Справа № 2а-1002/1908/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р.
Справа № 18294/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Козівського
районного суду Тернопільської області
від 26 травня 2011 року у справі за позовом
прокурора Козівського району в
інтересах держави в особі Міністерства
праці та соціальної політики України,
фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття, виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття у Козівському
районі, Козівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про повернення
коштів, виплачених як допомога по
безробіттю,-

В С Т А Н О В
И Л А:

05.05.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про повернення коштів,
виплачених як допомога по безробіттю
на суму 2 823 грн. 08 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
підлягають поверненню суми допомоги
виплачені відповідачу як безробітному
у зв'язку із прихованням факту
зайнятості.

Постановою Козівського районного суду
Тернопільської області від 26 травня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Зобов'язано стягнути з
ОСОБА_1 в користь виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття у Козівському
районі, Козівського районного центру
зайнятості кошти виплачені як допомога
по безробіттю в сумі 2823,08 грн. на р/р
1282, МФО 838012 в ГУДКУ Тернопільській
області.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
є незаконною та необгрунтованою,
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову та
закрити провадження по справі.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що на час перебування на обліку в
центрі зайнятості не займався
підприємницькою діяльністю, не здавав
звітів до податкової інспекції та
управління ПФУ у районі, тому у його
діях не було складу правопорушення.
Таким чином вимога районного центру
зайнятості про повернення коштів є
безпідставною, незаконною і такою, що
не підлягає до задоволення.

Суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
згідно з п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що під
час реєстрації та в період отримання
допомоги по безробіттю в Козівському
РЦЗ ОСОБА_1 приховав факт перебування
на обліку єдиного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців, що
підтверджується проведеною державною
реєстрацією від 02.07.2002 р.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про зайнятість населення»,
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно ч.4 ст.2 цього ж Закону, у разі
відсутності підходящої роботи рішення
про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистими
заявами з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 22.01.2007 року
ОСОБА_1 звернувся до Козівського
районного центру зайнятості із заявою
щодо надання йому статусу
безробітного, де вказав, що на даний час
не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності (а.с.14).

25.08.2010 року директором Козівського РЦЗ
видано Наказ про повернення коштів,
незаконно виплаченої допомоги по
безробіттю громадянину ОСОБА_1 на
загальну суму 2823,08 грн. Підставою для
видання вищевказаного Наказу став акт
№ 22 розслідування страхових випадків
та обгрунтування виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», в
якому зазначено, що під час перевірки
баз даних Козівського РЦЗ було
виявлено, що безробітний ОСОБА_1 має
зареєстроване свідоцтво Державної
реєстрації фізичної особи-підприємця і
приховав факт даної діяльності. Період
діяльності зазначено з 02.07.2002 року по
27.03.2008 року. Також в акті вказано, що
підлягають поверненню кошти виплачені
йому за період з 22.01.2007 по 16.01.2008 в сумі
2823,08 грн.

Оскільки, відповідачем суму незаконно
отриманої допомоги за вказаний вище
період не повернено, Козівський
районний центр зайнятості просить
стягнути таку в судовому порядку.

Згідно із п.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У відповідності до ст.46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Колегія суддів зазначає, що згідно
довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців вбачається, що лише 27.03.2008
року здійснено запис про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до п.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Покликання апелянта на те, що позивачем
пропущений строк звернення до суду є
безпідставним, оскільки ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 28.04.2011 року скасовано
рішення Козівського районного суду від
10.03.2011 року, а тому строк звернення до
суду був пропущений з поважних причин.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що вимоги
позивача про стягнення з ОСОБА_1 коштів
виплачених як допомогу по безробіттю в
сумі 2823,08 грн. підлягають до
задоволення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являється
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Козівського
районного суду Тернопільської області
від 26 травня 2011 року у справі
№2-а-1002/1908/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний