Справа № 806/3900/14
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"30" вересня 2014 р.
Справа № 806/3900/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3
на ухвалу Житомирського окружного
адміністративного суду від "26" серпня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства соціальної політики
України про встановлення наявності чи
відсутності компетенції ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в
якому просить встановити наявність чи
відсутність компетенції суб"єкта
владних повноважень - Міністерства
соціальної політики України стосовно
посилань на ч.2 ст.41 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" при перерахунку пенсій
відповідно до ст. 43 цього Закону.

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014 року
ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
провадження в адміністративній справі
на підставі пункту 1 частини 1 статті 109
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_3 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Житомирського
окружного адміністративного суду від 26
серпня 2014 року, посилаючись на
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження за
даним позовом у порядку
адміністративного судочинства, суд
першої інстанції виходив з того, що
дана позовна заява не містить вимоги
одного суб"єкта владних повноважень до
іншого щодо розподілу делегованих
повноважень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з такого.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Під компетенційними спорами
розуміються спори між суб'єктами
владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері
управління (публічної адміністрації), у
тому числі делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи
посадової особи становлять їхні
повноваження, визначені законом.
Внаслідок різного тлумачення
законодавства компетенція суб'єктів
владних повноважень може перетинатися,
внаслідок чого виникає компетенційний
спір.

Завдання суду у компетенційних спорах,
з урахуванням загального завдання
адміністративного судочинства,
розв'язати законодавчі колізії, а
також, усунути наслідки дублювання
повноважень.

При цьому, позивачем у компетенційних
спорах є суб'єкт владних повноважень,
якщо він вважає, що інший суб'єкт
владних повноважень, відповідач, своїм
рішенням або діями втрутився у його
компетенцію або у випадку, коли
прийняття такого рішення чи вчинення
дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3
частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, можуть виникати внаслідок
різного тлумачення суб'єктами владних
повноважень законодавства щодо їхньої
компетенції на вирішення певних питань
у сфері управління. Також спори з
приводу компетенції виникають у разі
виявлення привласнення повноважень
іншого суб'єкта владних повноважень
або перевищення власних повноважень.

Пунктом 6 частини четвертої статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що адміністративний
позов може містити вимогу про
встановлення наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відкрити провадження по даній
справі не було можливості. Захистити,
можливо, порушене право позивача у
спосіб про який він зазначає, є не
можливим.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і не впливають на
правильність прийнятого судового
рішення.

Ухвалу прийнято судом першої інстанції
з додержанням вимог процесуального
права, підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а ухвалу
Житомирського окружного
адміністративного суду від "26" серпня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано (рек. з пов.
про вруч.)

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,13301

3- відповідачу Міністерство
соціальної політики України
вул.Еспланадна, 8/10,м.Київ,01001

- ,