Справа № 826/4427/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4427/14
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б.
та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Головного управління юстиції у м. Києві
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправними дій,
встановлення відсутності компетенції,
-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач - ОСОБА_2
звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправними дій,
встановлення відсутності компетенції,
в якому просила визнати протиправними
дії по складанню акту від 28.02.2014 року
№13/10-48 про відмову арбітражного
керуючого ОСОБА_2 в проведенні
перевірки, встановити факт відсутності
компетенції Головного управління
юстиції у м. Києві у здійсненні
контролю за діяльністю арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
станом на 28.02.2014 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково: визнано
протиправними дії Головного
управління юстиції у м. Києві по
складанню акту від 28.02.2014 року №13/10-48
про відмову арбітражного керуючого
ОСОБА_2 в проведенні перевірки, у
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17.04.2014 року та прийняти
нову постанову, якою повністю
відмовити в задоволенні позову. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
було порушено норми матеріального та
процесуального права. Постанова суду
на належних та допустимих доказах не
ґрунтується, при розгляді позову й
вирішенні спору судом допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Головного управління юстиції у м. Києві
- залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині, суд першої
інстанції виходив з необґрунтованості
твердження Головного управління
юстиції у м. Києві про те, що у період
проведення перевірки - з 19.02.2014 року по
28.02.2014 року позивач або її
уповноважений представник без
достатніх підстав не прибули на місце
проведення перевірки, що в силу п. 4.7
Порядку контролю за діяльністю
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
є підставою для складання Акту про
відмову арбітражного керуючого у
проведенні перевірки, адже матеріалами
справи підтверджено факт прибуття
ОСОБА_2 19.02.2014 року до відповідача із
відповідними документами та, в
подальшому, направлення останні
засобами поштового зв'язку відповідачу
(у зв'язку із відсутністю посадових
осіб Головного управління юстиції у м.
Києві на робочому місці) .

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до Свідоцтва від 07.02.2013 року
№179 ОСОБА_2 має право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого.

На адресу позивача надійшло
повідомлення про проведення планової
невиїзної перевірки від 23.01.2014 року
№54/1037, яким останню зобов'язано надати
письмові пояснення додержання вимог
Конституції України, Господарського
процесуального кодексу України, Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», іншого
законодавства з питань банкрутства та
законодавства про оплату праці до
19.02.2014 року та прибути 19.02.2014 року для
проведення планової перевірки до
Відділу з питань банкрутства Головного
управління юстиції у м. Києві за
адресою: м. Київ, вул.. Басейна, 1/2, каб. 12.

19.02.2014 року, як стверджує позивачка,
остання прибула для проведення
планової перевірки до Відділу з питань
банкрутства Головного управління
юстиції у м. Києві за адресою: м. Київ,
вул. Басейна 1/2, каб. 12, проте приміщення
Відділу було зачинено, співробітники
були відсутні.

Вказаний факт зафіксовано в акті від
19.02.2014 року складеному ОСОБА_2 у
присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.15).

Крім того, 19.02.2014 року позивач на адресу
відповідача поштовим відправленням
направила на адресу відповідача
письмові пояснення та їх документальне
підтвердження (а.с.16-17).

Водночас, 28.02.2014 року відповідачем
складно акт №13/10-48 про відмову
арбітражного керуючого у проведенні
перевірки, в якому вказано, що у період
проведення перевірки з 19.02.2014 року по
28.02.2014 року позивач або її
уповноважений представник без
достатніх підстав не прибули за місцем
проведення перевірки.

Вважаючи дії відповідача по складанню
вказаного акту протиправними, позивач
звернулася до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Відтак, колегія суддів переглядає
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року в
межах апеляційної скарги, тобто в
частині задоволення позовних вимог.

Так, обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що
регулює спірні правовідносини є Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 14.05.1992 р.
№2343-ХІІ з наступними змінами та
доповнення у редакції від 30.06.1999 р. зі
змінами, внесеними на час виникнення
спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 106 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
планові перевірки здійснюються за
певний період не частіше одного разу на
два роки за місцезнаходженням
державного органу з питань банкрутства
або суб'єкта, щодо якого арбітражний
керуючий (розпорядник майна, керуючий
санацією, ліквідатор) здійснює свої
повноваження, або у приміщенні, де
знаходиться контора (офіс)
арбітражного керуючого, з обов'язковим
повідомленням арбітражного керуючого
про час і місце проведення перевірки.
Арбітражний керуючий (розпорядник
майна, керуючий санацією, ліквідатор)
зобов'язаний надавати особам,
уповноваженим проводити перевірку,
відомості, документи для огляду та їх
копії для залучення до матеріалів
перевірки. Повторна перевірка з питань,
що вже були предметом перевірки, не
допускається. Попередні періоди, що
раніше перевірялися, не можуть бути
предметом наступних перевірок, крім
перевірок за зверненнями фізичної чи
юридичної особи.

Наказом Міністерства юстиції України
від 27.06.2013 р. № 1284/5, який зареєстрований
в Міністерстві юстиції України від
03.07.2013 р. за №1113/23645, затверджено Порядок
контролю за діяльністю арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) (далі -
Порядок).

Згідно з п. п. 2.1, вищезазначеного
Порядку, контроль за діяльністю
арбітражних керуючих здійснюється
шляхом проведення планових і
позапланових перевірок.

Відповідно до п. 2.5.1 п. 2.5 Порядку
планова перевірка діяльності
арбітражного керуючого здійснюється
за календарний рік, що передує
перевірці, та не частіше одного разу на
два роки. Планові перевірки
проводяться відповідно до квартальних
планів, які затверджуються наказом
Мін'юсту до 25 числа останнього місяця
кварталу, що передує плановому.

Пунктом 2.7 Порядку визначено, що орган
контролю проводить перевірки за умови
письмового повідомлення арбітражного
керуючого про проведення перевірки,
яке повинно бути надіслано органом
контролю не пізніше ніж за десять
календарних днів до дня початку
планової перевірки та не пізніше ніж за
п'ять днів до дня початку позапланової
перевірки, з урахуванням особливостей,
визначених у цьому Порядку.

Згідно із п. 2.10.1. Порядку місце
проведення перевірки визначається
органом державного контролю у наказі
на проведення перевірки.

Пунктом 2.13. Порядку визначено, що на
підставі наказу оформлюються
посвідчення на проведення перевірки
(додаток 1) та повідомлення про
проведення перевірки (додаток 2), які
підписуються керівником структурного
підрозділу органу контролю,
відповідального за виконання функції
державного органу з питань
банкрутства.

Відповідно до п. 2.15.1.Порядку
повідомлення про проведення перевірки
надсилається рекомендованим листом за
рахунок коштів органу контролю на
адресу місцезнаходження контори
(офісу) арбітражного керуючого, а також
факсимільним зв'язком та електронною
поштою за реквізитами, які подаються
арбітражним керуючим у документах
обов'язкової звітності.

Згідно п. 4.1.1. Порядку у разі проведення
планової невиїзної перевірки
арбітражний керуючий зобов'язаний в
перший день перевірки прибути до
органу контролю для проведення
перевірки.

Відповідно до п. 4.7. Порядку при відмові
арбітражного керуючого в проведенні
перевірки складається акт про відмову
арбітражного керуючого в проведенні
перевірки (додаток 4) у двох
примірниках.

Згідно із п. 4.7.1. Порядку відмовою
арбітражного керуючого в проведенні
перевірки вважаються:

- відсутність арбітражного керуючого
або його уповноваженого представника
під час проведення перевірки у час та у
місці, визначені органом державного
контролю в наказі про проведення
перевірки, у разі належного
повідомлення арбітражного керуючого
про проведення перевірки;

- безпідставне ненадання арбітражним
керуючим у визначені органом контролю
терміни документів згідно з переліком,
викладеним у запиті органу контролю на
проведення позапланової невиїзної
перевірки;

- ненадання арбітражним керуючим на
письмову вимогу комісії документів,
які стосуються предмета перевірки, у
разі якщо без цих документів
проведення перевірки є неможливим;

- безпідставна відмова арбітражного
керуючого в доступі комісії та інших
осіб на територію, до будівель, споруд
та інших приміщень боржника (банкрута)
у випадках, передбачених цим Порядком,
або до приміщення контори (офісу)
арбітражного керуючого.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги в частині, встановив в
судовому засіданні, що ОСОБА_2 прибула
для проведення перевірки у час та місце
визначене відповідачем, а саме - 19.02.2014
року. Вказаний факт підтвердив також
представник відповідача у судовому
засіданні зазначивши, що дійсно, 19.02.2014
року та ще декілька днів після вказаної
дати співробітники Відділу з питань
банкрутства Головного управління
юстиції у м. Києві були відсутні у
зв'язку із евакуацією.

Окрім того, як було зазначено вище,
ОСОБА_2 направила пояснення та
документи, що стосуються перевірки до
початку проведення перевірки на адресу
відповідача, проте відповідач був
відсутній за місцем проведення
перевірки у визначений час та з
незалежних від позивача причин
документи надійшли на адресу
відповідача після закінчення
перевірки.

Колегія суддів апеляційної інстанції
переглядаючи спірне рішення суду
першої інстанції приймає до уваги
встановлені останнім фактичні
обставини справи, водночас критично
оцінює твердження апелянта про те, що
позивач не з'явилась у встановлений час
та місце для проведення перевірки з
огляду на наступне.

Так, відповідачем до апеляційної
скарги долучено копії актів про неявку
арбітражного керуючого для проведення
перевірки і ненадання документів від 19
лютого 2014 року, від 20 лютого 2014 року, від
21 лютого 2014 року, від 24 лютого 2014 року,
від 25 лютого 2014 року, від 26 лютого 2014
року, від 27 лютого 2014 року та від 28
лютого 2014 року, а також копію журналу з
відмітками виходу на роботу
працівників відповідача.

Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції може
дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи,
представник відповідача був присутнім
в судовому засіданні під час розгляду
справи судом першої інстанції, вище
перелічених доказів на підтвердження
своїх доводів суду першої інстанції
для дослідження не надавав, натомість
підтвердив факт відсутності
відповідача 19 лютого 2014 року на місці у
зв'язку з евакуацією.

При цьому, обґрунтованих пояснень щодо
ненадання долучених до апеляційної
скарги доказів суду першої інстанції
або необґрунтованості відхилення їх
судом першої інстанції, відповідач під
час апеляційного розгляду не навів.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку
про відсутність достатніх підстав для
дослідження в якості доказів наданих
апелянтом актів про неявку
арбітражного керуючого для проведення
перевірки і ненадання документів та
журналу з відмітками виходу на роботу
працівників відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суд першої
інстанції про відсутність визначених
п. 4.7.1 Порядку підстав для складання
акту про відмову арбітражного
керуючого в проведенні перевірки, що в
свою чергу свідчить про протиправність
дій відповідача по складанню акту від
28.02.2014 року №13/10-48 про відмову
арбітражного керуючого ОСОБА_2 в
проведенні перевірки.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Головного управління юстиції у м. Києві
- залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у м. Києві - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.