації про понятих в
зазначеному акті немає та зазначено, що
проникнути в квартиру не вдалося.

Як встановлено колегією суддів
апеляційної інстанції в ході судового
засідання, державний виконавець
формально підійшов до виконання
виконавчого листа № 1-кп/752/310/13 виданого
05.08.2013 року, оскільки ним не в повній
мірі було проведено виконавчі дії на
які він мав право згідно із ч. 3 ст. 11
Закону № 606-XIV. Направлення запитів та
накладення арешту на майно з боку
державного виконавця є недостатніми
діями в розумінні Закону України «Про
виконавче провадження». Останній
зобов'язаний в разі відсутності
грошових коштів у боржника звернутися
до суду з поданням про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника, з метою
встановлення наявності майна для його
опису та реалізації в рахунок
погашення боргу перед стягувачем.

Відповідно до п. 5.1.4 Інструкції про
проведення виконавчих дій стягнення на
майно боржника звертається в розмірах
і обсягах, потрібних для виконання за
виконавчими документами, з урахуванням
витрат на виконання та стягнення
виконавчого збору. Якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, то стягнення звертається на
його частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Також, з метою як найшвидшого виконання
виконавчого листа, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішень, державний
виконавець звертається до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України -
до виконання зобов'язання за рішенням.

В даному випадку, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що державний виконавець не
проводив виконавчих дій з метою
виконання виконавчого листа, чим
порушив вимоги Закону України «Про
виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 8 КАС України визначено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Під час розгляду даної справи судом
встановлено, що права та інтереси
позивача порушено, але позовні вимоги
містять перелік вимог, які не можуть
бути задоволено, оскільки суд не
встановлює черговість звернення
стягнення та порядок проведення
виконавчих дій державним виконавцем, а
саме обов'язком державного виконавця є
проведення виконавчих дії в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Колегія суддів апеляційної
інстанції, вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог, оскільки
необізнаність позивача не може бути
перешкодою для захисту його прав
свобод та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції рішення прийнято з порушення
норм матеріального та процесуального
права. У зв'язку з цим, колегія суддів
вважає необхідним рішення суду першої
інстанції скасувати, а вимоги
адміністративного позову -
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою вимоги
адміністративного позову ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Відділу Державної Виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві щодо неналежного
проведення виконавчих дій в межах
виконавчого провадження ВП № 39359856 від
08.08.2013 року.

Зобов'язати Відділ Державної
Виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
здійснити передбачені Законом України
«Про виконавче провадження» дії для
виконання виконавчого листа №
1-кп/752/310/13 виданий 05.08.2013 року.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційну скаргу може
бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
В.Ю. Ключкович

І.Й. Петрик

Головуючий суддя

Кобаль М.І.

Судді:

Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.