Справа № 875/128/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа № 875/128/14
Суддя-доповідач: Романчук О.М
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 год. 39 хв.

05 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши відкритому судовому
засіданні в місті Києві
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Центральної виборчої комісії про
скасування постанови в частині,
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, в порядку, встановленому ст. 172
КАС України, звернувся до Київського
апеляційного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Центральної виборчої комісії, в якому
просив:

- постанову Центральної виборчої
комісії від 24 вересня 2014 року в частині,
що стосується ОСОБА_3 про відмову в
реєстрації його кандидатом у народні
депутати України як самовисуванця в
одномандатному виборчому окрузі №17, -
скасувати;

- зобов'язати Центральну виборчу
комісію здійснити розгляд виправленої
ОСОБА_3 заяви про реєстрацію кандидата
у народні депутати України, поданої 25
вересня 2014 року, в сукупності з раніше
наданими документами, що долучалися до
заяви від 19 вересня 2014 року та винести
нове рішення про реєстрацію кандидата
у народні депутати України.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2014 року позовну заяву в частині
скасування постанови Центральної
виборчої комісії від 24 вересня 2014 року
в частині, що стосується ОСОБА_3 про
відмову в реєстрації його кандидатом у
народні депутати України як
самовисуванця в одномандатному
виборчому окрузі №17 - залишено без
розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2014 року позовна заява ОСОБА_3 до
Центральної виборчої комісії в частині
щодо зобов'язання Центральної виборчої
комісії здійснити розгляд виправленої
ОСОБА_3 заяви про реєстрацію кандидатом
у народні депутати України, поданої 25
вересня 2014 року в сукупності з раніше
наданими документами, що долучалися до
заяви від 19 вересня 2014 року та
винесення нового рішення про
реєстрацію кандидата у народні
депутати України була залишена без
руху, а позивачу запропоновано до 01
жовтня 2014 року до 09 год. 00 хв. усунути
недоліки поданої ним позовної заяви.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2014
року позовна заява ОСОБА_3 до
Центральної виборчої комісії в частині
щодо зобов'язання Центральної виборчої
комісії здійснити розгляд виправленої
ОСОБА_3 заяви про реєстрацію кандидатом
у народні депутати України, поданої 25
вересня 2014 року в сукупності з раніше
наданими документами, що долучалися до
заяви від 19 вересня 2014 року та
винесення нового рішення про
реєстрацію кандидата у народні
депутати України - повернута
позивачеві.

Так, повертаючи адміністративний позов
позивачу, суд вказав, що є не
зрозумілим, яке саме право позивача
було порушено та незрозуміло в чому
саме проявилась бездіяльність
Центральної виборчої комісії, тобто, в
заяві про усунення недоліків, поданій
на виконання вимог ухвали про
залишення позовної заяви без руху,
ОСОБА_3 не надав суду доказів вчинення
Центральною виборчою комісією
будь-яких дій, допущення бездіяльності,
прийняття рішень щодо вказаної заяви
позивача від 25.09.2014 року, які б
порушували його права та охоронювані
законом інтереси.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03 жовтня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 - задоволено, ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2014
року скасовано, справу №875/14/10/9103
направлено для продовження розгляду до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

04 жовтня 2014 року позивачем подано заяву
про зміну предмету позовної заяви від
30.09.2014 року, в якій останній просив
доповнити позовні вимоги, викладені в
позовній заяві від 30.09.2014 року
наступною вимогою:

- зобов'язати Центральну виборчу
комісію здійснити реєстрацію ОСОБА_3
кандидатом у народні депутати України,
на підставі заяви поданої 25 вересня 2014
року в сукупності з раніше наданими
документами, що долучалися до заяви від
19 вересня 2014 року.

Так, колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, а саме: позовну заяву
від 30.09.2014 року, заяву про усунення
недоліків від 01.10.2014 року, апеляційну
скаргу від 02.10.2014 року, заяву від 04.10.2014
року про зміну предмету позову від
30.09.2014 року, - встановила, що заява
ОСОБА_3 від 25.09.2014 року є заявою на
усунення недоліків, допущених у заяві
про реєстрацію кандидата у народні
депутати України від 19 вересня 2014 року.
Вищенаведене було викладено в ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2014
року про повернення позовної заяви
позивачу.

Однак, слід врахувати, що скасовуючи
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2014
року, Вищий адміністративний суд
України в свої ухвалі від 03 жовтня 2014
року зазначив, що безпосередньо зміст
позовних вимог дає підстави зробити
висновок, що бездіяльність
відповідача, на думку позивача, полягає
у не розгляді його заяви про реєстрацію
кандидата у народні депутати України
від 25 вересня 2014 року.

Отже, з наведеного вбачається, що Вищим
адміністративним судом подану до
Центральної виборчої комісії заяву
позивача від 25.09.2014 року визнано новою,
а не заявою на усунення недоліків заяви
від 19.09.2014 року, як зазначав позивач.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

19 вересня 2014 року ОСОБА_3 на підставі п.1
ч.2 ст.55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» від 17
листопада 2011 року № 4061-IV було подано до
Центральної виборчої комісії заяву про
самовисування та реєстрацію
останнього кандидатом у народні
депутати в одномандатному виборчому
окрузі №17 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року, а також інші документи.

За результатами розгляду поданих
документів постановою Центральної
виборчої комісії від 24 вересня 2014 року
№1121 «Про відмову в реєстрації
кандидатів у народні депутати України
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7»
позивачу відмовлено в реєстрації
кандидатом у народні депутати України
у виборчому окрузі №17.

Постанова Центральної виборчої
комісії від 24 вересня 2014 року №1121 в
частині відмови в реєстрації позивача
кандидатом у народні депутати України
мотивована тим, що заява ОСОБА_3 про
самовисування не містить зобов'язання
у разі обрання його депутатом
припинити діяльність, яка відповідно
до Конституції України та законів
України несумісна з мандатом народного
депутата України, або зазначення, що
така діяльність ним не здійснюється, що
є порушенням вимог п.2 ч.2 ст.55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» від 17 листопада 2011 року № 4061-IV.

Позивач стверджує, що провівши
самостійний аналіз поданого пакету
документів, ним було виявлено недолік у
змісті самої заяви про реєстрацію
кандидата у народні депутати України, а
саме не зазначено зобов'язання у разі
обрання депутатом припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та Законів України
не сумісна з мандатом народного
депутата України, або зазначенням що
така діяльність ними не здійснюється.

З урахуванням даного факту, 25 вересня
2014 року позивач звернувся до
відповідача з метою здійснити заміну
вже поданої заяви на виправлену, з
урахуванням всіх вимог п. 1 ч. 2 ст. 55 ЗУ
«Про вибори народних депутатів
України».

Виправлену заяву було прийнято у
встановленому порядку.

З урахуванням вищевикладеного, позивач
зауважує, що станом на 25 вересня 2014 року
йому не було відомо про винесену
постанову від 24 вересня 2014 року №1121 і
про це також не було повідомлено
відповідачем в момент прийняття від
позивача виправленої заяви від 25
вересня 2014 року, що, на думку позивача, є
грубим порушенням ч. 2 ст. 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» від 17 листопада 2011 року № 4061-IV.

Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.77 Конституції
України порядок проведення виборів
народних депутатів України
встановлюється законом.

Порядок висування і реєстрації
кандидатів у народні депутати України
визначено ст.ст.52-62 Закону України «Про
вибори народних депутатів України» від
17 листопада 2011 року № 4061-IV.

Статтею 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» від 17
листопада 2011 року № 4061-IV зазначено
умови реєстрації кандидатів у депутати
в одномандатних округах.

Так, у відповідності до ч.2 ст.55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» від 17 листопада 2011 року № 4061-IV
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата у депутати, який балотується
в одномандатному окрузі в порядку
самовисування, за умови пред'явлення
ним особисто одного із документів,
передбачених пунктами 1 або 2 частини
третьої статті 2 цього Закону, та
отримання нею таких документів.

Згідно ч.4 ст.55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України» від
17 листопада 2011 року № 4061-IV Центральна
виборча комісія видає особі, яка подала
документи, зазначені у частині першій
або частині другій цієї статті, довідку
про їх прийняття. Довідка має містити
перелік прийнятих документів, число,
місяць і рік, а також час їх прийняття,
посаду і прізвище особи, яка прийняла
документи.

Центральна виборча комісія не пізніш
як на п'ятий день з дня прийняття
документів, передбачених частинами
першою або другою статті 55 цього
Закону, приймає рішення про реєстрацію
кандидата у депутати в одномандатному
окрузі або про відмову в його
реєстрації (ч.6 ст.55 ЗУ Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» від 17 листопада 2011 року №
4061-IV).

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем 25 вересня 2014 року до
Центральної виборчої комісії було
подано заяву про самовисування.

Докази вчинення по вказаній заяві
ОСОБА_3 від 25.09.2014 року будь-яких дій
Центральною виборчою комісією в
матеріалах справи відсутні, що як
наслідок свідчить про бездіяльність
органу. А тому, порушене право позивача
підлягає захисту шляхом визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання Центральної виборчої
комісії розглянути заяву ОСОБА_3 про
реєстрацію кандидата у народні
депутати України, поданої 25 вересня 2014
року.

У решті позовних вимог щодо
зобов'язання Центральної виборчої
комісії здійснити реєстрацію ОСОБА_3
кандидатом у народні депутати України,
на підставі заяви поданої 25 вересня 2014
року в сукупності з раніше наданими
документами, що долучалися до заяви від
19 вересня 2014 року, позов задоволенню не
підлягає, з огляду на те, що за заявою
від 25.09.2014 року Центральною виборчою
комісією не було прийнято будь-якого
рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету
Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980
року на 316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2
КАС України щодо компетенції
адміністративного суду останній не
може підміняти інший орган державної
влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які Конституцією України віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Отже, адміністративний суд, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим ч. З КАС
України, критеріям, не втручається та
не може втручатися у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями. Аналіз норм Кодексу
адміністративного судочинства України
свідчить про те, що завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади. Принцип
розподілу влади заперечує надання
адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, оскільки ключовим його
завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, завдання,
покладені на Центральну виборчу
комісію, в тому числі щодо реєстрації
кандидатом у народні депутати України,
за своєю правовою природою, є її
виключною компетенцією (дискреційними
повноваженнями), тобто втручання в таку
діяльність є формою втручання в
дискреційні повноваження наведеного
органу та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.77
Конституції України, ст.ст.52-56 Закону
України «Про вибори народних
депутатів», ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ст.ст.122, 158-163, 167, 172 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Центральної виборчої комісії щодо
нерозгляду поданої ОСОБА_3 заяви від
25.09.2014 року про реєстрацію кандидатом у
народні депутати України.

Зобов'язати Центральну виборчу комісію
розглянути заяву ОСОБА_3 від 25 вересня
2014 року про реєстрацію кандидатом у
народні депутати України.

У задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у
дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.