Справа № 816/3494/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року 10:53м. ПолтаваСправа №
816/3494/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Петренко О.В.,

представників позивача - Легостаєвої
Л.І., Коби Р.О.,

представника відповідача - Вербицької
І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер кар
інжиніринг" до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Інтер кар
інжиніринг"/далі-позивач; ТОВ "Інтер кар
інжиніринг"/ звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області /далі-відповідач; Кременчуцька
ОДПІ/ про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень від 10 червня 2014 року № /1257
та від 11 вересня 2014 року № 5/1732 /з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог/.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті контролюючим органом на
підставі висновків перевірок, про
порушення позивачем п. 201.1 ст. 201, п. 198.2,
п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-VI, що призвело до
завищення суми податкового кредиту за
грудень 2013 року на 27 598,47 грн, завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного /податкового/
періоду за березень 2014 року на 27 598,47 грн
та за квітень 2014 року на 27 598 грн.
Позивач вважає такі висновки
протиправними з огляду на те, що вони не
ґрунтуються на нормах Податкового
кодексу України, а перевірка проведена
без врахування всіх обставин.
Наполягав на тому, що надання права на
користування товарами за договорами
оперативного лізингу /оренди/ у
податковому обліку належить до
операцій з продажу послуг тому, якщо
місце постачання послуг з оперативної
оренди розташоване на митній території
України, то така орендна операція є
об'єктом оподаткування ПДВ. ТОВ "Інтер
кар інжиніринг" було безпосередньо
задіяне орендоване офісне приміщення
у ТОВ "Укркомплект плюс" у
господарській діяльності
підприємства, воно використовувалося
для надання у ньому послуг та виконання
робіт, що не заборонені діючим
законодавством з метою отримання
оподаткованого прибутку
підприємством.

Представники позивача у судовому
засіданні позов підтримали, просили
задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечував, просив відмовити у
його задоволенні. У письмових
запереченнях в обґрунтування
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень зазначав, що
перевірками встановлено порушення
позивачем п. 201.1 ст. 201, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 № 2755-VI під час формування
податкового кредиту з ПДВ за
наслідками господарських
взаємовідносин із ТОВ "Укркомплект
плюс". Наполягав на тому, що послуги по
оренді приміщення придбані ТОВ "Інтер
кар інжиніринг" у ТОВ "Укркомплект плюс"
не можуть приймати безпосередньої
участі в процесі виробництва позивача
тобто не використовуються в
господарській діяльності підприємства
і як наслідок, суми ПДВ сплачені при
придбанні даних послуг не повинні
відноситись до складу податкового
кредиту відповідного періоду.
Вказував, що надані позивачем в ході
проведення перевірки податкові
накладні оформлені з порушенням вимог
чинного законодавства. Виходячи з вище
викладеного контролюючим органом
правомірно констатовано завищення сум
податкового кредиту та від'ємного
значення у зв'язку з чим нараховано
позивачу відповідні податкові
зобов'язання.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтер кар
інжиніринг" зареєстроване як юридична
особа розпорядженням Виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
народних депутатів Полтавської
області 23.05.2008, ідентифікаційний код
35939368, номер запису 1 006291, а також
перебуває на податковому обліку у
відповідача та зареєстрований
платником ПДВ.

Види діяльності ТОВ "Інтер кар
інжиніринг" за КВЕД: 16.23 Виробництво
інших дерев'яних будівельних
конструкцій і столярних виробів; 25.62
Механічне оброблення металевих
виробів; 25.73 Виробництво інструментів
/основний/; 25.99 Виробництво інших
готових металевих виробів, н. в. і. у.; 46.90
Неспеціалізована оптова торгівля; 71.12
Діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих сферах
/а.с.87/.

У період з 12.05.2014 по 16.05.2014 на підставі
направлень від 08.05.2014 № 1324/16-03-15-02 та №
1323/16-03-15-02, виданих Кременчуцькою ОДПІ,
згідно із підпунктом 78.1.8 пункту 78.1
статті 78 та пункту 200.11 статті 200
Податкового Кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-VІ, відповідно до
наказу Кременчуцької ОДПІ від 08.05.2014 №
1563 проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ "Інтер кар
інжиніринг" з питань правомірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку на додану вартість у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ за грудень
2013 року, січень - березень 2014 року. За
результатами даної перевірки складено
акт від 23.05.2014 № 1470/16-03-15-02-08/35939368, в якому
відображено порушення позивачем п.198.3
ст. 198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 № 2755-VI, що призвело до завищення
суми податкового кредиту за грудень 2013
року на 27 598,47 грн, завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного /податкового/
періоду за березень 2014 року на 27 598,47 грн
(а.с. 12-51).

Не погодившись з вказаним актом
перевірки, позивач оскаржив його в
адміністративному порядку.

Відповіддю від 05.06.2014 № 13977/10/16-03/15 на
заперечення від 30.05.2014 вих. № 186
відповідачем зауважено про
встановлення таким актом викладених
останнім порушень та його
відповідність діючому законодавству
(а.с. 55-59).

На підставі акту перевірки
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення від 10.06.2014 №
/1257, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 27 598 грн (а.с.
54).

У період з 27.08.2014 по 02.09.2014 на підставі
направлення від 27.08.2014 № 2325/16-03-15-02,
виданого Кременчуцькою ОДПІ, згідно із
підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та
пункту 200.11 статті 200 Податкового
Кодексу України від 02 грудня 2010 року №
2755-VІ, відповідно до наказу
Кременчуцької ОДПІ від 27.08.2014 № 2560
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ "Інтер кар
інжиніринг" з питань правомірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку на додану вартість у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ за квітень
2014 року. За результатами даної
перевірки складено акт від 03.09.2014 №
2137/16-03-15-02-08/35939368, в якому відображено
порушення позивачем п. 201.1 ст. 201, п. 198.2,
п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-VI, що призвело до
завищення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
/податкового/ періоду за квітень 2014
року на 27 598 грн /враховуючи результати
проведеної позапланової
документальної перевірки з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за грудень 2013 року-
березень 2014 року, яка оформлена атом
від 23.05.2014 № 1470/16-03-15-02-08/35939368/ (а.с. 100-122).

На підставі даного акту перевірки
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення від 11.09.2014 №
/1732, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 27 598 грн (а.с.
124).

Не погодившись з вище зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним
податковим повідомленням-рішенням від
10 червня 2014 року № /1257 та від 11
вересня 2014 року № 5/1732, суд
виходить з наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З огляду на викладене, необхідною
умовою для віднесення сплачених у ціні
товарів (послуг) сум податку на додану
вартість до податкового кредиту є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Пункт 201.5 статті 201 Податкового кодексу
України встановлює, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 182 цього Кодексу.

Суд також враховує, що статтею 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що господарська операція -
це дія або подія, що викликає зміни у
структурі активів і зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Із положень частин 1, 3 статті 9
вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизації інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

