Справа № 820/14329/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.Справа № 820/14329/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Бартош Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014р. по
справі № 820/14329/14

за позовом Сільськогосподарського
Товариства з обмеженою
відповідальністю Східноукраїнський
центр з розведення цінних видів риб
"МЖА"

до Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Сільськогосподарське
Товариство з обмеженою
відповідальністю Східноукраїнський
центр з розведення цінних видів риб
"МЖА", звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекція
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просив
суд:

- скасувати податкове повідомлення -
рішення Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 24.07.2014 року №
.

В обґрунтування позову вказав, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області прийняте з
порушенням норм чинного законодавства,
тому підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28.08.14 року
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю Східноукраїнський
центр з розведення цінних видів риб
"МЖА" до Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про про
скасування податкового
повідомлення-рішення задоволено.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 24.07.2014 року №
.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що працівниками
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області була проведена
позапланова виїзна перевірка ТОВ "МЖА",
з питань дотримання вимог податкового
та іншого законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ "Діксі Буд" за
період з 01.04.2011р. по 31.05.2014 року.

За наслідками перевірки було складено
акт від 11.07.2014 р. № 568/20 - 20 - 22 - 08/35617І7 яким
встановлено порушення позивачем: п.198.6
ст.198 Податкового Кодексу України №
2755-VI від 02.12.2010р. до складу податкового
кредиту за січень 2013 року включено суму
податку на додану вартість по
податковій накладній, отриманій від
ТОВ "Діксі-Буд" (іпн 22).

На підставі вище зазначеного акту
перевірки керівником Нововодолазької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській
області було винесено податкове
повідомлення-рішення від 24.07.2014р.
№ щодо донарахування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у розмірі 216677,00 грн.

Загальною підставою для винесення вище
зазначеного податкового
повідомлення-рішення є посилання
відповідача на акт від 196/224/38113479 від
13.02.13р. "Про неможливість проведення
зустрічної звірки" ТОВ "Діксі Буд", що
являється податковою інформацією.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що податковим
повідомленням-рішенням від 24.07.2014 року
№ порушено права та охоронювані
законом інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин, а тому
вказане рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Між СТОВ СЦРЦВР "МЖА" та ТОВ "Діксі-Буд"
було укладено договір купівлі-продажу
№01/10Ц від 01.10.2012 року на придбання
циліндрів.

Вищенаведені операції відображено
СТОВ СЦРЦВР "МЖА" в бухгалтерському
обліку наступним чином: Дт 15 Кт 631 -
оприбуткування; Д-т 6442 К-т 631
відображення податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що факт
отримання вище зазначеного товару,
сплату за нього оприбуткування,
використання у власній господа
сторонами по справі не заперечувались
та підтверджується як матеріалами
справи так і даними вище зазначеного
акту перевірки.

У відповідності до ст. 55
Господарського кодексу України,
суб'єктами господарювання
визначаються учасники господарських
відносин, які здійснюють господарську
діяльність, реалізуючи господарську
компетенцію (сукупність господарських
прав та обов'язків), мають відокремлене
майно несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах
цього майна, крім випадків,
передбачених законодавством.

3гідно зі ст. 58 Господарського кодексу
України, суб'єкт господарювання
підлягає державній реєстрації як
юридична особа чи фізична
особа-підприємець у порядку,
визначеному Законом.

Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу
України, юридична особа здатна мати
такі ж права та обов'язки (цивільну
правоздатність), як і фізична особа,
крім тих, які за своєю природою можуть
належати лише людині. Цивільна
правоздатність юридичної особи може
бути обмежена лише за рішенням суду.
Цивільна правоздатність юридичної
особи виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

У відповідності до ст. 92 Цивільного
кодексу України, юридична особа
набуває цивільних обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та Порядок створення
органів юридичної особи
встановлюється установчими
документами та законом.

Згідно приписів ст. 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців"
визначено, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 203 Цивільного
кодексу України, передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог ,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

В силу висновків Верховного Суду
України, вміщених в у п.6 Постанови N 3
"Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними" до угод,
укладених з метою, суперечною
інтересам держави і суспільства,
зокрема, належать угоди, спрямовані на
приховування фізичними та юридичними
особами від оподаткування доходів,
тощо. Угода може бути визнана недійсною
лише з підстав та з наслідками,
передбаченими законом. Тому в кожному
конкретному випадку при визнанні угоди
недійсною суди повинні встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Колегія суддів зазначає, що зміст
спірної угоди не суперечить актам
цивільного законодавства. Також не
встановлено фактів, які свідчили б про
те, що зміст договору не відповідав
дійсним намірам сторін і, що ці наміри
спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами виконання зазначеного
договору також вказаних доказів у
відповідності до вимог ст.. 71 КАС
України не надано на вимогу суду першої
інстанції і відповідачем.

Відповідачем не надано доказів
наявності притягнення до кримінальної
відповідальності посадових осіб як
позивача так ТОВ "Діксі-Буд" за ухилення
від сплати податків або інші податкові
правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що доказів
відсутності повноважень у посадових
осіб позивача так і ТОВ "Діксі-Буд" на
підписання договору тощо в момент їх
укладання відповідачем не надано.

Що стосується посилання відповідача на
неможливість проведення перевірки ТОВ
"Діксі-Буд", то вказані посилання
відповідача є необґрунтованими,
оскільки, у відповідності до вимог ст..
61 Конституції України, юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, а отже господарська
діяльність контрагенту позивача не
вказує на факт нікчемності укладених
між позивачем та його контрагентом
правочину.

Ця позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
згідно п.83.1 ст. 83 Податкового кодексу
України для посадових осіб органів
державної податкової служби під час
проведення перевірок підставами для
висновків є: 83.1.1. документи, визначені
цим Кодексом; 83.1.2. податкова
інформація; 83.1.3. експертні висновки;
83.1.4. судові рішення; 83.1.5. виключено; 83.1.6.
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Колегія суддів зазначає, що викладені в
акті судження відповідача не
ґрунтуються на жодному з визначених ст.
83 Податкового кодексу України джерел.

Так, підприємство вважається створеним
з дня його державної реєстрації, ст. 6
Закону України "Про підприємства в
Україні". Ліквідація підприємства
вважається завершеною з моменту
виключення його з державного реєстру
України.

Відповідно до ст. 80 ЦК України,
юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно ст. 91 ЦК України, цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Колегія суддів зазначає, що на час
укладення угод між позивачем та ТОВ
"Діксі-Буд", так і на час судового
розгляду останні знаходяться в єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також є
платниками податку на додану вартість.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
мовлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" №996, документом, що містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення є первинний
документ.

У статті 3 зазначеного Закону вказано,
що для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ, податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього кодексу, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 ст. 193,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів з метою
їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України;

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та у разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПКУ, не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст. 201 цього Кодексу).

В акті перевірки підтверджується те, що
при оформленні податкових накладних
було дотримано вимоги ст. 201
Податкового кодексу України, податкові
накладні відображено у відповідності в
вимогами п.201.6 у реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит на підставі
податкових накладних отриманих від ТОВ
"Діксі-Буд", які оформлені відповідно
до діючих вимог без будь-яких порушень.

Щодо посилання відповідача на
порушення в оформленні
товарно-транспортної накладної на
зазначений вище товар, то зазначене
посилання колегія суддів вважає
необґрунтованим, оскільки відповідно
до п.44. 1 ПКУ, у переліку підтверджуючих
документів, встановлених цим пунктом,
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством , на
підставі яких платник податків повинен
вести облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів нарахування податків або
податкових зобов'язань, ТТН - відсутні.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 ПКУ.

Обов'язкова наявність ТТН передбачена
положенням ст.230 p.VI ПКУ, в інших
випадках наявність ТТН є обов'язковою
тільки при автомобільних перевезеннях,
це визначено нормами ст. 48 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
№ 2344 від 05.04.2001р..

ТТН включена до переліку документів,
необхідних для використання при
перевезенні вантажів автомобільним
транспортом при внутрішньому
сполученні, як це передбачено
Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 р. " Про
затвердження Переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні", однак, тільки
у випадку, коли водій юридичної особи
або ФОП здійснюють вантажні
автоперевезення на договірних умовах.

Колегія суддів зазначає, що
транспортною документацією
підтверджується операція з надання
послуг з перевезення вантажів, а не сам
факт придбання товару, тому за
наявності документів, що підтверджують
фактичне отримання товару і його
використання у власній господарській
діяльності, неподання такого
документа, як товарно-транспортна
накладна, не може бути єдиною підставою
для невизнання витрат з придбання
товарно-матеріальних цінностей.

Зазначена вище позиція міститься також
в листі Міністерство доходів і зборів
України 19.09.2013 за № 11569/6/99-99-22-01-03-15/1128.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача та про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 28.08.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Нововодолазької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014р. по
справі № 820/14329/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бартош Н.С.