Справа № 806/2590/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
Житомир справа №
806/2590/14

категорія 6.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача
Кирейчука В.Д.,

за участі представника відповідача
Піхулі О.В.,

за участі третьої особи ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Словечанського споживчого
товариства до реєстраційної служби
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області, третя
особа: ОСОБА_3 про скасування рішень,

встановив:

Словечанське споживче товариство
звернулось до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправними та
скасувати рішення реєстраційної
служби Овруцького районного
управління юстиції Житомирської
області № 12965110 від 12 травня 2014 р. про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та № 13060693 від 15 травня 2014 р.
про відмову у скасуванні. Позовні
вимоги обґрунтовує тим, що підставою
для реєстрації права власності за
ОСОБА_3 на нежитлове приміщення
магазин, що розташований: АДРЕСА_1 стало
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 14 квітня 2008 р.,
відповідно до якого визнано належно
оформленим договір купівлі-продажу
магазину, який знаходиться в АДРЕСА_2
від 28 жовтня 2006 р. між ОСОБА_3 та СТОВ
"Словечно" дійсним; визнано за ОСОБА_3
право власності на магазин, який
знаходиться в АДРЕСА_2 від 28 жовтня 2006 р.
Зазначає, що рішенням Апеляційного
суду Житомирської області від 31 жовтня
2013 р. скасовано рішення Овруцького
районного суду Житомирської області
від 14 квітня 2008 р. та ухвалено нове
рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 у
задоволенні позову до СТОВ "Словечно".
Дізнавшись про рішення реєстраційної
служби Овруцького районного
управління юстиції Житомирської
області № 12965110 від 12 травня 2014 р. про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, позивач звернувся до
відповідача із заявою про скасування
запису у Державному реєстрі про право
власності за третьою особою на
нерухоме майно, однак, рішенням
відповідача № 13060693 від 15 травня 2014 р.
відмовлено у скасуванні. Вважає, що
оскаржувані рішення підлягають
скасуванню, оскільки відсутні
документи, які підтверджують право
власності ОСОБА_3 на магазин, що
розташований: у АДРЕСА_2. Також,
зазначає, що третьою особою
безпідставно використовується
приміщення Словечанського споживчого
товариства 39,8 кв. м, яке не продавалось
і не передавалось в оренду, і прохання
позивача звільнити незаконно зайняте
приміщення, останньою залишені без
уваги.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнала та просила відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях
(а.с. 58-60).

Третя особа та її представник у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали та просили відмовити у
задоволенні позову Словечанського
споживчого товариства.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про часткове
задоволення позову з огляду на
наступне.

Так, рішенням державного реєстратора
реєстраційної служби Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області проведено
державну реєстрацію права власності на
нежитлове приміщення, магазин, що
розташований: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (а.с.
104).

Як вбачаться зі змісту спірного
рішення, державну реєстрацію права
власності відповідачем проведено на
підставі частини 2 статті 9 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", пункту16 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 р. №703.

Перевіряючи спірне рішення на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд відзначає
наступне.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулює Закон України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", а
процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень визначена
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703
(у редакції, чинній на дату прийняття
спірного рішення).

Згідно із підпунктом 1 частини 2 статті 9
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", державний реєстр прав
містить відомості про зареєстровані
права і обтяження, суб'єктів прав,
об'єкти нерухомого майна, документи, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав. Невід'ємною складовою
частиною Державного реєстру прав є
база даних про реєстрацію заяв і
запитів та реєстраційні справи.

Згідно із частиною 1 статті 15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державна реєстрація
прав проводиться на підставі: 1)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом; 2) свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; 3) свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 4) державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; 5) рішень судів,
що набрали законної сили; 6) інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Перелік документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно визначений пунктом 27
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно, а саме: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

У ході судового розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_3 державному
реєстратору, крім інших документів,
було рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 14 квітня 2008 р.
(а.с. 18) та витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
комунального підприємства
"Коростенське міжміське бюро технічної
інвентаризації Житомирської обласної
ради" № 19459034 від 08 липня 2008 р. (а.с. 106).

Так, 28 жовтня 2006 р. між ОСОБА_3 та СТОВ
"Словечне" укладено договір
купівлі-продажу магазину,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.
49). Даний договір нотаріально не
посвідчений.

У березні 2008 року, ОСОБА_3 звернулась до
Овруцького районного суду
Житомирської області з позовом до СТОВ
"Словечно" про визнання дійсним
договору купівлі-продажу магазину від
28 жовтня 2006 р. та визнання за нею права
власності на магазин.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 14 квітня 2008 р.
визнано належно оформлений договір
купівлі-продажу магазину, який
знаходиться в АДРЕСА_2 від 28 жовтня 2006 р.
між ОСОБА_3 та СТОВ "Словечно" дійсним.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
магазин, який знаходиться в АДРЕСА_2 від
28 жовтня 2006 р. (а.с. 18).

На підставі даного рішення,
комунальним підприємством
"Коростенське міжміське бюро технічної
інвентаризації Житомирської обласної
ради" зареєстровано право власності за
ОСОБА_3 на нежиле приміщення, магазин,
загальною площею 271,4 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що
стверджується витягом № 19459034 від 08
липня 2008 р. (а.с. 106)

Однак, 31 жовтня 2013 р. рішенням
Апеляційного суду Житомирської
області скасовано рішення Овруцького
районного суду Житомирської області
від 14 квітня 2008 року скасувати та
ухвалено нове рішення про відмову
ОСОБА_3 у задоволенні позову до СТОВ
"Словечно" про визнання угоди дійсною
та визнання права власності на майно
(а.с. 15-17).

Враховуючи те, що рішення Овруцького
районного суду Житомирської області
від 14 квітня 2008 р., яке стало підставою
для проведення відповідачем державної
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення (а.с. 23) і
прийняття відповідного рішення,
скасовано рішенням Апеляційного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2013 р.,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині скасування рішення
реєстраційної служби Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 12965110
від 12 травня 2014 р.

Суд не приймає до уваги твердження
представника третьої особи, що даним
рішенням жодним чином не порушуються
права та інтереси позивача, оскільки
останнім надано докази, які
підтверджують право власності на
спірне приміщення, площею 38, 9 кв м., а
саме: справа на домоволодіння,
свідоцтво про право власності (а.с. 34-39).

Суд не вбачає підстав для задоволення
вимоги позивача про скасування рішення
реєстраційної служби Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області про відмову у
скасуванні № 30060693 від 15 травня 2014 р.
(а.с. 22), з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 20 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що у Державному реєстрі
прав на кожний об'єкт нерухомого майна,
право власності на який заявлено
вперше, за рішенням державного
реєстратора відкривається відповідний
розділ та реєстраційна справа.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності,
відповідачем на підставі рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень № 12965110 від 12 травня 2014 р.
внесено запис про право власності №
5614910 (а.с. 23).

Уповноважена особа Словечанського
споживчого товариства звернулась до
відповідача із заявою про скасування
даного запису.

Однак, рішенням реєстраційної служби
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області № 30060693
від 15 травня 2014 р. відмовлено позивачу у
скасуванні запису.

Суд вважає таке рішення відповідача
правомірним, з огляду на слідуюче.

Процедуру прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав) та скасування записів
(далі - заява) Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури визначає Порядок прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затверджений наказом
Міністерства юстиції України від 12.12.2011
N 3502/5 та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 12 грудня 2011 р. за N
1429/20167.

Пунктом 2.6 даного Порядку визначено, що
для внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у
пункті 2.3 цього розділу.

Враховуючи те, що позивачем не було
надано рішення суду про скасування
рішення державного реєстратора, на
підставі якого до Державного реєстру
прав внесено запис про право власності,
суд вважає правомірною відмову
відповідача у скасуванні запису.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову в
силу положень частини 2 статті 71 КАС
України не спростував покликання
позивача і не довів відповідність
оскаржуваного рішення вимогам частини
3 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Позивач, в силу положень частини 1
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, повинен довести
ті обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги, проте всупереч вказаній нормі
не довів суду належними доказами
наявність обставин, що обґрунтовують
його позовні вимоги в цілому.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати рішення реєстраційної
служби Овруцького районного
управління юстиції Житомирської
області про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень № 12965110 від 12 травня 2014 р.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь Словечанського
споживчого товариства 36,54 грн.
сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 20
серпня 2014 р.