Справа № 820/15994/14
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 жовтня 2014 р.
№ 820/15994/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представника відповідача -
Чалкової Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Колесо-Трейд"

до Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України

про скасування розпорядження ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Колесо-Трейд",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, в
якому просить суд скасувати
Розпорядження № 249-рп/к по справі №
2/20-214-14 від 14.08.2014 р.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що
не згоден з винесеним Розпорядженням
№249-рп/к по справі № 2/20- 214-14 від 14.08.2014 р.
та вважає, що вищевказане
розпорядження незаконне,
необґрунтоване документально та не
відповідає дійсним фактам та
документам, а факти, які зазначені
відповідачем як встановленні і на
підставі яких зроблено висновки не є
дійсними, документи, на які посилається
відповідач не містили інформації щодо
цих фактів.

Директор підприємства позивача надав
клопотання до суду про розгляд справи
за відсутністю представника.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в їх задоволенні відмовити
через безпідставність. Згідно наданих
до суду письмових заперечень пояснив,
що оскаржуване в даній справі
Розпорядження № 249-рп/к по справі
№2/20-214-14 від 14.08.2014 р. є цілком законним
та обґрунтованим, винесеним відповідно
до чинного законодавства, а позовні
вимоги позивача є безпідставними та
необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що адміністративна
колегія Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
14.08.2014р., розглянувши подання другого
відділу досліджень і розслідувань від
13.08.2014р. №754, винесла Розпорядження №
249-рп/к по справі № 2/20-214-14 щодо початку
розгляду справи у зв'язку з наявністю в
діях ТОВ «КОЛЕСО-ТРЕЙД» ознак
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції,
передбаченого ст. 15-1 Закону України
«Про захист від недобросовісної
конкуренції», у вигляді поширення
інформації, що вводить в оману, шляхом
повідомлення суб'єктом господарювання
через іншу особу невизначеному колу
осіб в рекламі неправдивих відомостей
про кількість товару внаслідок
обраного способу їх викладення, що може
вплинути на наміри цих осіб щодо
придбання товарів цього суб'єкта
господарювання.

У вказаному розпорядженні відображено,
що дії позивача, які полягають у
поширенні в рекламі інформації щодо
наявності найширшого асортименту
товару (автомобільних шин), що не
відповідає дійсності, містять ознаки
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції,
передбаченого статтею 15-1 Закону
України "Про захист від
недобросовісної конкуренції".

Предметом спору у даному випадку є,
правомірність дій відповідача щодо
прийняття розпорядження про початок
розгляду справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України",
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель.

Згідно ст. 3 Закону України „Про
Антимонопольний комітет України"
основним завданням Антимонопольного
комітету України є участь у формуванні
та реалізації конкурентної політики в
частині: 1) здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції; 2) контролю за
концентрацією, узгодженими діями
суб'єктів господарювання та
регулюванням цін (тарифів) на товари, що
виробляються (реалізуються) суб'єктами
природних монополій; 3) сприяння
розвитку добросовісної конкуренції; 4)
методичного забезпечення застосування
законодавства про захист економічної
конкуренції; 5) здійснення контролю
щодо створення конкурентного
середовища та захисту конкуренції у
сфері державних закупівель.

Для реалізації завдань, покладених на
Антимонопольний комітет України, в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі утворюються
територіальні відділення
Антимонопольного комітету України,
повноваження яких визначаються
названим Комітетом у межах його
компетенції.

Антимонопольний комітет України і його
територіальні відділення становлять
систему органів Антимонопольного
комітету України, яку очолює Голова
Комітету. Антимонопольний комітет
України, адміністративні колегії
Антимонопольного комітету України,
державні уповноважені
Антимонопольного комітету України,
адміністративні колегії
територіальних відділень
Антимонопольного комітету України є
органами Антимонопольного комітету
України (ст. 6 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України").

Повноваження територіальних відділень
Антимонопольного комітету України
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства (частини перша і
друга статті 12 Закону України „Про
Антимонопольний комітет України).
Статтею 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що Антимонопольний комітет
України здійснює свою діяльність
відповідно до Конституції України,
законів України "Про захист
економічної конкуренції", "Про захист
від недобросовісної конкуренції",
цього Закону, інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законів.

Відповідно до Положення про
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України,
затвердженого розпорядженням
Антимонопольного комітету України
№32-р від 23 лютого 2001 року,
зареєстроване у Міністерстві юстиції
України 30 березня 2001 року за №291/5482 (із
змінами), у сфері здійснення контролю
за дотриманням законодавства про
захист економічної конкуренції
територіальне відділення має, зокрема,
такі повноваження:

розглядати заяви і справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції;

перевіряти суб'єктів господарювання
щодо дотримання ними вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції;

при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, інших
фізичних та юридичних осіб інформацію,
у тому числі з обмеженим доступом;

вживати заходів, спрямованих на
запобігання порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції.

Порядок розгляду справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції закріплено в Правилах
розгляду заяв і справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції (Правила розгляду справ),
затверджених розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
19 квітня 1994 року № 5 (в редакції
розпорядження Антимонопольного
комітету України від 29 червня 1998 року №
169-р), зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 06 травня 1994 року за №
90/299.

Згідно з пунктом 14 Правил розгляду
справ, органи Комітету розпочинають
розгляд справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції за підставами, визначеними
статтями 36 та 37 Закону України „Про
захист економічної конкуренції".

Отже, правові засади захисту суб'єктів
господарювання та споживачів від
недобросовісної конкуренції визначені
законом України "Про захист від
недобросовісної конкуренції" від
07.06.1996р. № 236/96-ВР.

Статтею 37 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" передбачено,
що у разі виявлення ознак порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, в тому числі наслідків
такого порушення, органи
Антимонопольного комітету України
приймають розпорядження про початок
розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 36
цього Закону органи Антимонопольного
комітету України розпочинають розгляд
справи про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
зокрема, за власною ініціативою.

Відповідно до статті 15-1 Закону України
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", недобросовісною
конкуренцією, зокрема, є поширення
інформації, що вводить в оману, а саме:
повідомлення суб'єктом господарювання,
безпосередньо або через іншу особу,
одній, кільком особам або
невизначеному колу осіб, у тому числі в
рекламі, неповних, неточних,
неправдивих відомостей, зокрема
внаслідок обраного способу їх
викладення, замовчування окремих
фактів чи нечіткості формувань, що
вплинули або можуть вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання (замовлення) чи
реалізації (продажу, поставки,
виконання, надання) товарів, робіт,
послуг цього суб'єкта господарювання.

Згідно до пунктів 1-5 ст. 14 Закону
України "Про Антимомнополаьний комітет
України", постійно діюча
адміністративна колегія
Антимонопольного комітету України,
зокрема має такі повноваження:

1) розглядати заяви і справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, про надання
дозволу, надання попередніх
висновків стосовно узгоджених дій,
концентрації, проводити розслідування
або дослідження за цими заявами і
справами;

2) приймати передбачені законодавством
про захист економічної конкуренції
розпорядження та рішення, надавати
висновки щодо кваліфікації дій
відповідно до законодавства про
захист економічної конкуренції,
попередні висновки стосовно
узгоджених дій, концентрації;

3) перевіряти рішення адміністративних
колегій територіальних відділень
Антимонопольного комітету України;

4) переглядати рішення, прийняті
постійно діючою адміністративною
колегією Антимонопольного комітету
України;

5) при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Аналогічні повноваження має
Відділення, відповідно до пункту 1 ч. 1 п.
3 Положення про територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України, затвердженого Розпорядженням
Антимонопольного комітету України N 32-р
від 23.02.2001, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30
березня 2001 р. за N 291/5482.

Суд приходить до висновку, що колегією
Відділення в межах своєї компетенції,
без порушення законних підстав та
інтересів підприємства позивача, на
підставі вимог зазначених нормативних
актів, розглянув справу №2/20-214-14, яка
розпочата за ознаками вчинення
позивачем порушення законодавства про
захист від недобросовісної
конкуренції, передбаченого статтею 15-1
Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції".

Як таке, розпорядження про початок
розгляду справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції з огляду на приписи статей
35, 36, 37 і 40 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" лише фіксує
процесуальне становище позивача у
справі і не покладає на нього певних
обов'язків, крім обов'язку добросовісно
користуватися належними йому правами.

Всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
всіх обставин справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції Комітетом згідно пункту 23
Правил розгляду заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, затверджених
розпорядженням Комітету від 19.04.1994р. № 5
(в редакції розпорядження Комітету від
29.06.1999р. № 169-р), зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 06.05.1994р.
за № 90/299, здійснюється службовцями
Комітету після початку розгляду
справи. Правові наслідки, передбачені
статтями 41,43,44 і 47 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
оформлюються окремими розпорядчими
актами (розпорядженнями) і їх прийняття
має виключно імовірний характер, тобто
за результатами здійснення
розслідування у справі в залежності
від її обставин такі акти може бути і не
прийнято.

Крім того, відповідно до статті 49
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", якщо за результатами
розгляду справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції не доведено вчинення
такого порушення, зазначений розгляд
підлягає закриттю без прийняття
рішення по суті.

Отже, саме по собі здійснення розгляду
Комітетом справи не порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Таким чином, Антимонопольний комітет
України при прийнятті оскаржуваного
розпорядження № 249-рп/к по справі №
2/20-214-14 від 14.08.2014 р. про початок розгляду
справи діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Тобто, судом не виявлено, а позивачем не
надано доказів в підтвердження
порушення його прав збоку відповідача
при прийнятті оскаржуваного
розпорядження.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у
разі ухвалення судового рішення на
користь сторони, яка є суб'єктом
владних повноважень, сплачений судовий
збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Колесо-Трейд" до
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
скасування розпорядження - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06
жовтня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко