Справа № 813/4924/14
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р.
Справа № 876/8000/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

представника позивача - Чорнія О. Б.;

представника відповідача - Романа Н. О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Західенерго» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Західенерго» до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2014 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Західенерго» до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про арешт коштів Відділу примусового
виконання рішень Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області № 43619576 від 01 липня 2014 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що на момент винесення
постанови № 43619576 від 10 червня 2014 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови № 20566877 від 21
березня 2014 року, виконавчий документ, а
саме постанова № 20566877 від 21 березня 2014
року про стягнення виконавчого збору
не набрала законної сили, оскільки
оскаржена в судовому порядку та 24
червня 2014 року Львівським окружним
адміністративним судом прийнято
постанову, якою визнано протиправною
та скасовано постанову № 20566877 від 21
березня 2014 року про стягнення
виконавчого збору

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - публічним
акціонерним товариством «ДТЕК
Західенерго», подано апеляційну скаргу
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що державним
виконавцем порушено вимоги Закону
України «Про виконавче провадження».

Представник позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить таку залишити без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, проаналізувавши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України 28 травня 2014 року
винесено постанову ВП № 43135516 про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання постанови
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України ВП
№ 20566877 від 21 березня 2014 року про
стягнення виконавчого збору та
виконавчий документ скеровано для
виконання у відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, за місцезнаходженням
боржника, оскільки за даним виконавчим
документом сума стягнення становить 4549
708,48 грн.

10 червня 2014 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
43619576, з примусового виконання
постанови № 20566877, винесеної 21 березня
2014 року відділом примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, про стягнення з ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» виконавчого збору в сумі
4549708,48 грн.

Позивачем було оскаржено у судовому
порядку постанову про стягнення
виконавчого збору від 21 березня 2013 року
№ 20566877.

Львівським окружним адміністративним
судом 24 червня 2014 року прийнято
постанову, якою визнано протиправною
та скасовано постанову про стягнення
виконавчого збору № 20566877 від 21 березня
2014 року. Постанова не набрала законної
сили.

Заступником начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області 24 червня 2014 року
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою накладено арешт
на все рухоме та нерухоме майно ПАТ
«ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» у межах суми
звернення стягнення 4549708,48 грн та
заборонено здійснювати відчуження
вищевказаного майна в межах суми боргу.

Заступником начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області 01 липня 2014 року
винесено постанову про арешт коштів
боржника ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», якою
накладено арешт на кошти, що містяться
на всіх відкритих рахунках та належать
боржнику у межах суми боргу.

Відповідно до ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
чи бездіяльністю державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси, а також якщо
законом не встановлено інший порядок
судового оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому ж Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
же Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього ж Закону
підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим же Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим же Законом.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
зокрема, шляхом винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм
та як підтверджується матеріалами
справи, державним виконавцем своєчасно
і в повному обсязі вчинено виконавчі
дії та вжито вичерпних заходів для
забезпечення реального виконання
постанови № 20566877, винесеної 21 березня
2014 року відділом примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, про стягнення з ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» виконавчого збору в сумі
4549708,48 грн.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції та зазначає, що твердження
позивача про те, що постанова № 20566877
від 21 березня 2014 року про стягнення
виконавчого збору не набрала законної
сили, оскільки оскаржена в судовому
порядку, відтак державний виконавець
відкрив виконавче провадження з
примусового виконання постанови про
стягнення виконавчою збору в порушення
вимог статті 19 Закону України «Про
виконавче провадження», є
безпідставним, оскільки Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено набрання законної сили
постановою про стягнення з боржника
виконавчого збору після її оскарження,
у зв'язку з чим оскарження такої
постанови не впливає на набрання нею
законної сили.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Західенерго» залишити без задоволення,
а постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року в справі № 813/4924/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 29
вересня 2014 року.