Справа № 826/10401/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/200
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2014 року 14:12
№ 826/10401/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання Легейді
Я.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екосистеми України"
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про
скасування вимоги та рішення, за участі
представників сторін:

представника позивача Бившева С.В.,

представника відповідача Бондар І.П.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 30.09.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Екосистеми України"
(далі - позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач) про скасування
вимоги про сплату боргу від 25.06.2014 та
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 25.06.2014
№ .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.07.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/10401/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.07.2014 закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 30.09.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення адміністративного
позову та просила відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, встановив.

На підставі наказу від 30.05.2014 № 990,
згідно із пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового
кодексу України, п. 2 ст. 13 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI проведена фактична перевірка ТОВ
"Екосистеми України" () з
питань дотримання вимог чинного
трудового та податкового
законодавства України за період з
01.01.2011 по 31.12.2013, за результатом якої
складено акт перевірки від 12.06.2014 №
1240/17-26-53-17-02-31/36138266 (т. 1, а.с. 9-13).

Відповідачем за результатами
перевірки встановлені наступні
порушення податкового законодавства:

- пп. 14.1.54, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, пп. 164.2.1 п. 164.2
ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп.
«»а» 171.2 ст. 171, пп. «а» 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), що призвело до заниження
податкового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
44006,33 грн.;

- вимог «Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків і сум утриманого з них доходу»
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2010 № 1020. Згідно п. 119.2 ст. 119, п. 127.1 ст.
127 ПК України, передбачено застосування
штрафних (фінансових) санкцій;

- ст. 7, 8 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), в результаті
чого ФОП - 303361,90 грн. (нараховано єдиний
соціальний внесок на ФОП - 106854,48 грн. та
утримано єдиного соціального внеску з
ФОП - 9986,40 грн.) на загальну суму 116840,88
грн. Згідно п. 7.2.3 Р. VIІ «Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженої
наказом Мінходів України від 09.09.2013 № 455
та зареєстровано в Мінюстиції України
19.09.2013 за № 1622/24154, нараховуються
фінансові санкції у вигляді штрафу.

На підставі складеного акту перевірки
від 12.06.2014 № 1240/17-26-53-17-02-31/36138266
податковим органом винесені:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від
25.06.2014 № Ю-000701702, якою вимагається
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі ст. 25
Закону № 2464-VI в розмірі 116 840,88 грн.
(штрафи -0,00 грн., пеня - 0,00 грн., т. 1, а.с. 8);

- рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 25.06.2014
№ , яким застосовані штрафні
санкції за порушення пп. 1 п. 1 ст. 7
Закону № 2464-VI та на підставі п. 3 ч. 11 ст.
25 Закону № 2464-VI в розмірі 57 624,37 грн. (т.
1, а.с. 7).

Як вбачається із заперечень
відповідача, підставою для прийняття
вимоги про сплату боргу (недоїмки) від
25.06.2014 № Ю-000701702 та рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 25.06.2014 № стало
виявлення розбіжностей між заробітною
платою, яку працівники фактично
отримували і тією, яка зазначалася у
бухгалтерських документах та
податкових звітах ТОВ "Екосистеми
України", що підтверджується наданими
письмовими поясненнями колишніх
працівників товариства.

Згідно пояснень гр. ОСОБА_3 (РНОКПП
НОМЕР_2), який працював на посаді
головного технолога проекту з 04.01.2011 по
29.11.2013, останній отримував заробітну
плату в сумі 5000,00 грн./місяць, в т.ч. як
згідно поданої звітності заробітна
плата становила 1300,00 грн./місяць.

Відповідно до пояснень гр. ОСОБА_4
(РНОКПП НОМЕР_3), який працював на посаді
начальника відділу маркетингу з 29.07.2013
по 09.12.2013, останній отримував заробітну
плату в сумі 3500,00 грн./місяць, в т.ч. як
згідно поданої звітності заробітна
плата становила 1300,00 грн./місяць.

