Справа № 2а/1670/816/11
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/59552/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Лосєв А.М. Шипуліна
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Хорольської міжрайонної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 р.

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р.

у справі №2а-1670/816/11

за позовом Хорольської міжрайонної
державної податкової інспекції
Полтавської області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ :

Хорольська міжрайонна державна
податкова інспекція Полтавської
області (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 (далі - відповідач)
про стягнення фінансових санкцій.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р.,
позовні вимоги задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь
Державного бюджету України
заборгованість зі сплати штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 680,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками податкового органу
проведено перевірку позивача з питань
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, про що
складено акт від 22.11.2010 р.
№018916/27/23/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення позивачем вимог п.п.1, 9, 11, 12, 13
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

За результатами проведеної перевірки
податковим органом прийнято рішення
від 10.12.2010 р. №/0, яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1 383,60 грн., які не були
сплачені у встановлений
законодавством строк, що стало
підставою для звернення податкового
органу з вказаним позовом до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Спірною є сума застосованих податковим
органом штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 703,60 грн., несплачена
відповідачем у встановлений
законодавцем строк, за порушення вимог
п.12 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», виявлене під час перевірки
останнього, що виразилося у веденні з
порушенням встановленого порядку
обліку товарів за місцем реалізації,
зберігання та здійснення реалізації
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку на суму 351,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було оскаржено рішення від
10.12.2010 р. №/0 в судовому порядку.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.04.2011 р. у
справі №2а-1670/2481/11 у задоволенні
позовних вимог про скасування рішення
від 10.12.2010 р. №/0 позивачу
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2011 р.
скасовано рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
скасування рішення у частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення встановленого
порядку обліку товарів за місцем
реалізації, зберігання та здійснення
реалізації товарів, які не обліковані в
установленому порядку та прийнято
нове, яким скасовано рішення від 10.12.2010
р. №/0 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за вказане
порушення. У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про стягнення 703,60 грн.,
які є штрафними (фінансовими)
санкціями, застосованими до
відповідача за порушення вимог п.12 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у вказаному
розмірі, визнано протиправним та
скасовано судовим рішенням, яке на час
вирішення даної справи набрало
законної сили.

Згідно частини першої ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи факти, встановлені під час
розгляду справи №2а-1670/2481/11, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку стосовно
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 703,60 грн.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Хорольської
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р. у
справі №2а-1670/816/11 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Лосєв А.М. Шипуліна Т.М.