Справа № 813/5572/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5572/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Лейко-Журомської
секретар судового засідання Сільник
за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Стецьків Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання до вчинення дій,-
ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Львівській області, у
якому просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача, яка полягає
у відмові включити до вислуги років для
призначення пенсії стажу роботи в
органах Державної податкової служби з
12.07.1993 року по 18.09.1997 року; зобов'язати
відповідача зарахувати до вислуги
років для призначення пенсії стаж
роботи в органах Державної податкової
служби з 12.07.1993 року по 18.09.1997 року. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що з 1993 року він працював на
посадах державного службовця в органах
державної податкової служби та з 1997
року проходив службу в органах
податкової міліції. Вказано, що на свою
заяву про зарахування до вислуги років
для призначення пенсії час роботи в
період з 1993 року по 1997 року йому було
відмовлено через те, що не затверджений
перелік посад в органах ДПС України,
період роботи на яких може бути
зарахований до календарної вислуги
років. Зазначено, що така бездіяльність
(відмова) відповідача не відповідає
чинному законодавству, тому є
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги уточнив. Просив визнати
протиправною відмову відповідача у
зарахуванні йому до вислуги років для
призначення пенсії стажу роботи в
органах Державної податкової служби та
зобов'язати зарахувати до вислуги
років для призначення пенсії стаж
роботи в органах Державної податкової
служби з 12.07.1993 року по 16.12.1993 року та з
24.06.1995 року по 18.09.1997 року, оскільки з
грудня 1993 року по червень 1995 року він
служив у Збройних силах України. Просив
уточнений позов задовольнити.
Відповідач позов заперечив. У
запереченнях зазначив, що час роботи в
державному органі ОСОБА_1 не
зарахований, тому що станом на сьогодні
перелік посад офіцерського та
начальницького складу органів
державної податкової служби України не
Представник відповідача в судовому
засіданні подані заперечення
підтримав. Просив відмовити у
Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі факти, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору по суті,
суд встановив наступні обставини та
надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_1 з 12.07.1993 року по 16.12.1993 року
працював на посаді державного
податкового інспектора відділу
оподаткування доходів населення
Державної податкової інспекції по
Мостиському району Львівської області;
з 16.12.1993 року звільнений з посади у
зв'язку з призовом на строкову службу в
ряди Збройних сил України; з 24.06.1995 року
по 03.01.1997 року працював на посаді
головного державного податкового
ревізор-інспектора відділу податкових
розслідувань ДПІ по Мостиському району
Львівської області, а з 03.01.1997 року по
18.09.1997 року - на посаді старшого
державного податкового
ревізор-інспектора відділу податкових
розслідувань ДПА у Мостиському районі
Львівської області, з 19.09.1997 року
прийнятий на службу в податкову
міліцію ДПА у Львівській області.
У травні 2014 року ОСОБА_1 - майор
податкової міліції старший
оперуповноважений ОУ ДПІ у Сихівському
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області, звернувся до
відповідача з заявою. У вказаній заяві
повідомив, що він дізнався, що йому не
зараховано до вислуги років для
призначення пенсії як особи на яку
поширюється дія Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» період роботи з 12.07.1993 року по
23.08.1997 року. Зазначив, що не
погоджується з такими діями ГУ
Міндоходів у Львівській області,
оскільки йому виплачується відповідна
надбавка за вислугу років у меншому
розмірі, ніж належить. Тому просив
зарахувати до вислуги років для
призначення пенсії період його роботи
в ДПІ у Мостиському районі.
На вказану заяву позивач отримав
у якій вказано, що оскільки перелік
посад в органах державної податкової
служби України не затверджений, тому до
вислуги років для призначення пенсії
ОСОБА_1 не враховано час роботи в ОДПС.
Не погодившись з вказаною відмовою
позивач звернувся до суду за захистом
При прийнятті рішення суд виходить з
Умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення громадян України із числа
осіб, які перебували на військовій
службі, службі в органах внутрішніх
справ, осіб начальницького і рядового
складу Державної служби спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
державній пожежній охороні, Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органах і
підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України,
та деяких інших осіб, які мають право на
пенсію за цим Законом визначає Закон
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992
Відповідно до пункту «и» статті 17 цього
Закону особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби і військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону,
які мають право на пенсію за цим
Законом, до вислуги років для
призначення пенсії зараховуються час
роботи в державних органах у разі
переходу на військову службу в органи і
військові формування Служби безпеки
України, Управління державної охорони
України, органи внутрішніх справ,
державну пожежну охорону, Державну
службу спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органи і
підрозділи цивільного захисту,
податкову міліцію або Державну
кримінально-виконавчу службу України
на посади офіцерського та
начальницького складу згідно з
переліками посад, затверджуваними
відповідно Службою безпеки України,
Управлінням державної охорони України,
Міністерством внутрішніх справ
України, Державною службою
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, центральними
органами виконавчої влади, що
забезпечують формування державної
політики у сферах виконання
кримінальних покарань, цивільного
захисту, пожежної і техногенної
безпеки, державної фінансової
Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», зокрема статтею 17-1, передбачено,
що порядок обчислення вислуги років та
визначення пільгових умов призначення
пенсій особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до вимог абзацу 12
пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів
України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей», для
призначення пенсій за вислугу років
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ до вислуги
років зараховуються час роботи в
державних органах у разі переходу на
службу в органи внутрішніх справ на
посади начальницького складу, на
військову службу в органи і військові
формування Служби безпеки за
направленням Кабінету Міністрів
України, Ради Міністрів Республіки
Крим, Представника Президента України
в області, містах Києві та Севастополі
згідно з переліками посад і на умовах,
затверджуваних відповідно
Міністерством внутрішніх справ і
Центральним управлінням Служби
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону
України «Про державну службу» № 3723-XII
від 16 грудня 1993 року на одержання
пенсії державних службовців мають
право чоловіки, які досягли віку 62 роки,
та жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», у тому
числі стажу державної служби не менш як
10 років, та які на час досягнення
зазначеного віку працювали на посадах
державних службовців, а також особи,
які мають не менш як 20 років стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
незалежно від місця роботи на час
досягнення зазначеного віку.
Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» визначено, що державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України «Про державну службу»
посадовими особами відповідно до цього
Закону вважаються керівники та
заступники керівників державних
органів та їх апарату, інші державні
службовці, на яких законами або іншими
нормативними актами покладено
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій.
Законом України «Про державну
податкову службу в Україні» № 509-XII від 4
грудня 1990 року передбачено, що органи
державної податкової служби є органами
державної виконавчої влади, вони
виконують державні функції і посадові
особи цих органів мають повноваження
встановлені цим законом, до функції цих
органів належить практичне виконання
завдань і функцій держави, на посадових
осіб цих органів покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень і на них покладено
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій.
Відповідно до абзаців 1-3 пункту 2
Порядку обчислення стажу державної
служби, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 283 від 3
травня 1994 року, до стажу державної
служби зараховується робота (служба):
на посадах державних службовців у
державних органах, передбачених у
статті 25 Закону України «Про державну
службу», а також на посадах, віднесених
Кабінетом Міністрів України до
відповідної категорії посад державних
службовців; на посадах керівних
працівників і спеціалістів в апараті
органів прокуратури, судів, нотаріату,
дипломатичної служби, митного
контролю, внутрішніх справ, служби
безпеки, розвідувальних органів, інших
органів управління військових
формувань, Держспецзв'язку,
Адміністрації Держспецтрансслужби,
державної податкової та
контрольно-ревізійної служби,
Держфінінспекції, її територіальних
Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 12 вересня 1997 року № 503-р до
категорії посад державних службовців
були включені посади працівників ДПА,
які не мають спеціальних звань.
Враховуючи викладене, посадові особи
податкових органів є державними
службовцями і відповідно до цього
мають право на призначення пенсії на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу».
Зазначеним законом не встановлено
вичерпного переліку посад, які
відносяться до посад державних
службовців та яким призначається
пенсія на умовах цієї статті.
Аналогічна позиція висловлена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
Суд не бере до уваги посилання
відповідача на той факт, що відсутній
затверджений перелік посад в органах
державної податкової служби України,
що позбавляє позивача права на
зарахування спірного періоду до
вислуги років, оскільки Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» передбачені для
військовослужбовців гарантії щодо
формування вислуги років, необхідної
для призначення та нарахування пенсії.
Реалізація зазначеної гарантії не
повинна залежати від невиконання
державними органами покладених на них
обов'язків, зокрема, щодо створення та
затвердження списку посад.
У свою чергу принцип юридичної
визначеності не дозволяє державі
посилатися на відсутність певного
нормативного акта, який визначає
механізм реалізації прав та свобод
громадян, закріплених у конституційних
та інших актах. Держава не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, згідно з частиною 3 статті
2 КАС України, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Під час розгляду спорів щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам для оцінювання
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, що вироблені у практиці
європейських країн (пункт 1 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ» від 6 березня
2008 року № 2).
Встановлення невідповідності
діяльності суб'єкта владних
повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності може
бути підставою для задоволення
адміністративного позову.
Оскаржувана відмова відповідача не
відповідає зазначеним у частині 3
статті 2 КАС України вимогам, оскільки є
необґрунтованою, вчинененою не на
підставі, не в межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 2 статті 19 Конституції України
та частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно з
статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та підтверджені
матеріалами справи, а отже підлягають
Відповідності до статті 94 КАС України
слід стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 75,00 грн.
судового збору.
Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167,
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправною відмову
Головного управління Міндоходів у
Львівській області у зарахуванні
ОСОБА_1 до вислуги років для
призначення пенсії стажу роботи в
органах Державної податкової служби з
12.07.1993 року по 16.12.1993 року та з 24.06.1995 року
Зобов'язати Головне управління
Міндоходів у Львівській області
зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для
призначення пенсії стаж роботи в
органах Державної податкової служби з
12.07.1993 року по 16.12.1993 року та з 24.06.1995 року
Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 75,00 грн. (сімдесят
п'ять гривень) судового збору.
Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.
У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.
Постанова суду, якщо інше не
встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 02
жовтня 2014 року.

Суддя
М.В. Лейко-Журомська