Згідно пояснень гр. ОСОБА_5 (РНОКПП
НОМЕР_4), яка працювала на посаді
начальника відділу з 2010 року по 15.11.2013,
остання отримувала заробітну плату в
сумі 6000,00 грн./місяць, в т.ч. як згідно
поданої звітності заробітна плата
становила 1300,00 грн./місяць.

При цьому, існує розбіжність по гр.
ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4) в частині
відображення нарахованих доходів між
податковим розрахунком за формою 1-ДФ і
звітністю про суми нарахованої
заробітної плати застрахованих осіб та
суми нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
доходів і зборів за період
червень-листопад 2013 року, а саме: за
розрахунком 1-ДФ заробітна плата
складає 1300,00 грн./міс., за звітом єдиного
соціального внеску - 6000,00 грн./міс.

Проте, позивач не погоджується з
вимогою про сплату боргу (недоїмки) від
25.06.2014 № Ю-000701702 та рішенням про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 25.06.2014 № , а тому
звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд прийшов до переконання про відмову
у задоволенні позовних вимог виходячи
з наступних міркувань.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку регулюється
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI,
застрахована особа - фізична особа, яка
відповідно до законодавства підлягає
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню і сплачує
(сплачувала) та/або за яку сплачується
чи сплачувався у встановленому законом
порядку єдиний внесок.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI,
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

П. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI встановлено,
що платник єдиного внеску зобов'язаний
подавати звітність до органу доходів і
зборів за основним місцем обліку
платника єдиного внеску у строки,
порядку та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI,
обчислення єдиного внеску органами
доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі актів перевірки
правильності нарахування та сплати
єдиного внеску, звітності, що подається
платниками до органів доходів і зборів,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суми виплат (доходу), на
суми яких (якого) відповідно до цього
Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI,
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок та вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством.

За донарахування органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначеної суми за кожний
повний або неповний звітний період, за
який донараховано таку суму, але не
більш як 50 відсотків суми
донарахованого єдиного внеску (п. 3 ч. 11
ст. 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI,
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедура нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) страхувальниками, визначеними
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон), нарахування і сплати фінансових
санкцій, стягнення заборгованості зі
сплати страхових коштів органами
доходів і зборів визначена Інструкцією
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженою Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455
та зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 19 вересня 2013 р. за №
1622/24154.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції, сума
єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені
відповідно до Закону підпунктом 6
пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2,
підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2
пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції,
обчислена органами доходів і зборів у
випадках, передбачених Законом, є
недоїмкою.

Згідно п. 7.1 Інструкції, за порушення
норм законодавства про єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до платників, на
яких згідно із Законом покладено
обов'язок нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок,
застосовуються фінансові санкції
(штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до п. 7.2.3 Інструкції, за
донарахування органом доходів і зборів
або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначеної суми за кожний
повний або неповний звітний період, за
який донараховано таку суму, але не
більш як 50 відсотків суми
донарахованого єдиного внеску. Для
розрахунку зазначеного штрафу
кількість звітних періодів
розраховується, починаючи з місяця, на
який припадає термін подання звітності
за період, за який донараховано
(обчислено) суми єдиного внеску, та
закінчуючи місяцем, на який припадає
отримання таким платником акта
перевірки від органу доходів і зборів
або в якому він подав звітність, де
зазначено такі донараховані суми. Якщо
за результатами перевірки виявлено в
окремих місяцях суми донарахованого
(своєчасно не обчисленого) єдиного
внеску, то за кожне таке донарахування
(кожний місяць) відповідно до Закону
накладається штраф у таких порядку та
розмірах:

для дотримання вимог щодо
максимального розміру (50 відсотків)
штрафу:

визначається сукупно сума
донарахувань за всіма звітними
періодами, в яких вони виявлені;

визначається сукупно сума штрафу за
всіма звітними періодами, у яких
виявлені донарахування та за якими
нараховано такі штрафи;

здійснюється обрахування
максимального розміру штрафу від
сукупної суми донарахувань та
порівнюється із фактично нарахованою
сумою штрафів, визначеною сукупно за
всі звітні періоди, в яких донараховано
суми єдиного внеску.

