Справа № 815/4626/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4626/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року м. Одеса

12 год. 05 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
- Балан Я.В.

при секретарі судового засідання
- Мураховській А.І.

за участю сторін:

представник позивача
- Гризан О.П. (за довіреністю)

представник відповідача

Південної митниці Міндоходів
- Бачерікова Д.О. (за
довіреністю)

представник відповідача

ГУ ДКС України в Одеській області -
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«МАЙСТЕР» () до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправною бездіяльності
Південної митниці Міндоходів щодо
повернення надмірно сплаченого ТОВ
«ІПГ «МАЙСТЕР» до бюджету мита у сумі 17
437 грн. 50 коп., стягнення з Державного
бюджету України (ГУ ДКС України в
Одеській області, ,
адреса: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) на
користь ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР» (, адреса: 65025, 19 км. Старокиївської
дороги, 4, р/р 980 в ПАТ «КБ
«Інвестбанк» м. Одеса, МФО 328210) надмірно
сплаченого до бюджету мита у сумі 17 437
грн. 50 коп., -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«МАЙСТЕР» (надалі - ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР»)
з позовом до Південної митниці
Міндоходів, ГУ ДКС України в Одеській
області, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, про визнання
протиправною бездіяльності Південної
митниці Міндоходів щодо неповернення
надмірно сплаченого ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР»
до бюджету мита у сумі 17 437 грн. 50 коп.,
стягнення з Державного бюджету України
(ГУ ДКС України в Одеській області, , адреса: 65023, м. Одеса, вул.
Садова, 1-А) на користь ТОВ «ІПГ
«МАЙСТЕР» (, адреса: 65025,
19 км. Старокиївської дороги, 4, р/р
980 в ПАТ «КБ «Інвестбанк» м. Одеса,
МФО 328210) надмірно сплаченого до бюджету
мита у сумі 17 437 грн. 50 коп. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем було допущено
протиправну бездіяльність щодо
неповернення на користь підприємства
суми надмірно сплаченого мита у
розмірі 17 437 грн. 50 коп., відповідно до
постанови Одеського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 року
яким скасовано рішення митного органу
про коригування митної вартості на
підставі якого позивачем і були
сплачені вказані суми в якості
гарантійного зобов'язання.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення та
просив позов задовольнити повністю з
підстав, викладених в
адміністративному позові (аркуші
справи 3-5, 61).

Представник відповідача - Південної
митниці Міндоходів в судовому
засіданні позов не визнав, вважав його
необґрунтованим, мотивуючи тим, що
Південна митниця Міндоходів під час
розгляду заяв позивача про повернення
з бюджету грошових коштів в Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів діяла на підставі, у
межах та у спосіб, що визначені
Конституцією та законами України,
оскільки за результатами розгляду
поданих підприємством заяв було
з'ясовано про надання не у повному
обсязі документів, необхідних
відповідно до приписів чинного
законодавства для розгляду таких заяв.
Про вказані недоліки підприємству
повідомлялось письмовими відповідями
із запитами документів, необхідних для
підтвердження наявності підстав
повернення надмірно сплачених коштів
до бюджету та підтвердження
відсутності у позивача заборгованості,
які отримувались позивачем. Проте,
зловживаючи своїм правом, ТОВ «ІПГ
«МАЙСТЕР» не надавав до митного органу
відповідей та жодного документу для
підтвердження обставин, про які
вказував відповідач у своїх
відповідях. Крім того, Південною
Митницею фактично не було відмовлено
позивачу у поверненні надмірно
сплачених коштів до бюджету під час
митного оформлення товарів, а лише
вчинено дій, спрямовані на з'ясування
підстав такого повернення. У зв'язку із
вказаним, відповідач просить відмовити
у задоволенні позовних вимог повністю
(аркуші справи 64-65, 81, 95).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи, а
також обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення та докази, якими
вони підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі рішення Південної митниці
Міндоходів № 500060804/2013/000022/2 від 23.12.2013
року позивачем сплачено при митному
оформленні згідно з МД 500060804/2013/102023 в
якості гарантійного зобов'язання у
формі фінансової застави 17 437 грн. 50 коп.
відповідно до митної вартості товару,
визначеної рішенням про коригування
митної вартості (аркуші справи 22-24).

Як вбачається з матеріалів справи,
вказане рішення південної митниці
Міндоходів №
500060804/2013/000022/2 від 23.12.2013 року про
коригування митної вартості товару
визнано протиправним та скасовано
постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 року
по справі № 815/237/14, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20.05.2014 року
(аркуші справи 7-17).

Таким чином, судом встановлено, що
внаслідок неправомірного коригування
відповідачем митної вартості товарів
позивачем сплачено до бюджету платежів
у більшому на 17 437 грн. 50 коп. порівняно з
рівнем митної вартості товарів,
визначеним декларантом, що
відповідачами не заперечувалося в ході
розгляду справи.

Тобто, сплачена ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР» сума
у розмірі 17 437 грн. 50 коп. як гарантійне
зобов'язання у формі фінансової
застави, у зв'язку із скасуванням у
судовому порядку рішення Південної
митниці № 500060804/2013/000022/2 від 23.12.2013 року є
надмірно сплаченими грошовими коштами.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що підприємство
неодноразово зверталось до
відповідача із відповідними заявами
про повернення надмірно сплаченого
мита, про використання сплачених
коштів за іншими зобов'язаннями перед
органами доходів і зборів, проте
вказані клопотання позивача
залишались без задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
на адресу ГУ ДКСУ в Одеській області та
Південної митниці Міндоходів
позивачем надіслано заяви за вих. № 2597
від 28.04.2014 року із супровідним листом №
2598 від 28.04.2014 року та за вих.. № 2638 від
28.04.2014 року із супровідним листом № 2637
від 27.05.2014 року про повернення коштів з
бюджету у розмірі 18 722 грн. 92 коп. (аркуш
справи 31-33, 36-38, 66-66зв.).

Згідно відповіді № 8813/15-70-52 від 13.06.2014
року, відповідач розглянувши заяву від
28.04.2014 року за вих. № 2638 вказав на
недотримання позивачем приписів
законодавства під час подання вказаної
заяви, зокрема зазначив про
необхідність наведення обґрунтованих
причин повернення грошових коштів,
уточнення суми грошових коштів, яку
заявник просить повернути з
держбюджету та надати документи, що
підтверджують суму помилково та/або
надмірно сплачених митних платежів, а
також зазначив що питання про
повернення грошових коштів, належних
до повернення, буде розглянуто та
вирішено за умови дотримання положень
та вимог, встановлених Порядком № 618,
Митного та Податкового кодексів
України (аркуші справи 34-35, 67-68).

Від Головного управління ДКС України в
Одеській області відповіді позивач не
отримав.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР», в порядку
передбаченому п. 6 ст. 313 Митного кодексу
України, звернулось до Південної
митниці Міндоходів із заявою за вих. №
2732 від 27.06.2014 року про використання
сплачених коштів на суму 17 437 грн. 50 коп.
за іншими зобов'язаннями позивача
перед органами доходів і зборів, у якій
зазначило про скасування постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 19.02.2014 року, яка набрала
законної сили рішення відповідача про
коригування митної вартості на
підставі якого до державного бюджету
було сплачено в якості гарантійного
зобов'язання суму у розмірі 17 347 грн. 50
коп., у зв'язку із чим просило, в порядку
повернення коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету , контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, використати сплачені
позивачем 17 347 грн. 50 коп. як гарантійне
зобов'язання у формі фінансової
застави, у зв'язку із скасуванням у
судовому порядку рішення Південної
митниці № 500060804 від 23.12.2013 року на
вказану суму за іншими зобов'язаннями
підприємства позивача перед органами
доходів і зборів (митних органів) з
оплати митних зборів (аркуш справи 27, 69).

Згідно відповіді Південної митниці
Міндоходів від 04.07.2014 року за № 9886/15-70-52,
відповідач зазначив, що листом від
13.06.2014 року Південною митницею
роз'яснювався підприємству порядок
повернення з Державного бюджету
України митних платежів помилково
та/або надмірно сплачених до бюджету.
Так., звернуто увагу позивача на вимоги
п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України,
які не дотримано позивачем, оскільки
довідки про відсутність
заборгованості до заяви позивачем не
додано, тощо (аркуші справи 70-71).

Отримавши вказану відповідь, позивачем
на адресу Південної митниці втретє
надіслано заяву про повернення коштів
№ 2798 від 24.07.2014 року із зазначенням
причин повернення та уточненням суми
коштів, які підлягають поверненню. До
вказаної заяви було додано довідку № 650
від 23.07.2014 року (оригінал), копії судових
рішень від 19.02.2014 року та від
20.05.2014 року, копію ГДТ, платіжних
доручень з відміткою банку та копії
звірки залишків коштів передоплати
станом на 01.01.2014 року (аркуші справи 19-21,
23-25).

Проте відповіді на вказану заяву
позивачем отримано не було.

Статтею 27 Митного кодексу України (№
4495-VI від 13.03.2012 року) встановлено, що
якщо задоволення скарги на рішення, дії
або бездіяльність митних органів або
їх посадових осіб пов'язане з виплатою
грошових сум, їх виплата здійснюється
за рахунок державного бюджету
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Згідно з ч. 3 ст. 301 Митного кодексу
України, надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку
№618 для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини
повернення коштів, реквізити банку,
найменування та код за ЄДРПОУ платника
податків - юридичної особи та напрям
перерахування коштів: а) для повернення
платнику податків - на поточний рахунок
платника податків в установі банку; б)
для подальших розрахунків як
передоплата або грошова застава: на
депозитний рахунок 3734; на банківський
рахунок 2603; в) для повернення фізичній
особі в готівковій формі, якщо такі
кошти вносилися готівкою, - на
банківський рахунок 2603; г) для
погашення грошового зобов'язання
(податкового боргу) з інших платежів,
контроль за справлянням яких покладено
на митні органи, незалежно від виду
бюджету.

До заяви додаються: аркуші з
позначенням "3/8" комплектів бланків
митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і
доповнення (у разі їх оформлення) або
другий аркуш оформленої посадовою
особою митного органу уніфікованої
митної квитанції МД-1, за якою помилково
та/або надмірно сплачено митні та інші
платежі; документи, що підтверджують
суму помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів;
документи, що підтверджують право на
перенесення граничних строків для
подання заяв про повернення надмірно
сплачених митних та інших платежів, у
випадках, передбачених в абзацах 3-8
цього пункту.

Пунктами 2-6 розділу ІІІ цього Порядку
визначено подальші дії митного органу
його посадових (службових) осіб після
надходження такої заяви, а саме її
реєстрація, перевірка та підготовка
висновку про повернення помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, складення необхідного пакету
документів для повернення коштів та їх
надіслання відповідному
територіальному органу Державного
казначейства України.

Відповідно до п. 2 Порядку взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України та Державного
казначейства України від 20.07.2007 № 611/147,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 за № 1095/14362 (далі -
Порядок № 611), повернення помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів здійснюється
на підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації. Зазначений висновок
оформлюється відповідно до заяви
платника, яка подається до митного
органу, що здійснював оформлення
митної декларації.

Пунктом 7 цього Порядку визначено, що на
підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Державного казначейства України готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету.

Як встановлено судом, позивач
неодноразово звертався до Південної
митниці Міндоходів із заяви про
повернення коштів з бюджету та
зарахування коштів за іншими
зобов'язаннями підприємства, у
відповідності до вимог Порядку № 618,
проте відповідачем надані відповіді
були не на усі заяви позивача, по суті
вказані відповіді не ґрунтується на
нормах Митного кодексу України та
Порядку № 618 та суперечать фактичним
обставинам справи, оскільки як
зазначає представник позивача, до заяв
були надані усі необхідні передбачені
нормами чинного законодавства, що
регулюють спірні питання, документи,
необхідні для розгляду питання щодо
повернення коштів та які
підтверджували правомірність
заявлених вимог про повернення
надмірно сплачених грошових коштів.

Щодо довідки про відсутність
заборгованості, про яку зазначав
відповідач у своїх відповідях, позивач
зазначив, що вказана вимога з надання
такої довідки є незаконною, оскільки
Порядком № 618 не передбачено надання
заявником зазначеної довідки, що
свідчить про порушення Південною
митницею приписів ст. 19 Конституції
України.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу
України, обов'язок здійснювати
контроль за правильністю митної оцінки
товарів з урахування положень цього
Кодексу покладено саме на митні органи.
Таким чином, через скасоване рішення
про коригування митної вартості
позивачем понесено необґрунтовані
витрати у формі надлишково сплачених
коштів на суму 17 347 грн. 50 коп.

У зв'язку із зазначеними обставинами,
суд, погоджуючись з доводами позивача,
вважає протиправною бездіяльність
Південної митниці Міндоходів щодо не
повернення надмірно сплаченого
підприємством позивача до бюджету мита
у сумі 17 437 грн. 50 коп., оскільки
матеріалами справи підтверджено
виконання позивачем усіх передбачених
законодавством вимог для повернення
надмірно сплаченого мита. Крім того,
щодо довідки про відсутність
заборгованості, то вказана довідка
також була надана підприємством, про що
свідчить відповідна відмітка у
додатках до заяви позивача: довідка №
650 від 23.07.2014 року (аркуш справи 21).

Також, враховуючи неправомірність
рішення Південної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів та правильність заявленої
позивачем митної вартості товарів, що
встановлено судовим рішенням по справі
№ 815/237/14, яке набрало законної сили,
фактичну надмірну сплату позивачем до
бюджету платежів при митному
оформленні в сумі 17 347 грн. 50 коп., а
також звернення позивача із заявами
про повернення коштів, зокрема від
24.07.2014 року, у якій було уточнено суму та
вказано причини повернення, тощо, на
яку відповідачем будь-яких відповідей
надано не було, то вказані надміру
сплачені платежі підлягають
поверненню на його користь з
Державного бюджету, а відтак вимога
позивача про стягнення коштів є
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідачі не спростували доводів
позивача і наданих ним доказів про
наявність підстав для повернення
надмірно сплачених позивачем митних
платежів.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, оцінюючи надані
сторонами у справі докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку щодо
доведеності позивачем обставин, на які
він посилався в обґрунтування позовних
вимог, у зв'язку із чим, позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«МАЙСТЕР» до Південної митниці
Міндоходів, ГУ Державної казначейської
служби України в Одеській області про
визнання протиправною бездіяльності
Південної митниці Міндоходів щодо
повернення надмірно сплаченого ТОВ
«ІПГ «МАЙСТЕР» до бюджету мита у сумі 17
437 грн. 50 коп., стягнення з Державного
бюджету України (ГУ ДКС України в
Одеській області, ,
адреса: 65023, м. Одеса, ву. Садова, 1-А) на
користь ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР» (, адреса: 65025, 19 км. Старокиївської
дороги, 4, р/р 980 в ПАТ «КБ
«Інвестбанк» м. Одеса, МФО 328210) надмірно
сплаченого до бюджету мита у сумі 17 437
грн. 50 коп. підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Крім того, через канцелярію Одеського
окружного адміністративного суду за
вхід. № 23600/14 від 24.09.2014 року від
представника позивача надійшла заява
про судовий контроль за виконанням
судового рішення шляхом зобов'язання
відповідачів подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення, про що зазначити у
судовому рішенні (аркуш справи 97).

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вищезазначену
заяву та просив її задовольнити.

Суд вважає, що заява представника
позивача підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Питання про судовий контроль за
виконанням судових рішень в
адміністративній справі регулюється
ст. 267 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті,
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Судовий контроль в адміністративних
справах здійснюється з метою
реалізації завдань адміністративного
судочинства. Кодекс адміністративного
судочинства України передбачає
загальні та спеціальні способи
контролю судового контролю.

Спеціальними способами судового
контролю за виконанням судового
рішення в адміністративних справах є,
зокрема зобов'язання суб'єкта владних
повноважень надати звіт про виконання
судового рішення.

За змістом ст.ст. 163, 207, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, цим правом наділені суди усіх
інстанцій, якщо вони приймають
постанову.

Якщо строк для звіту встановлюється
судом першої інстанції, він
починається з дня набрання постановою
законної сили або після одержання її
копії, якщо постанова виконується
негайно (ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Згідно пояснень представника позивача,
оскільки відповідачами після набрання
законної сили судовим рішенням у
справі № 815/237/14, якою скасовано рішення
відповідача про коригування митної
вартості товару, на підставі якого
позивачем було надмірно сплачено
митних платежів, було допущено
протиправну бездіяльність щодо
неповернення позивачу суми надмірно
сплаченого митна у розмірі 17 437 грн. 50
коп., позивач звертається до суду із
заявою про встановлення судового
контролю за виконання постанови, у
зв'язку з існуванням ймовірності
невиконання відповідачами постанови
суду, у разі задоволення
адміністративного позову
підприємства.

З урахуванням того, що в судовому
засіданні було встановлено
правомірність заявлених вимог, про що
судом викладено вище, та того, що під
час судового розгляду справи суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог та стягнення на користь
підприємства суми надмірно сплаченого
митна, суд вважає за можливе
задовольнити заяву представника
позивача та встановити судовий
контроль за виконанням постанови
шляхом зобов'язання Головного
управління державної казначейської
служби України в Одеській області
подати у шестимісячний строк після
набрання законної сили судовим
рішенням звіту про його виконання.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості; в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позивачем доведено
протиправність бездіяльності
відповідача щодо неповернення ТОВ «ІПГ
«МАЙСТЕР» надмірно сплаченого мита у
сумі 17 437 грн. 50 коп., відтак позовні
вимоги є обгрунтованими, такими, що
підтверджені належними письмовими
доказами, у зв'язку із чим підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
Митним кодексом України, Податковаим
кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-72, 86,
159-164, 167, 207, 232, 254, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«МАЙСТЕР» (, адреса: 65025,
19 км. Старокиївської дороги, 4) до
Південної митниці Міндоходів, ГУ
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання протиправною бездіяльності
Південної митниці Міндоходів щодо
повернення надмірно сплаченого ТОВ
«ІПГ «МАЙСТЕР» до бюджету мита у сумі 17
437 грн. 50 коп., стягнення з Державного
бюджету України (ГУ ДКС України в
Одеській області, ,
адреса: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) на
користь ТОВ «ІПГ «МАЙСТЕР» (, адреса: 65025, 19 км. Старокиївської
дороги, 4, р/р 980 в ПАТ «КБ
«Інвестбанк» м. Одеса, МФО 328210) надмірно
сплаченого до бюджету мита у сумі 17 437
грн. 50 коп. - задовольнити у повному
обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність
Південної митниці Міндоходів щодо
повернення надмірно сплаченого ТОВ
«ІПГ «МАЙСТЕР» до бюджету мита у сумі 17
437 грн. 50 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
(ГУ ДКС України в Одеській області, , адреса: 65023, м. Одеса, вул.
Садова, 1-А) на користь ТОВ «ІПГ
«МАЙСТЕР» (, адреса: 65025,
19 км. Старокиївської дороги, 4,
р/р 980 в ПАТ «КБ «Інвестбанк» м.
Одеса, МФО 328210) надмірно сплаченого до
бюджету мита у сумі 17 437 (сімнадцять
тисяч чотириста тридцять сім) грн. 50
(п'ятдесят) коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«МАЙСТЕР» (, адреса: 65025,
19 км. Старокиївської дороги, 4, р/р
980 в ПАТ «КБ «Інвестбанк» м. Одеса,
МФО 328210) витрати зі сплати судового
збору у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Встановити контролю за виконанням
судового рішення шляхом зобов'язання
Головного управління державної
казначейської служби України в
Одеській області подати у
шестимісячний строк після набрання
законної сили судовим рішенням звіту
про його виконання.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 01 жовтня 2014 року.

Суддя
Я.В. Балан