Справа № 825/794/14
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року Чернігів
Справа № 825/794/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Клопот С.Л.

при секретарі Єгуновій О.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Качанка О.Л.,
Ніщімного О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки , -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області та просить: зобов'язати
Головне управління Міндоходів у
Чернігівській області внести до
трудової книжки ОСОБА_4 запис про його
звільнення через скорочення на
підставі наказу Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
20.12.2013 за №224-0 «Про звільнення ОСОБА_4.»;
стягнути з Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу через затримку
видачі трудової книжки (з 21.01.2014 по
31.01.2014).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2014
позивач здав відповідачу свою трудову
книжку для внесення записів.

У листі, від того ж числа висловив
бажання отримати трудову книжку, з
внесеними записами, по пошті.

28.01.2014 позивач подав відповідачу листа,
у якому просив направити трудову
книжку на його адресу по пошті.

31.01.2014 відповідач направив трудову
книжку на адресу позивача.

З тексту записів у трудовій книжку
позивач дізнався, що ніяких додаткових
записів до неї внесено не було.

Таким чином, відповідач, на протязі з
21.01.2014 по 31.01.2014 неправомірно не видавав
йому трудову книжку.

І з підстав визначених ст. 235 КЗпП
України повинен сплатити середній
заробіток за цей період.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просив його задовольнити
в повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
просили відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на заперечення, які
приєднанні до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п.1.3 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом, Мін'юсту,
Мінпраці, Мінсоцзахисту від 29.07.93р. №58,
при влаштуванні на роботу працівники
зобов'язані подавати трудову книжку,
оформлену в установленому порядку.

Пунктом 2.4 вказаної Інструкції, усі
записи в трудовій книжці про прийняття
на роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться
власником або уповноваженим ним
органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

20.01.2014 позивач подав до відповідача
трудову книжку для внесення записів на
підставі рішення суду.

Однак, на цей момент у ГУ Міндоходів у
Чернігівській області не було підстав
на здійснення таких записів, зважаючи
на наступне.

По перше - ОСОБА_4 станом на 20.01.14р. вже не
був працівником податкового органу та
відповідно не перебував у трудових
відносинах з Чернігівською ОДПІ.

По друге - відпали підстави для
внесення таких записів, оскільки були
скасовані як неправомірно винесені
накази як про поновлення на посаді, гак
і про звільнення ОСОБА_4 з посади за
скороченням. Такий наказ ГУ Міндоходів
в Чернігівській області був виданий на
виконання постанови Київського
апеляційного адміністративного суду.

Отже, у задоволенні позовної вимоги,
щодо зобов'язання відповідача внести
до трудової книжки позивача певні
записи, необхідно відмовити.

Спірні відносини щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки
видачі трудової книжки з вини
роботодавця регулюються нормами ст.235
КЗпП України.

Як встановлено вказаною статтею, у разі
затримки видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Статтею 4 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Мінпраці,
Міністерства юстиції. Міністерства
соціального захисту населення України
від 29.07.93 р. № 58 (далі - Інструкція № 58)
передбачено, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення із внесеним до неї
записом про звільнення. При затримці
видачі трудової книжки з вини власника
або уповноваженого ним органу
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Якщо працівник у день звільнення
відсутній на роботі, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
зазначенням про необхідність
отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з
доставкою на зазначену адресу
письмової згоди працівника не
допускається. Аналогічні вимоги
зазначено у ст. 47 КЗпП: «Власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку».

Отже видача трудової книжки
передбачена працівнику після його
звільнення, а не особі, яка не перебуває
у трудових відносинах з підприємством.

Зважаючи на те, що:

- позивач, на момент здачі трудової
книжки 20.01.2014, не був працівником
відповідача;

- день подачі трудової книжки
відповідачу 20.01.2014, не був днем
звільнення позивача;

- не було факту вимушеного прогулу
позивача.

Підстави для стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
видачі трудової книжки позивачу, є
відсутніми.

Враховуючи вищевикладене, в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_4 необхідно відмовити вцілому.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4 - відмовити в повному
обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
С.Л. Клопот