Справа № 826/12361/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2014 року 10:16
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі Тимчук М.Д.
від позивача: Новицька С.В. (довіреність
від відповідача: Фролькіс О.А.
(довіреність від 02.01.2014 р. № 4/07)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Р.В.К.»до:Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі міста
Києвапро:скасування рішення № 203 від
16.06.2014 року, а також визнання
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось ТОВ «Р.В.К.» з позовом
до УПФУ в Голосіїському районі м. Києва
(далі - УПФУ), в якому позивач просить:
- визнати дії управління ПФУ в
Голосіївському районі м. Києва при
застосуванні до ТОВ «Р.В.К.» фінансових
санкцій: штрафу у розмірі 300,75 грн. та
нарахованої пені 10% в розмірі 3497,71 грн.
- скасувати рішення № 203 від 16.06.2014
р. про застосування до ТОВ «Р.В.К.»
фінансових санкцій, винесене УПФУ в
Голосіївському районі м. Києва.
В обґрунтування позову позивач
зазначає, що спірним рішенням на нього
накладено санкції у вигляді штрафу у
розмірі 300,75 коп. та нараховано пеню у
розмірі 3497,71 грн.
Спірне рішення, як зазначає позивач,
прийнято у зв'язку з тим, що він начебто
не сплатив раніше нараховані санкції.
Однак, як зазначає позивач, санкції,
нараховані згідно останнього рішення,
були своєчасно сплачені, про що було
повідомлено відповідача.
Відтак, позивач вважає, що оскаржуваним
рішенням безпідставно донараховано
штрафні санкції у зв'язку з чим просить
спірне рішення скасувати.

Відповідач вважає спірне рішення
законним та обґрунтованим, просить у
задоволенні позову відмовити з
підстав, викладених у запереченнях на
позов. Зокрема, відповідач зазначає, що
позивачем за грудень 2010 року були
задекларовані до сплати страхові
внески. Ці внески були сплачені лише у
2014 році у зв'язку з чим і були
нараховані штрафні санкції відповідно
до вимог пенсійного законодавства.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 09.10.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
присутніх осіб, які беруть участь у
справі, з'ясувавши фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

16.06.2014 р. УПФУ прийнято оскаржуване
рішення № 203 «Про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду».

Згідно із зазначеним рішенням на
підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до позивача
застосовано штраф у розмірі 300,75 грн. та
нараховано пеню у розмірі 3497,71 грн. за
період з 20.01.2011 р. до 28.03.2014 р. за
несвоєчасну сплату страхових внесків.

Деталізація розрахунку штрафу і пені
наведена у Розрахунку фінансових
санкцій та пені по особовому рахунку за
період з 20.01.2011 р. по 28.03.2014 р., копії
якого надані як позивачем, так і
відповідачем.

Позивачем з приводу вказаного рішення
було подано скарги: 26.06.2014 р. до ГУ
Міндоходів у м. Києві та від 10.07.2014 р. до
ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві.

У відповідь ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом
від 18.07.2014 р. повідомило позивача, що
адміністрування страхових внесків не
входить до функціональних обов'язків
ДПІ.

У свою чергу ГУ Пенсійного фонду
України в м. Києві прийняло рішення від
23.07.2014 р. № 16857/08 про залишення скарги
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку на оскарження вказаного рішення
у структурі органів ПФУ.

Вказаний лист отримано позивачем 12.08.2014
р. У той же час, позивач звернувся до
суду 20.08.2014 р., а відтак, з урахуванням
положень ч. 4 ст. 99 КАС України, позивач
звернувся до суду без пропуску строку
звернення до суду.

У той же час, як вбачається з матеріалів
справи, до цього згідно із вимогою № Ю
170 У, прийнятою відповідачем 01.02.2013 р.,
позивач був зобов'язаний сплатити
недоїмку із страхових внесків станом
на 01.02.2013 р. у розмірі 3007,49 грн. (170,88
грн.+2836,61 грн. за звітний період -
грудень 2013 р.).

Наявність вказаної недоїмки
підтверджується Розрахунком сум
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за 12
місяць 2010 року, який був складений
позивачем 19.01.2011 р. та поданий до УПФУ
(далі - Розрахунок), а також карткою
особового рахунку позивача.

З наведеного вбачається, що позивачем
було самостійно визначено суму
страхових внесків за грудень 2010 року у
розмірі 3007,49 грн.

Вказана сума у розмірі 3007,40 грн. була
сплачена позивачем через банк 28.03.2014 р.
(квитанції на суму 170,88 грн. та 2836,61 грн.).
Сплата цієї суми підтверджується
позивачем та звітністю УПФУ (даними
особового рахунку).

Суд звертає при цьому увагу, що згідно
із вищезгаданим Розрахунком вказана
сума є сумою страхових внесків, яка
була задекларована позивачем, але не
сплачена у встановлені строки, а не
сумою штрафних санкцій, про що зазначає
позивач у позовній заяві.