З огляду на викладене, податковий
кредит для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість має бути фактично здійснений
і підтверджений належним чином
складеними податковими накладними,
первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Судом встановлено, що між позивачем (по
тексту договору - Орендар) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укркомплект плюс"
(по тексту договору - Орендодавець)
укладено договір оренди приміщення від
31.10.2012 № 4-АК /далі-Договір/, відповідно
до умов якого Орендодавець
зобов'язується передати Орендареві, а
Орендар зобов'язується прийняти в
строкове платне користування
приміщення вбудованого офісу, що
знаходиться за адресою: 39621, Україна,
Полтавська область, м. Кременчук,
вулиця Олександра Сербіченка, 5, всього
загальна площа складає 184 кв. м та
зобов'язується сплачувати
Орендодавцеві орендну плату на умовах
даного договору та утримувати передане
в оренду майно у належному стані.
Відповідно до пункту 2.1 даного договору
Орендар зобов'язується
використовувати орендоване приміщення
для використання у господарській
діяльності. Майно, що орендується,
вважається переданим Орендареві з дати
підписання Акта передання-приймання
майна, що орендується. Строк оренди
складає 1 рік /пункти 4.1-4.2 даного
Договору/. Орендна плата за 1
календарний місяць оренди приміщення
визначається із розрахунку 325,00 грн за 1
кв. м і становить 59 800,00 грн на місяць в
т.ч. ПДВ 20%- 9 966,67 грн. Орендна плата
включає в себе комунальні та інші
супутні послуги, пов'язані з орендою
даного приміщення. Даний Договір
вважається укладеним та набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та його скріплення печатками
сторін. Строк дії Договору
закінчується 31.10.2013 /пункт 10.1-10.2
Договору/ (а.с. 60-63). Додатковою угодою
від 30.10.2013 термін дії договору
продовжено до 31.10.2014 /а.с.64/.

На підтвердження виконання умов
вказаного Договору позивачем суду
надано: акт прийому-передачі
приміщення в оренду від 01.11.2012; акт
прийому-передачі приміщення з оренди
від 31.12.2013; акти надання послуг: від
31.01.2013 № 15, від 28.02.2014 №30, від 31.03.2013 №41,
від30.04.2013 № 57, від 31.05.2013 № 74, від 31.07.2013 №
106, від 31.12.2013 № 183; податкові накладні:
від 31.12.2013 №5, від 31.01.2013 № 13, від 28.02.2013 №
13, від 31.03.2013 №11, від 30.04.2013 №10, від 31.05.2013
№ 10, від 31.07.2013 № 11; бухгалтерську
довідку про погашення заборгованості
станом на 29.09.2014 з відповідними
банківськими виписками /а.с. 65-80; 214-221/.

Станом на дату судового розгляду
справи за позивачем рахується
кредиторська заборгованість перед ТОВ
"Укркомплект плюс" по сплаті орендних
платежів /а.с.210-214/.

Відповідно до матеріалів справи,
підставою для формування позивачем
податкового кредиту за грудень 2013 року
/а.с.150/стали наступні податкові
накладні: від 31.12.2013 №5, від 31.01.2013 № 13,
від 28.02.2013 № 13, від 31.03.2013 №11, від 30.04.2013
№10, від 31.05.2013 № 10, від 31.07.2013 № 11 на
загальну суму 165 590,7 грн, сума ПДВ 27 598,47
грн (а.с.74- 80).

В актах перевірки контролюючий орган
дійшов висновку, що згідно даних
декларації з податку на додану
вартість за березень 2014 року
встановлено декларування ТОВ "Інтер
кар інжиніринг" залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду/ фактично
неоплачена сума податку/ в розмірі 65 323
грн, в тому числі по контрагенту ТОВ
"Укркомплект плюс" на загальну суму 27
598,47 грн.

Дані висновки аргументовано тим, що
згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців основним видом
економічної діяльності ТОВ "Інтер кар
інжиніринг" зазначено "виробництво
інструментів". Виробничі потужності
підприємства для здійснення ним
господарської діяльності та офісне
приміщення, загальна площа яких
становить 1 162,6 кв. м знаходяться за
адресою: м. Кременчук, тупик 7-й
Хорольський, б. 3/24. Також у ТОВ "Інтер
кар інжиніринг" є власні складські
приміщення загальною площею 2 748,5 кв. м,
які знаходяться в с. Кам'яні Потоки.
Маючи власні приміщення загальною
площею 3 911,1 кв. м, оренда приміщень у ТОВ
"Укркомплект Плюс" є недоцільною та
економічно необґрунтованою. Отже,
послуги по оренді приміщення не можуть
приймати безпосередньої участі в
процесі виробництва інструментів та їх
подальшої реалізації, тобто не
використовуються в господарській
діяльності підприємства і як наслідок,
суми ПДВ сплачені при придбанні даних
послуг не повинні відноситись до
складу податкового кредиту
відповідного періоду.

Дані висновки контролюючого органу суд
оцінює критично з огляду на наступне.

Частина перша статті 3 Господарського
кодексу України визначає господарську
діяльність як діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Відповідно до статті 43 Господарського
кодексу України підприємці мають право
без обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом. Перелік
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню, а також
перелік видів діяльності,
підприємництво в яких забороняється,
встановлюються виключно законом.

При цьому, діюче законодавство України
не містить будь-яких заборон чи
обмежень на ведення господарської
діяльності з оренди нерухомого майна
та/або використання іншого майна, що
знаходиться у приватній власності.

З пояснень представника позивача
встановлено, що ТОВ «Інтер кар
інжиніринг» було створене в 2008 році з
основним видом діяльності
«Інжинірингові послуги» з постановки
на виробництво відливок «Рама бокова»,
«Балка надрессорна», «Клин», «Корпус
ПМКП», «Автозчеп», на підприємствах
країн СНД та далекого зарубіжжя. Для
цього на підприємстві був створений
штат технологів, інженерів, ливарників.
Оскільки підприємство не мало власних
приміщень для розміщення працівників,
з ТОВ «Укркомплект плюс» був укладений
зазначений вище договір оренди від
31.10.2012 №4-АК.

У зв'язку з розвитком виробництва,
розширенням сфери послуг, які
надавалися та надаються підприємством,
у 2009 році ТОВ «Інтер кар інжиніринг»
придбана у власність виробнича будівля
«майстерні» за адресою: вул. 7-й
Хорольський тупік 324, м. Кременчук, у
якій на той час були розташовані
виключно виробничі приміщення, з
парком верстатів, а також придбані
поетапно 3 верстати з ЧПУ для
проведення механічної обробки
заготовок для виготовлення
модельно-стрижньового оснащення,
приймальних шаблонів, нестандартного
устаткування. У власності підприємства
також знаходяться складські
приміщення, розташовані у с. Кам'яні
Потоки. Офісні приміщення
підприємством у власність не
набувалися.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 1 Закону України «Про захист
прав споживачів» офісним приміщенням є
будь-яке приміщення (будівля тощо), в
якому знаходиться суб'єкт
господарювання або його філія, або його
структурний підрозділ, або
представництво.

Протягом 2009-2012 підприємство в
основному виконувало роботи по наданню
інжинірингових послуг і виготовленню
модельно-стрижньового оснащення для
ливарних підприємств.

З 2013 року основним видом діяльності
підприємства було визначено - 25.73
Виготовлення інструменту - вид
діяльності, що включає: 25.73.50 форм, опоки
для литва, моделі ливарні, 25.73.50.15 моделі
ливарні з дерева.

При цьому, підприємство на належних
йому виробничих потужностях на
підставі укладених з суб'єктами
підприємництва господарських
договорів виконувало і виконує інші
види робіт, не заборонених діючим
законодавством, а також продовжує
надавати інжинірингові та інші види
послуг, що також не заборонені діючим
законодавством.

Конструктори, що перебувають у штаті
ТОВ «Інтер Кар Інжиніринг», а також
залучені до надання послуг за
цивільно-правовими договорами, за
наданим технологом кресленням
модельно-ливарних вказівок готують 3-Д
відливки і конструюють 3-Д моделі
модельно-стрижньового оснащення
такого, що входить в комплект.

На вимогу замовників також
розробляються робочі креслення
(стрижньових ящиків, моделей,
приймальних і настановних шаблонів,
пристосувань та ін.). 3-Д моделі
необхідні для підготовки
оброблювальних програм, що складаються
інженером-технологом, для проведення
механічної обробки на верстатах з ЧПУ.

Таким чином, значна частина процесу
виготовлення модельно-стрижньового
оснащення (розробка технологічних
процесів, виготовлення креслень, 3-Д
моделей та ін.) має виконуватися не у
виробничих, а саме в офісних
приміщеннях.

Саме для цієї мети ТОВ «Інтер Кар
Інжиніринг» і використовувало
орендоване у ТОВ «Укркомплект плюс»
офісне приміщення - у ньому
розміщувалися та виконували покладені
на них трудові функції штатні
інженерно - технічні працівники і
працівники, що залучались до виконання
робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

У 2010 році почалось перепланування
виробничих приміщень по вул. 7-й
Хорольський тупік 3/24, і частину
виробничих приміщень переобладнали
під 3 кабінети (директора, бухгалтерії
та 1 кабінет для керівника проектів і
об'єкту, операторів ЧПУ, начальників
бюро), у той же час як конструктори,
інженери-технологи і працівники, що
залучалися за цивільно-правовими
договорами зі всією оргтехнікою,
розміщувалися в приміщенні,
орендованому в ТОВ «Укркомплект Плюс»
за адресою: м. Кременчук, вулиця
Сербіченка, 5. Протягом 2013 р. у штаті і
ТОВ «Інтер Кар Інжиніринг» перебувало
34 співробітники.

У зв'язку зі зменшенням пакету
замовлень, спадом обсягів надання
послуг та виконання робіт, у зв'язку з
чим відпала необхідність у залученні
фахівців для виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами, а також у зв'язку з
побудовою окремого приміщення для
директора підприємства за адресою: вул.
7-й Хорольський тупік 324, м. Кременчук, та
вивільненням у зв'язку з цим власних
приміщень підприємства, необхідність в
утриманні додаткового орендованого
приміщення відпала, а тому актом
прийому-передачі від 30.12.2013 приміщення,
що орендувалося за адресою: м.
Кременчук, вулиця Сербіченка, 5, було
повернуто з оренди ТОВ «Укркомплект
Плюс».

Усі вищезазначені факти свідчать про
те, що орендоване підприємством за
договором від 31.10.2012 №4-АК у ТОВ
«Укркомплект плюс» офісне приміщення
було безпосередньо задіяне у
господарській діяльності
підприємства, використовувалося для
надання у ньому послуг та виконання
робіт, що не заборонені діючим
законодавством з метою отримання
підприємством оподатковуваного
прибутку.

Надання права на користування товарами
за договорами оперативного лізингу
(оренди) у податковому обліку належить
до операцій з продажу послуг, тому якщо
місце постачання послуг з оперативної
оренди розташоване на митній території
України, то така орендна операція є
об'єктом оподаткування ПДВ.

У розділі V «Податок на додану
вартість» Податкового кодексу не
містяться норми, які б передбачали
спеціальну дату виникнення податкових
зобов'язань з ПДВ для оперативної
оренди. Враховуючи це, у орендодавців
згідно з пунктом 187.1 статті 187 цього
Кодексу датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання послуг
вважається дата, що припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця на банківський
рахунок платника податку як оплата
послуг, що підлягають постачанню, а в
разі постачання послуг за готівку -
дата оприбуткування коштів у касі
платника податку, а в разі відсутності
такої - дата інкасації готівки у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг платником податку.

У день виникнення податкових
зобов'язань продавець повинен виписати
у двох примірниках податкову накладну.
Оригінал її видається покупцю, копія
залишається у продавця послуг (пункт
201.4 статті 201 Податкового кодексу).

При віднесенні сум ПДВ до податкового
кредиту орендарю слід керуватися
пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу, згідно з яким датою виникнення
права платника на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунку на
оплату послуг; або дата отримання
платником податку послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Таким чином, відповідно до вимог
діючого законодавства, ТОВ «Інтер Кар
Інжиніринг» як орендар, отримало право
на віднесення сум ПДВ, сплачених у
складі орендної плати за користування
офісними приміщеннями, у момент
отримання від орендодавця - ТОВ
«Укркомплект плюс» - відповідних
податкових накладних.

При цьому, відповідно до вимог пункту
198.2 статті 198 Податкового кодексу
України, наявність чи відсутність
заборгованості по сплаті орендних
платежів не може впливати на право
віднесення сум до податкового кредиту
з ПДВ, оскільки першою подією у даному
випадку є саме дата отримання послуг,
що підтверджується актами надання
послуг та податковими накладними,
виписаними Орендодавцем.

До того ж, згідно з пунктами 200.1 - 200.4
статті 200 Податкового кодексу України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Пунктом 102.5 статті 102 Податкового
кодексу України визначено, що заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

Тобто, застосування зазначених вище
норм можливо у тому випадку, коли
платник має намір відшкодувати податок
на додану вартість із бюджету, прийняв
рішення про таке відшкодування та
звернувся до податкового органу із
заявою в установленому Кодексом
порядку.

Враховуючи, що позивач не заявляв свого
наміру на відшкодування цього податку
із бюджету, відповідного рішення не
приймав та не звертався до відповідача
із необхідною заявою, позбавлення його
права на віднесення залишку від'ємного
значення попередніх податкових
періодів до складу сум, що відносяться
до податкового кредиту наступного
податкового періоду, є безпідставним
та незаконним. Ця правова позиція,
підтверджується, зокрема, ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 10.06.2014 у справі №2а/0270/5216/12 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Ямпільський
приладобудівний завод» до
Крижопільської міжрайонної державної
податкової інспекції Вінницької
області Державної податкової служби.

У своїх запереченнях від 05.06.2014
№13977/10/16-03/15 контролюючий орган також
посилався на недійсність податкових
накладних, наданих орендодавцем - ТОВ
«Укркомплект плюс». За твердженням
податкового органу, у податкових
накладних невірно зазначено
обов'язкові реквізити податкових
накладних: одиниця виміру, кількість
(об'єм, обсяг), ціна постачання одиниці
товару/послуги без урахування ПДВ.

Надаючи оцінку відповідним
твердженням відповідача, суд виходить
з наступного.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, в податковій
накладній повинні бути наступні
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата виписки
податкової накладної; в) повне або
скорчене найменування, зафіксоване в
статутних документах юридичної особи -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); г') місце знаходження
юридичної особи - продавця; д) повне або
скорчене найменування, зафіксоване в
статутних документах юридичної особи -
покупця товарів/послуг; є) номенклатура
товарів/послуг та їх кількість, об'єм; є)
ціна поставки без врахування ПДВ; ж)
ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні; з)
загальна сума грошових коштів, яка
підлягає до сплати з урахуванням
податку; и) вид договору; і) код товару
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на територію України).

Всі необхідні реквізити, перераховані
вище, мають місце в податкових
накладних ТОВ "Укркомплект плюс".

Згідно пункту 12 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 № 1379 /чинного на час
виникнення спірних правовідносин/ до
розділу I податкової накладної
вносяться дані у розрізі номенклатури
постачання товарів/послуг, а саме: у
графу 2 - дата виникнення податкового
зобов'язання у продавця, тобто
здійснення будь-якої з подій, що
сталася раніше, відповідно до вимог
пункту 187.1 статті 187 розділу V Кодексу; у
графу 3 - номенклатура товарів/послуг
продавця; у графу 4 - код товару згідно з
УКТ ЗЕД. Графа 4 заповнюється у разі
постачання підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України на всіх етапах постачання
таких товарів/послуг; у графу 5 - одиниця
виміру товарів/послуг - грн, шт., кг, м,
см, м куб., см куб., л тощо; у графу 6 -
кількість (об'єм, обсяг) постачання
товарів/послуг. У разі якщо послуги не
мають таких показників, а вимірюються
лише у вартісному вираженні, у графі 6
указується: "послуга/проценти тощо"; у
графу 7 - ціна постачання одиниці
товару/послуги без урахування податку
на додану вартість; у графу 8 - база
оподаткування товарів/послуг, які
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість за основною ставкою - 20
відсотків (з 01.01.2014 - 17 відсотків); у
графу 9 - база оподаткування при
здійсненні операцій на митній
території України з постачання
товарів/послуг, які підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість за нульовою ставкою (згідно з
Кодексом); у графу 10 - база
оподаткування при здійсненні
експортних операцій, які підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість за нульовою ставкою (підпункт
195.1.1 пункту 195.1 статті 195 розділу V
Кодексу); у графу 11 - база оподаткування
товарів/послуг, які звільнені від
оподаткування відповідно до статті 197
розділу V та підрозділу 2 розділу XX
Кодексу; у графу 12 - загальна сума
коштів, що підлягає сплаті.

Оренда приміщення - це послуга, яка
надається щомісячно та виражається в
грошовому виразі як орендна плата, яка
включає в себе комунальні та супутні
послуги пов'язані з орендою приміщення.
Згідно рекомендацій по заповненню
податкових накладних на надані
послуги, в графі 6 податкових накладних
дозволялось вказувати їх об'єм як
"послуга/процент тощо", у графі 5 -
проставити "грн", а у графі 3 - необхідно
вказувати номенклатуру постачання
послуг.

Ця позиція позивача підтверджується
також інформацією, розміщеною на
Інформаційно-довідковому ресурсі
Державної фіскальної служби України
„Загальнодоступний
інформаційно-довідковий ресурс" ("ЗІР").

З огляду на вище викладене, заповнення
податкових накладних є вірним.

Суд також звертає увагу на те, що згідно
довідки Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 12.05.2014 № 138/26-50-22-05-32846894 про
результати проведення зустрічної
звірки ТОВ "Укркомплект Плюс" щодо
документального підтвердження
господарських відносин з ТОВ "Інтер кар
інжиніринг" їх реальності та повноти
відображення в обліку за період з
01.12.2013 по 31.12.2013 встановлено
відображення в податковому обліку
господарських операцій та розрахунків
з ТОВ "Інтер кар інжиніринг" /а.с. 207-209/.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що господарські операції
позивача зі спірним контрагентом у
перевіряємий період мали реальний
характер, викликаючи зміни в структурі
активів позивача, підтверджені
документами первинного
бухгалтерського обліку, а тому
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ на підставі належним
чином оформлених податкових накладних
ґрунтуються на вимогах Податкового
кодексу України.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що позивачем, на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних та інших первинних
бухгалтерських документів, правомірно
включено суму податку на додану
вартість в розмірі 27 598,47 грн до складу
податкового кредиту за грудень 2013 року
у зв'язку з чим правомірно сформовано
показник від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
/податкового/ періоду за березень та
квітень 2014 року.

Суд, проаналізувавши фактичні
обставини та матеріали справи,
оцінивши докази, надані сторонами, не
знайшов у діях платника податків
(позивача) порушень тих норм законів, на
які посилається відповідач, і прийшов
до висновку, що твердження податкового
органу про наявність таких порушень
ґрунтуються на його припущеннях та
належним чином не доведені, доводи
відповідача протирічать вимогам
закону та спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

Суд не погоджується з позицією
відповідача у справі з мотивацій,
наведених вище та вважає, що
відповідачем невірно застосовані
норми Податкового кодексу України,
відтак, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
необґрунтовано та не на підставі
закону, а тому вони є протиправними та
підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірного
повідомлення-рішення покладено на
контролюючий орган.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтер кар
інжиніринг" до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлень-рішень
задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 10 червня 2014 року № /1257
та від 11 вересня 2014 року № 5/1732.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер кар
інжиніринг" витрати зі сплати судового
збору у розмірі 438,48 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови складено 06
жовтня 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський