Справа № 825/1163/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/1163/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді
- Кашпур О.В.,

при секретарі
- Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові, без фіксації
судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України, справу за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів в Чернігівській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 08.04.2014 звернувся до суду з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 і просить стягнути з
відповідача податковий борг з податку
на додану вартість в сумі 75744,33 грн. та
по єдиному податку з фізичних осіб в
сумі 959,57 грн., мотивуючи тим, що
відповідач належні платежі до бюджету
не сплачує.

Представник позивача надав до суду
заяву, у якій просив справу розглянути
за його відсутності та задовольнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду
заяву, у якій просив справу розглянути
за його відсутності та надав
заперечення, де позовні вимоги не
визнав та зазначив, що в період з 16.04.2013
по 12.05.2013 працівниками Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
була проведена документальна планова
виїзна перевірка з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, за результатами
якої, не відображено юридичний факт
перебування відповідача як платника
податків, у період 2011 року на спрощеній
системі оподаткування. Зазначає, що
13.12.2010 ним, у встановленому порядку,
було подано до ДПІ у м. Чернігові заяву
про застосування в 2011 році спрощеної
системи оподаткування з доданням
платіжного документа про сплату
(перерахування) єдиного податку, яка
була прийнята та зареєстрована.
Відмова у видачі свідоцтва про сплату
єдиного податку на адресу відповідача
не надходила, тому відповідач зазначає,
що Закон України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності», у разі якщо суб'єкту
господарювання у встановлений строк не
направлено дозвільного документу а бо
відмови в його наданні, то суб'єкт
господарювання має право провадити
певні дії щодо здійснення
господарської діяльності. Тому
відповідач вважає, що протягом 2011 року
він був платником єдиного податку та
перебував на спрощеній системі
оподаткування. Вказані обставини
залишені поза увагою та не відображені
в акті перевірки. Разом з тим, вважає, що
вказане вище спростовує твердження ДПІ
про наявність податкового
правопорушення у період 2011, 2012 років та
свідчить про необгрунтованість
розрахунків наведених в акті перевірки
та безпідставність застосування щодо
діяльності платника у вказаний період
норм Закону України "Про податок на
додану вартість". Таким чином, зазначає,
що звітний/обліковий період згідно
пункту 181.1 статті 181 розділу V
Податкового кодексу України в даному
випадку застосовується, як останні 12-ть
календарних місяців. А отже, навіть в
разі перевищення граничного розміру
сукупного доходу в 2011 році, обов'язок
платника щодо реєстрації платником ПДВ
виникає лише в 2012 році. Щодо можливості
донарахування ПДВ за 2010 рік відповідач
зазначає, що чинне, у вказаний період,
законодавство у т.ч. Указ Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» та
Закон України "Про податок на додану
вартість", не містить та не передбачає
ні порядку, ні механізму
нарахування/перерахування ПДВ у
випадку перевищення ФОП граничного
ліміту (500 тис. грн). В даному випадку,
перевищення обсягів виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) - 500 тис. грн.., відбулось за
наслідками 9-ти місяців 2010 року, з
переходом відповідача до загальної
системи оподаткування в 4-му кварталі
2010 року. Отже, саме з вказаного моменту
слід відраховувати і суму (300 тис. грн..)
від здійснення операцій з поставки
товарів (послуг), передбачену пп.2.3.1 п.2.3
ст.2 Закону України «Про податок на
додану вартість», п.181.1 ст.181
Податкового кодексу України, для
встановлення моменту виникнення у
відповідача обов'язку зареєструватись
платником ПДВ. Таким чином, розрахунок
донарахованих ДПІ у м. Чернігові
платнику податків є невірним та
необґрунтованим. Враховуючи зазначене,
відповідач просить відмовити ДПІ в м.
Чернігові в задоволенні позовних
вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований Виконавчим комітетом
Чернігівської міської ради, про що до
Єдиного державного реєстру було
включено відомості 27.04.2007 (а.с.4-5). З
28.04.2007 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
знаходиться на обліку у ДПІ в м.
Чернігові як платник податків (а.с.6).

Відповідно до пп. 14.1.156 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Згідно пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Відповідач несвоєчасно і не в повному
обсязі вносить податки до бюджету.
Згідно розрахунку позивача відповідач
має податковий борг з податку на додану
вартість в сумі 75744,33 грн. та по єдиному
податку з фізичних осіб в сумі 959,57 грн.

Податковий борг по єдиного податку з
фізичних осіб утворився внаслідок
несплати податкового зобов'язання
визначеного платником самостійно в
заяві про застосування спрощеної
системи оподаткування від 07.12.2012 (а.с.13).

Податковий борг відповідача з податку
на додану вартість виник на підставі
несплати зобов'язань за податковим
повідомленням-рішенням від 18.09.2013
№ в розмірі 66931,00 грн., яке було
отримано відповідачем 19.10.2013 (а.с.7).

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129
Податкового кодексу України пеня
нараховується: після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня. Нарахування пені
розпочинається: при самостійному
нарахуванні суми грошового
зобов'язання платником податків - від
першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного
цим Кодексом; при нарахуванні суми
грошового зобов'язання контролюючими
органами - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного у податковому
повідомленні-рішенні згідно із цим
Кодексом.

На підставі п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст.. 129 ПК
України відповідачу за несвоєчасну
сплату податкового зобов'язання з
податку на додану вартість нараховано
пеню в сумі 8813,33 грн.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

ФОП ОСОБА_1 було оскаржено податкове
повідомлення-рішення від 18.09.2013 №
до Чернігівського окружного
адміністративного суду. Постановою
суду від 27.05.2014 року в справі № 825/1388/14 в
задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ в м. Чернігові
№ від 18.09.2013 було відмовлено
(а.с.60-66).

Постанова суду від 27.05.2014 року набрала
законної сили, оскільки ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.08.2014 року
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду було повернено
апелянту.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що податкове зобов'язання ФОП
ОСОБА_1 з податку на додану вартість,
визначене податковим
повідомленням-рішенням від 18.09.2013
№ було узгоджене в судовому
порядку.

Відповідно до пп.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.4. ст.59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст.. 59 ПК України
відповідачу було направлено податкову
вимогу № 9-17 від 23.01.2014, яка була
отримана відповідачем 24.01.2014 (а.с.14).

Відповідно до п. 41.5 ст.41 Податкового
кодексу України органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і належать задоволенню
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, 14030, АДРЕСА_1)
податковий борг:

з податку на додану вартість в сумі
75744,33 грн. та перерахувати на р/р
0002, отримувач: Державний бюджет,
код 14010100, код виду сплати 147, банк
отримувача: ГУДКС України у
Чернігівській області, код 38054398, МФО
853592;

по єдиному податку з фізичних осіб в
сумі 959,57 грн. та перерахувати на р/р
0002, отримувач: УК у м.Чернігові/
м.Чернігів/ 18050400, код 18050400, код виду
сплати - 147, , банк
отримувача: ГУДКС України в
Чернігівській області, МФО 853592..

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур