Справа № 813/1116/14
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р.
Справа № 876/8779/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2014 року про забезпечення
адміністративного позову у справі за
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до Головного управління
юстиції у Львівській області,
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області, відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В
И Л А:

08.02.2014 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
протиправними дій державного
виконавця при винесені постанови від
31.12.2013 року ВП № 37670178 та скасування
постанови про накладення штрафу від
31.12.2013 року № ВП № 37670178.

Разом з позовною заявою позивачем було
подано клопотання про забезпечення
позову, шляхом заборони Головному
управління юстиції у Львівській
області, управлінню державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області вчиняти будь-які дії по
виконанню постанови від 31.12.2013 року ВП
№ 37670178 про накладення штрафу в розмірі
2040,00 грн. в тому числі заборони
накладати штрафи, арешт на кошти або
виставляти платіжні вимоги про
списання коштів з рахунків Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області, до набрання
чинності судовим рішенням по даному
спору.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року в задоволенні клопотання
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області про
забезпечення адміністративного позову
відмовлено.

Позивач ухвалу оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану ухвалу скасувати
та прийняти нову, якою задовольнити
клопотання про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі покликаються на
те, що невжиття заходів забезпечення
позову може спричинити порушення
чинного законодавства, заподіяння
значної шкоди їхнім правам, свободам та
інтересам та правам, свободам та
інтересам пенсіонерів, які отримують
пенсії відповідно до інших законів за
рахунок страхових внесків підприємств,
які обліковуються на рахунках органів
Пенсійного фонду, відкритих в ощадному
банку.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи. що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання
про забезпечення адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не зазначено
належних та достатніх аргументів, які
свідчили б про те, що існує очевидна
небезпека того, що у випадку невжиття
судом вказаних заходів до забезпечення
адміністративного позову виконання
рішення у даній справі стане
неможливим або для його виконання
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідачів про визнання
протиправними дій державного
виконавця при винесені постанови від
31.12.2013 року ВП № 37670178 та скасування
постанови про накладення штрафу від
31.12.2013 року № ВП № 37670178.

Заявник в порядку забезпечення позову
просить вжити заходи забезпечення
позову шляхом заборони відповідачам
вчиняти будь-які дії по виконанню
постанови від 31.12.2013 року ВП № 37670178 про
накладення штрафу в розмірі 2040,00 грн. в
тому числі заборони накладати штрафи,
арешт на кошти або виставляти платіжні
вимоги про списання коштів з рахунків
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області, до
набрання чинності судовим рішенням по
даному спору.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд
за клопотанням позивача або з власної
ініціативи може постановити ухвалу про
вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

З цього приводу свої роз'яснення надав
Пленум Вищого адміністративного суду
України у Постанові № 2 від 6 березня 2008
року «Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ».

Згідно ч. 2 п.17 цієї Постанови в ухвалі
про забезпечення позову суд повинен
навести мотиви, з яких він дійшов
висновку про існування очевидної
небезпеки заподіяння шкоди правам,
свободам та інтересам позивача до
ухвалення рішення в адміністративній
справі, або захист цих прав, свобод та
інтересів стане неможливим без вжиття
таких заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також вказати ознаки, які
свідчать про очевидність
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Відтак, аналіз норм чинного
законодавства свідчить, що заявник
повинен обгрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову, вказати про наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу забезпечення позову. Факт
наявності визначених обставин має
підтверджуватись певними доказами, як
це встановлено положеннями ст. ст. 69-72
КАС України. При цьому обов'язок
доказування покладається на сторони, а
тому кожна сторона повинна довести
наявність тих обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що позивач не
навів будь-яких, в тому числі належних
та допустимих аргументів, які свідчили
б про те, що існує очевидна небезпека
того, та у випадку невжиття заходів до
забезпечення адміністративного
позову, виконання рішення у даній
справі стане неможливим для його
виконання необхідно буде докласти
значних зусиль та витрат.

Адекватність заходу забезпечення
позову, що застосовується судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, та майнових наслідків
заборони відповідачеві вчинити певні
дії.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів, оскільки обмеження можливості
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2014 року у справі №813/1116/14 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний