Справа № 818/9098/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р.
К/800/36328/14(К/800/39842/14)

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Ситникова О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області на ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2014
року по справі № 818/9098/13-а

за позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області

до ОСОБА_4

про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 3 квітня 2014
року позов Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Державного бюджету України вартість
навчання в сумі 99984 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2014
року, рішення суду першої інстанції
скасовано. Провадження по справі на
підставі пункту 1 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України закрито, оскільки справа не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач та відповідач подали
касаційні скарги.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Сумській області у
касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції та направити справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_4 в скарзі просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції, а
справу направити до цього ж суду для
продовження розгляду.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційних скарг суд касаційної
інстанції вважає, що скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 16 березня 2001
року між Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Сумській
області та Національною юридичною
академією України імені Ярослава
Мудрого (далі - НЮА України ім. Ярослава
Мудрого) було укладено угоду про
співробітництво та підготовку
фахівців з вищою юридичною освітою
(а.с.6-7).

1 вересня 2008 року між НЮА України
ім. Ярослава Мудрого, позивачем та
ОСОБА_4 було укладено договір № 046 «Про
підготовку фахівців з вищою освітою за
державним замовленням» (а.с.8).

Згідно вказаного договору НЮА
України ім. Ярослава Мудрого за
результатами державного розподілу
молодих спеціалістів зобов'язано
видати студенту направлення на роботу,
позивача зобов'язано після закінчення
студентом навчання надати йому роботу
відповідно до отриманої кваліфікації
вищої освіти, ОСОБА_4 - прибути після
закінчення навчання на місце
направлення для працевлаштування та
відпрацювати не менш як три роки згідно
з державним розподілом, а у разі
відмови працювати за призначенням -
відшкодувати до державного бюджету
вартість навчання у встановленому
порядку.

Відповідач навчався у вищому
навчальному закладі з 2008 року.

Наказом від 8 червня 2013 року № 267-С
ОСОБА_4 було відраховано з університету
у зв'язку із закінченням навчання та
видано диплом магістра.

Відповідно до розподілення
молодих спеціалістів, які закінчують
НЮА України ім. Ярослава Мудрого за
спеціальністю «Правознавство» в
червні 2013 року відповідача направлено
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Сумській області (а.с.10)

Відповідач отримавши диплом і
направлення щодо працевлаштування у
визначений термін до роботи за
призначенням не приступив і не
відшкодував вартість навчання, тому
Головне управління Пенсійного фонду
України в Сумській області звернулось
до суду з даним позовом.

Суд апеляційної інстанції закриваючи
провадження по справі виходив з
наступних мотивів з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 цього ж Кодексу
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Частиною 2 зазначеної статті
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що у спірних
правовідносинах Головне управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області не здійснює функцій суб'єкта
владних повноважень у сфері
управлінської діяльності.

Даний спір є приватно - правовим, а тому
його належить розглядати в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції, встановивши
фактичні обставини справи та
аналізуючи зазначені вище норми
чинного законодавства, дійшов
обґрунтованого висновку щодо закриття
провадження по справі, оскільки даний
спір не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином суд касаційної інстанції,
вважає ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 3 червня 2014 року такою, що прийнята
з правильним застосуванням норм
процесуального права, тому не вбачає
підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області залишити без
задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Рецебуринський Ю.Й.

Ситников О.Ф.