Справа № 552/3464/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.Справа № 552/3464/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 27.06.2014р.
по справі № 552/3464/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області

про перерахунок та виплата додаткової
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 06 червня 2014 року
звернувся до Київського районного суду
м. Полтави з позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області, в якому просив
суд:

- визнати дії Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком, встановленої статтею 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" протиправними.

- зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області провести ОСОБА_1 нарахування та
виплату відповідно до етапі 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком з 01 січня 2014 року з урахуванням
ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік, з
урахуванням проведених виплат, та до
змін в законодавстві.

- зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області подати звіт до суду першої
інстанції про виконання судового
рішення протягом 1 місяця з дня
набрання законної сили постанови суду.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії та інвалідом 2 групи. Вважає,
що відповідно до ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має право
на призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
як інвалід 2 групи.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Київського районного суду
м. Полтави від 27.06.14 року позов
задоволено.

Визнано дії Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком, встановленої статтею 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" протиправними.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області І провести перерахунок
додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до
ст. 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне "енсійне
страхування" у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком за період з 01 січня 2014
року та провести виплату недоплаченої
пенсії з урахуванням проведених
виплат.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач ОСОБА_1 є
потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, позивачу
встановлено 2 групу інвалідності.

Також встановлено, що позивач як
пенсіонер перебуває на обліку в
Головному управлінні пенсійного фонду
України в Полтавській області.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
проведення перерахунку пенсії
відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
796-ХІІ, а відповідач неправомірно
відмовив у проведенні вказаного
перерахунку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
№796-ХІІ.

Статтею 49 Закону України №796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України №
796-ХІІ в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по першій групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по третій
групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
№796-ХІІ особам, віднесеним до першої
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам першої
групи 100 % мінімальної пенсії за віком;
інвалідам другої групи 75 % мінімальної
пенсії за віком; інвалідам третій групи
50 % мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що при обчисленні
державної та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, розмір
мінімальної пенсії за віком
розраховується виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А саме відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України. При
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Таким чином позивач з 01 січня 2014 року
має право на отримання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у відповідному розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
що передбачено ст. 50 Закону "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Із статі 50 вказаного Закону випливає,
що під час визначення розміру пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно із чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", де зазначено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
приходить до висновку, що при
визначенні розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягають ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням визначення поняття
мінімального пенсії за віком частиною 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а не постанови Кабінету
Міністрів України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки, наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії та
додаткової пенсії, за шкоду заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено Законом України N 796-XII.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на прийняте колегією суддів
рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скарзі без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 27.06.2014р. по справі №
552/3464/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Зеленський В.В.