Між тим, стягнення вказаної суми
недоїмки проводилось в рамках
виконавчого провадження ВП № 39556194, яке
закінчено 25.06.2014 р. згідно із
повідомлення стягувача (відповідача)
про сплату боргу боржником (позивачем).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Так, правовідносини у сфері
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування регулюються
відповідними положеннями Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 6 ст. 20 зазначеного
Закону, який діяв на час подання
позивачем звітності за 12 місяць 2010 року
та є чинним на даний час,
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Базовим періодом в даному випадку є
місяць (грудень 2010 р.), що випливає із
наданої звітності.

Відтак, в силу Закону позивач був
зобов'язаний сплатити нараховані
відповідності до Розрахунку внески до
20.01.2011 р.

Вказані у Розрахунку суми страхових
внесків позивачем не були сплачені у
період до 28.03.2014 р.

Частиною 2 статті 106 зазначеного Закону,
яка була чинною до 01.01.2011 р.,
встановлено, що суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини 9 ст. 106 зазначеного
Закону передбачено, що виконавчі
органи Пенсійного фонду застосовують
до страхувальників такі фінансові
санкції, зокрема: за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Згідно із п. 9.1. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, яка затверджена постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 р. № 21-1 (із змінами; далі -
Інструкція № 21-1) до страхувальників за
порушення норм законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування застосовуються фінансові
санкції відповідно до повноважень,
якими органи Пенсійного фонду були
наділені до 1 січня 2011 року.

Відповідно до п/п. 9.3.2. вказаної
Інструкції розрахунок цієї фінансової
санкції здійснюється на підставі даних
картки особового рахунку платника.

Чинною на даний час частиною 13 ст. 106
цього ж Закону встановлено, що про
нарахування пені та накладення
штрафів, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

Чинною на даний час частиною 15 статті 106
зазначеного Закону встановлено, що
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

З 01 січня 2011 року набрав чинності
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Згідно із положеннями цього Закону
частини першу - дев'яту статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
виключені із Закону № 1058-IV.

Водночас, відповідно до абзацу п'ятого
п. 7 розділу VIII. «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

У взаємозв'язку з наведеним суд
зазначає, що в даному випадку позивачем
не було своєчасно сплачено страхові
внески за звітний період - грудень 2010
року (зобов'язання грудня 2010 року), які
надалі були сплачені лише 28.03.2014 р., а
відтак, виходячи з аналізу наведених
норм матеріального права, управління
ПФУ, при прийнятті після 1 січня 2011 року
оспорюваного рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхових внесків,
діяло правомірно, оскільки порушення
щодо сплати страхових внесків виникли
у період дії пункту 2 частини дев'ятої
статті 106 Закону N 1058-IV.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 24 грудня 2013 року, 19
лютого, 26 березня, 15 жовтня, 19 листопада
2013 року (NN 21-430а13, 21-432а12, 21-71а13, 21-332а13,
21-327а13 відповідно).

Власне математичні розрахунки
розмірів штрафу та пені позивачем не
оскаржуються, у той же час, як
вбачається з матеріалів справи, ці суми
розраховані на підставі картки
особового рахунку, що відповідає
положенням Інструкції № 21-1.

Наведені позивачем доводи та надані
матеріали не спростовують наведеного
та не доводять зворотного, зокрема,
обов'язку сплати задекларованих
внесків станом на 20.01.2011 р., у зв'язку з
чим та враховуючи вищевикладене у
сукупності, підстав для скасування
оскаржуваного рішення не має та у
задоволенні позову слід відмовити у
повному обсязі.

При цьому, враховуючи те, що у
задоволенні позову слід відмовити та
беручи до уваги те, що при зверненні з
позовом за майнові вимоги, які загалом
складають 3007,49 грн., позивачем сплачено
судовий збір у загальному розмірі 182,70
грн., суд зазначає, що відповідно до
положень абз. 2 п/п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 та ч. 3 ст.
4 Закону України «Про судовий збір», ст.
87 КАС України з позивача підлягає
стягненню решта суми судового збору.

Так, загальна ставка судового збору, що
підлягає сплаті відповідно до вказаних
норм та з урахуванням розміру
мінімальної заробітної плати (1218 грн.),
складає мінімальний розмір 1 827 грн. (1,5
розміру мінімальної заробітної плати).
Відтак, враховуючи сплачену позивачем
суму та у зв'язку з відмовою у
задоволенні позову підлягає стягненню
з позивача решта суми судового збору у
розмірі 1 339,80 грн., який на підставі ст. 9
вказаного Закону підлягає зарахуванню
до спеціального фонду Державного
бюджету України. При цьому, на
виконання вимог ч. 3 ст. 258 КАС України
підлягає видачі виконавчий лист, який
надсилається судом до державної
податкової інспекції.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 181, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Р.В.К.» (код з ЄДР
31511320; адреса: 03040, м. Київ, вул.
Васильківська, 2-А кв. 44) до спеціального
фонду Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1 339,80 грн.
(одержувач платежу: УДКСУ у Печерському
р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897;
банк одержувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО:
820019; рахунок 4007, код бюджетної
класифікації 22030001; код ЄДР суду 34414689).
Після набрання постановою суду
законної сили - видати виконавчий лист.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін