Справа № 754/10487/14-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Ярошенко С.В. № 2а-516/14
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Мельничука В.П., Мацедонської
В.Е., розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Деснянського районного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва (надалі за
текстом - «Управління») здійснити з 2013
року перерахунок основної та
додаткової пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за
текстом - «Закон №796-XII»).

Ухвалою Деснянського районного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року
позовні вимоги залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, просить скасувати вказане
судове рішення та направити справу до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм процесуального
права, Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Відповідно до частини другої ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Особа, право, свобода чи інтерес якої
порушуються, не визнаються чи
оспорюються, має право на звернення до
суду за їх захистом чи поновленням.
Проте позивач звернувся до суду лише 23
червня 2014 року.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
не надано жодних доказів наявності
поважних причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду та
підстав для його поновлення, в зв'язку
чим, судом першої інстанції правомірно
залишено адміністративний позов за
період з 01.01.2013 року по 22.01.2014 року без
розгляду.

Посилання скаржника на положення
Віденської конвенції «Про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» від
21 травня 1963 року, де зазначено, що
позовна давність на вимоги про
відшкодування ядерної шкоди становить
тридцять років, є помилковим, з огляду
на наступне.

Зазначеною Конвенцією, передбачено, що
права на відшкодування за цією
Конвенцією втрачають силу, якщо позов
не подано протягом десяти років з дня
ядерного інциденту. Окрім того,
Конвенція передбачає відповідальність
та відшкодування за заподіяний ядерний
інцидент з боку оператора - особи,
призначеної або визнаної
відповідальною державою в якості
оператора ядерної установки. З огляду
на те, що відповідач жодним чином не
відповідає критеріям оператора
ядерної установки, встановленим
Віденською конвенцією про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду, її
застосування у цій справі є неможливим.

Також, колегія суддів зазначає, що
Конвенція не належить до
нормативно-правових актів, які
безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами даної справи.

Разом з тим, суд попередньої інстанції
не звернув уваги, що заявлені позовні
вимоги включають в себе і період в
межах встановленого ч. 2 статті 99 КАС
України шестимісячного строку.

Таким чином у суду першої інстанції
були відсутні правові підстави для
залишення позову без розгляду в
частині заявлених позовних вимог з
23.01.2014 року.

Відповідно до статті 204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є, зокрема,
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись статтями 160, 199, 204, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Деснянського районного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року в
частині залишення без розгляду
позовних вимог з 23.01.2014 року скасувати.

Справу в частині позовних вимог з 23.01.2014
року направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Деснянського
районного суду міста Києва від 26 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
В.П.Мельничук

суддя
В.Е.Мацедонська

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.