До сплати визначаються суми штрафів, що
не перевищують максимальний їх розмір,
визначений цим підпунктом. При цьому
складається рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску за формою
згідно з додатком 10 до цієї Інструкції.
Підставою для прийняття відповідного
рішення є акт перевірки платника
єдиного внеску

Згідно п. 6.3 Інструкції, органи доходів
і зборів надсилають платникам вимогу
про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника про
суми доходу (прибутку) фізичних осіб -
підприємців чи осіб, які забезпечують
себе роботою самостійно, свідчать про
донарахування сум єдиного внеску
органами доходів і зборів у
повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску;

якщо платник має на кінець
календарного місяця борги зі сплати
фінансових санкцій.

Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у
гривнях з двома десятковими знаками.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції, вимога
про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, звітів платника про
нарахування єдиного внеску та
облікових даних з карток особових
рахунків платників за формою згідно з
додатком 4 до цієї Інструкції (для
платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Як підтверджується матеріалами справи,
відповідачем була виявлена недоїмка у
позивача в розмірі 116 840,88 грн. на яку
було застосовано штрафну санкцію в
сумі 57624,37 грн., оскільки, згідно
пояснень колишніх працівників ОСОБА_6,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заробітна плата на
товаристві виплачувалася у конвертах.

Виходячи з різниці між сумами доходу,
відображеного у податковій звітності,
що подана до територіального органу
Міндоходів України та сумою, отриманою
працівниками фактично, відповідачем
проведено донарахування (доутримання)
відповідних податків та зборів.

Проте, позивач вважає, що контролюючий
орган, не взявши до уваги первинні
бухгалтерські документи позивача,
відомості про нарахування заробітної
плати, необґрунтовано послався як на
підставу для висновку в акті перевірки
про виплату позивачем не облікованих
доходів у вигляді заробітної плати
лише на поясненнях осіб, які працювали
на товаристві, а тому правові підстави
для донарахування (доутримання)
відповідних податків та зборів
відсутні.

Однак, суд звертає увагу позивача, що в
судовому засіданні 30.09.2014 були допитані
в якості свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, які перебуваючи під присягою
свідка, та, яких було попереджено про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання та
відмову від давання показань,
підтвердили суду про отримання
заробітної плати від ТОВ "Екосистеми
України", яка не відображена у
звітності підприємства.

Також, свідки підтвердили, що розмір
фактичної заробітної плати
відрізнявся від офіційної та
підтвердили факт надання своїх
письмових пояснень, які наявні у
матеріалах справи.

Крім цього, ОСОБА_4 повідомив, що
отримав від ТОВ "Екосистеми України"
лише одну заробітну плату в конверті за
серпень 2013 в розмірі 3500,00 грн., в т.ч. як
працював на товаристві протягом 5-ти
місяців, однак, розрахунок за період
вересень-грудень 2013 року в розмірі
близько 3154,00 грн. отримав лише після
звернення до суду.

Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що також
нерегулярно отримував від ТОВ
"Екосистеми України" заробітну плату у
готівковій формі в розмірі 4000,00 грн. та
5000,00 грн.

Крім цього, ТОВ "Екосистеми України"
повністю так і не розрахувалося із
ОСОБА_6.

Враховуючи матеріали справи, суд
дійшов висновку, що ДПІ у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві правомірно
застосувала штрафну санкцію в сумі
57624,37 грн. на недоїмку позивача в
розмірі 116 840,88 грн., оскільки, згідно
пояснень свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 підтверджується факт
розбіжностей між заробітною платою,
яку працівники фактично отримували і
тією, яка зазначалася у бухгалтерських
документах та податкових звітах ТОВ
"Екосистеми України".

Таким чином, суд дійшов висновку, що
вимога про сплату боргу (недоїмки) від
25.06.2014 № Ю-000701702 та рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 25.06.2014 № є
правомірними, а, відтак, позовні вимоги
позивача є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Екосистеми України"
повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Екосистеми України"
() решту суми судового
збору у розмірі 3140,37 грн. (три тисячі сто
сорок грн. 37 коп.) на розрахунковий
рахунок № 4007 у ГУ ДКСУ у місті
Києві, код 38004897, МФО 820019, код
класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова