Справа № К/9991/21478/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/21478/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрациті Луганської області про
визнання незаконними дій та
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в місті Антрациті Луганської
області на постанову Апеляційного суду
Луганської області від 21 березня 2011
року, -

встановив:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, у якому просив визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
місті Антрациті Луганської області
незаконними, зобов'язати відповідача
перерахувати та виплатити йому
державну пенсію і додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до статей 49, 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №
796-XII) з 1 вересня 1999 року по 21 травня 2008
року.

Постановою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 30 жовтня 2009 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Луганської області від 21 березня 2011
року постанову Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 30 жовтня 2009 року змінено,
позов задоволено частково. Визнано
неправомірним рішення Управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрациті Луганської області щодо
відмови в перерахунку позивачеві
пенсії і щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах
встановлених статтею 50, частиною 4
статті 54 Закону № 796-XII. Зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату ОСОБА_4 раніше призначених
державної та додаткової пенсій як
інваліду ІІ групи захворювання,
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, передбачених статтею 50,
частиною 4 статті 54 Закону № 796-XII,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої частиною 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV), з урахуванням
вимог частини 3 статті 67 Закону № 796-XII, з
1 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрациті Луганської області,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Апеляційного суду Луганської області
від 21 березня 2011 року та залишити в силі
постанову Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 30 жовтня 2009 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, позивач ОСОБА_4 перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в місті Антрациті
Луганської області, є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, з 2 квітня 1991 року
по 22 лютого 2001 року він отримував
пенсію як інвалід IIІ групи, внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а з 23 лютого 2001 року
- як інвалід II групи.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2008
року по справі № 2а-10451/08, залишеною без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 жовтня 2008
року, позов ОСОБА_4 було задоволено.
Визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрациті Луганської області.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Антрациті
Луганської області зробити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4,
встановивши основну пенсію в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком з 22 травня 2008 року.

3 серпня 2009 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
основної та додаткової пенсій з 1
червня 1993 року по 21 травня 2008 року.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в місті Антрациті Луганської
області від 12 серпня 2009 року № 92
позивачеві відмовлено в перерахунку
пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції послався на
положення частини 4 стаття 45 Закону №
1058-ІV, а також зазначив про наполягання
відповідачем на відмові у задоволенні
позовних вимог у зв'язку з пропущення
позивачем встановленого статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України річного строку для звернення
до адміністративного суду.

Змінюючи постанову суду першої
інстанції, доповнивши її новими
висновками про часткове задоволення
позову за період з 1 листопада 2006 року
по 31 грудня 2007 року, апеляційний суд
виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 з цим
позовом звернувся в суд 26 серпня 2009
року, а відмова відповідача у
перерахунку пенсії прийнята 12 серпня
2009 року, то згідно положень статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України позивач не пропустив строк
звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії

1, які є інвалідами ІІ та ІІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах 75% та 50% мінімальної пенсії за
віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ та ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8 та 6
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону № 1058-ІV, іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006
року, у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Порядок проведення перерахунку пенсій
встановлений статтею 45 Закону № 1058-ІV, у
відповідності до частини 4 вказаної
статті перерахунок призначеної пенсії,
крім випадків, передбачених частиною 1
статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3
статті 42 і частиною 5 статті 48 цього
Закону, провадиться в такі строки: у
разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа; у разі настання обставин,
які тягнуть за собою зменшення пенсії, -
з першого числа місяця, в якому настали
ці обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Положення частини 2 статті 46 Закону №
1058-ІV, частини 2 статті 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не
підлягають застосуванню до таких
вимог, оскільки зазначені приписи
встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення та
нарахування пенсій.

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом та
розгляду справи в суді першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач наполягав на відмові у
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
пропущенням позивачем встановленого
річного строку для звернення до
адміністративного суду.

Таким чином, оскільки з позовними
вимогами про стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрациті Луганської області
недоотриманої за період з 1 вересня 1999
року по 21 травня 2008 року пенсії позивач
звернувся до суду 26 серпня 2009 року, з
заявою про перерахунок пенсії за
період з 1 червня 1993 року по 21 травня 2008
року ОСОБА_4 звертався до відповідача 3
серпня 2009 року, а про порушення своїх
прав він дізнався або повинен був
дізнатися з часу отримання виплати
пенсії у меншому розмірі, а не з рішення
Управління Пенсійного фонду України в
місті Антрациті Луганської області від
12 серпня 2009 року № 92, то колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не може погодитися із висновком суду
апеляційної інстанції про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 за період з 1
листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла висновку про скасування
постанови Апеляційного суду
Луганської області від 21 березня 2011
року та залишення в силі постанови
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 30 жовтня 2009
року.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрациті Луганської області -
задовольнити.

Постанову Апеляційного суду
Луганської області від 21 березня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Антрациті Луганської області про
визнання незаконними дій та
перерахунок пенсії - скасувати.

Постанову Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 30 жовтня 2009 року - залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.