Справа № 697/1170/14-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без фіксування його за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41
КАС України, апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області на постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 21 травня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
перерахування та виплати недоплачених
сум пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 17.02.2014 року позивач
звернувся з заявою до пенсійного фонду
про перерахунок пенсії в якій просив
перерахувати йому пенсію та призначити
основну та додаткову пенсію з 10.10.2012 р. з
урахуванням пільг передбачених ст.ст.
56, 57 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Проте відповідачем листом
20.02.2014 року № 1325/09 було відмовлено в
задоволенні заяви, що і стало підставою
для звернення позивача із даним
адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позовні вимоги є
обґрунтованими, оскільки матеріалами
справи підтверджено належний та
необхідний для проведення перерахунку
пенсії трудовий стаж позивача, а отже
відповідач був зобов'язаний призначити
основну та додаткову пенсію з
урахуванням пільг передбачених ст.ст.
56, 57 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів підтримує такий
висновок суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 56 ч. 2 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
управління Пенсійного фонду України в
місті Каневі та Канівському районі
повинно було провести з дня
призначення пенсії доплату в розмірі 1%
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим Законом стаж роботи
не менше як 20 років для чоловіків, але
не більше 75 % заробітку.

Судом встановлено, що оскільки йому
пенсія призначена відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», то і
збільшення її має бути проведене в
розмірах встановлених цим Законом, що
не було здійснено відповідачем.

Позивачу призначено пенсію по віку
відповідно до ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та ст. 55 Закону
№ 796-12, оскільки він є ліквідатором
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується відповідними
посвідченнями.

У зв'язку з набранням чинності Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
відповідно до вимог ст. 27, 40, 43 цього
Закону позивачу було проведено
перерахунок пенсії з урахуванням вимог
ст. 57 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того, у зв'язку, з прийняттям
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», позивачу було частково
змінено умови нарахування пенсії і не
зроблено доплату в розмірі 1%
мінімального розміру пенсії за кожний
рік роботи понад встановлений
мінімальний стаж для чоловіків.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус та соціальний захист які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст.. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Частиною 2 ст. 56 Закону України «Про
статус та соціальний захист які
постраждали наслідок Чорнобильської
катастрофи», визначено, що право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше -е вище
85 процентів заробітку.

Так як позивач є потерпілим
ліквідатором аварії на Чорнобильській
АЕС II категорії, то на момент
призначення йому пенсії станом на
03.10.2012 року відповідачем неправомірно
було призначено доплату до пенсії за
понаднормативний стаж 35 років,
оскільки таку доплату слід було
встановити за понаднормативний стаж 20
років.

Крім того, оскільки позивач у 1987 році
двічі з 04.02.1987 року по 15.02.1987 року та з
01.04.1987 року по 15.04.1987 року відряджався у
зону відчуження та, як зазначалося вище
дія ЗУ № 796-ХІІ розповсюджується на
позивача і він має право на пільги щодо
пенсійного забезпечення про
реалізацію яких він просив відповідача
у заяві.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що дії управління
Пенсійного фонду України в м. Канів і
Канівському районі Черкаської області
щодо призначення основної та
додаткової пенсії в розмірі значно
меншому від належного, свідчать про їх
неправдивість.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
- залишити без задоволення, а постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 21 травня 2014 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.