Справа № 2а-6280/08/0970
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/59477/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції в
м.Івано-Франківську

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
27.05.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23.08.2011

у справі №2а-6280/08/0970

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції в
м.Івано-Франківську

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
27.05.2009, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2011,
позов задоволено. Визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Івано-Франківську №/0 від 24.11.2008.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено планову виїзну
комплексну документальну перевірку з
питань дотримання позивачем вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2006 по 30.06.2008, за результатом якої
складено акт №15438/17-3/ від 14.11.2008.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення ст.13 розділу ІУ
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
п.19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» та як наслідок
заниження податкових зобов?язань з
податку з доходів фізичних осіб на
загальну суму 2595,73 грн., що пов?язане з
віднесенням позивачем до складу
валових витрат амортизаційних
відрахувань нарахованих на основні
фонди.

При цьому ведення позивачем
бухгалтерського обліку балансової
вартості груп основних фондів,
використання їх в господарській
діяльності позивача та наявність
підтверджуючих документів
відповідачем не заперечувалось.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
24.11.2008, яким визначено податкове
зобов?язання з податку з доходів
фізичних осіб на загальну суму 2595,73 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

За приписами пункту 22.10 статті 22 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 №889-IV, Декрет
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992 №13-92 втратив чинність, крім
розділу IV у частині оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю, який
застосовується з урахуванням положень
пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє
до набрання чинності спеціальним
законом з питань оподаткування
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Статтею 13 зазначеного Декрету Кабінету
Міністрів України встановлено, що
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

З правового аналізу наведених норм
матеріального права вбачається, що
фізична особа-підприємець формує
витрати за переліком статей 5 («Валові
витрати») та 8 («Амортизація») Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Положення статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
застосовуються у частині
підтвердження первинними документами
витрачених платником податків сум
згідно з операціями (які відповідають
переліку названої статті) за
результатами або за участю яких у
звітному податковому періоді
безпосередньо отримано дохід.

Згідно з положеннями статті 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», платнику податків надано
право додатково зменшити склад
валового доходу на суми витрат, які
підлягають амортизації і не
перевищують розмір амортизаційних
відрахувань, нарахованих шляхом
застосування норм амортизації до
балансової вартості груп основних
фондів, лише у випадку ведення
бухгалтерського обліку балансової
вартості груп основних фондів
відповідно з Порядком, який
встановлюється Міністерством фінансів
України.

До податкової декларації за звітний
податковий період включаються тільки
прямі валові витрати і суми
амортизаційних відрахувань, що
відповідають фактичній сумі
отриманого в цьому періоді валового
доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності та
підтверджені документально.

Визначення терміну амортизація
основних фондів і нематеріальних
активів наведено у положеннях статті 8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», а саме як
поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення скоригованого
прибутку платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань,
установлених цією статтею.

Амортизації підлягають витрати на:
придбання основних фондів та
нематеріальних активів для власного
виробничого використання; самостійне
виготовлення основних фондів для
власних виробничих потреб, включаючи
витрати на виплату заробітної плати
працівникам, які були зайняті на
виготовлені основних фондів;
проведення всіх видів ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних фондів.

Таким чином, придбання та використання
позивачем основних фондів у власній
господарській діяльності, є нормативно
обґрунтованою підставою для
нарахування амортизаційних
відрахувань на такі основні фонди.
Віднесення позивачем до складу витрат
витрат, що безпосередньо не пов'язані з
одержанням доходу, відповідачем під
час перевірки не встановлено.

Обов'язкове ведення позивачем
бухгалтерського обліку балансової
вартості груп основних фондів для
включення суми амортизаційних
відрахувань до складу валових витрат,
яке не передбачено чинним
законодавством, не означає можливість
обмеження позивача в правах,
встановлених статтею 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», у
зв?язку з чим віднесення позивачем до
складу валових витрат амортизаційних
відрахувань в сумі 17304,84 грн. за 2007 рік
та в сумі 14199,30 грн. за 1 півріччя 2008 року
правильно визнано судами попередніх
інстанцій обґрунтованим.

За встановлених обставин, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування постановлених у справі
судових рішень з мотивів наведених в
касаційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м.Івано-Франківську
відхилити, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27.05.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун