Справа № 2а-3414/12/2170
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-3414/12/2170

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

при секретарі Голбан К.В.,

за участю представника позивача
Прокопенко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2013
року по справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Екобіотек-Україна» до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби (правонаступник - ДПІ
у м. Херсоні ГУ Міндоходів в
Херсонській області) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2012р. ТОВ «Екобіотек-Україна»
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області ДПС
(правонаступник - ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів в Херсонській області), в
якому просило визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.02.2012р.
№ щодо зменшення суми бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 57
547 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 28 774,00
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки ДПІ щодо
«безтоварності» господарських
операцій ТОВ «Екобіотек-Україна» з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Солайс Трейдінг Юкрейн» та ПП «Юг
Зерно-Трейд» є помилковими, оскільки
надані до перевірки первинні документи
є законними підставами для віднесення
підприємством позивача до складу свого
податкового кредиту сум ПДВ, сплачених
у складі вартості отриманих товару та
послуг.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2013
року адміністративний позов ТОВ
«Екобіотек-Україна» задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
20.02.2012 року № щодо зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 57 547 грн. та
нарахування штрафних санкцій у розмірі
28 774 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представник ДПІ у м. Херсоні
Херсонської області ДПС 30.08.2013р. подав
апеляційну скаргу, в якій зазначив, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального і процесуального права
та просив скасувати постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 29.07.2013р. і
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ
представника позивача та перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність належних
підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «Екобіотек-Україна»
зареєстровано 12.11.2003р. виконавчим
комітетом Херсонської міської ради,
основними видами діяльності якого є
виробництво олії, тваринних жирів,
прянощів, приправ тощо.

В грудні 2012 року співробітниками ДПІ у
м.Херсоні Херсонської області ДПС була
проведена невиїзна документальна
перевірка ТОВ «Екобіотек-Україна» з
питань достовірності нарахування
бюджетного відшкодування ПДВ за
червень-липень 2011 року, за результатами
якої складено акт від 28.12.2011року
№4552/07-0/32125693.

У висновках вказаного акту перевірки, з
урахуванням листа ДПІ №2477/10/07-006 від
10.02.2012 року, зафіксовано порушення
підприємством приписів ст.198 ПК України
щодо завищення суми податкового
кредиту у червні 2011 року на 573 грн., в
липні 2011 року на 56 974 грн., порушення
вимог п.200.1, 200.3 ст.200 ПК України щодо
заниження позитивного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту в липні 2011 року на 56974 грн. та
порушення п.200.4 ст.200 ПК України щодо
завищення суму що підлягає бюджетному
відшкодуванню ПДВ у липні 2011 року на 57547
грн.

Так, наявність встановлених позивачем
порушень вимог Податкового кодексу
України перевіряючі ДПІ
обґрунтовували завищенням позивачем у
червні 2011 року суми податкового
кредиту на 572,55 грн., а в липні 2011 року -
на 56973,60 грн., що призвело до завищення
бюджетного відшкодування на загальну
суму 57547 грн., оскільки по-перше,
позивачем до складу свого податкового
кредиту включено суми ПДВ, сплачені ПП
«Юг Зерно Трейд» за транспортні
послуги, проте, по І ланцюгу надання
послуг встановлено відсутність
фінансово-господарської діяльності,
укладення правочину, який спрямований
тільки на проходження грошових
потоків, а не на реальне настання
правових наслідків; а по-друге,
неправомірне включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ від
вартості отриманої ТОВ «Солайс
Трейдінг Юкрейн» олії соняшникової
нерафінованої, оскільки по ланцюгу
постачання ПП
«Київлісопостачзбудторг-2009» - ТОВ
«Солайс Трейдінг Юкрейн» - ТОВ
«Екобіотек-Україна» встановлено
відсутність фінансово-господарської
діяльності, укладення правочину, який
спрямований тільки на проходження
грошових потоків, а не на реальне
настання правових наслідків.

Підставою ж для таких стверджень
відповідача щодо ПП «Юг Зерно Трейд» є
довідка (безрезультативна) від 20.09.2011р.
№28/15-2, якою за даними форми
«Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» за
червень 2011 року встановлено, що ПП «Юг
Зерно Трейд» має стан « 10» - запит на
встановлення місцезнаходження (місця
проживання), декларацію з ПДВ за
червень 2011 року визнано не дійсною,
дата анулювання свідоцтва - 19.09.2011 року,
наявність розбіжностей у податковій
звітності (завищення податкового
кредиту, заниження податкового
зобов'язання контрагентом) в червні 2011
року, завищення податкового кредиту на
суму ПДВ - 572,55 грн.

Підставою для вищевказаних висновків
по контрагенту ТОВ «Солайс Трейдінг
Юкрейн» став висновок, викладений в
акті ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва від 09.09.2011р. №170/23-325/36316906 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Солайс Трейдінг Юкрейн»
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період червень-липень 2011 року, який
ґрунтується на відсутності ТОВ «Солайс
Трейдінг Юкрейн» за місцезнаходженням,
факті анулювання 03.08.2011 року свідоцтва
платника ПДВ від 20.07.2009р. №100236405 та
відсутності у підприємства земельних
ділянок, транспортних засобів,
нерухомого майна, власних чи
орендованих офісних, виробничих
приміщень та поясненнях директора
Шлапак М.В. від 08.09.2011 р.

Таким чином, на підставі вказаних
висновків акту перевірки,
уповноваженою особою ДПІ було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
20.02.2012р. № щодо зменшення суми
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з ПДВ у розмірі 57547 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 28774 грн.

Не погоджуючись з вказаним вище
рішенням податкового органу, позивач
спочатку оскаржив його в
адміністративному порядку, а потім до
суду.

Вирішуючи справу по суті та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості та
доведеності позовних вимог, та
відповідно, з протиправності рішення
податкового органу, яке було прийнято
передчасно та без врахування усіх
обставин, необхідних для його
прийняття.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, цілком
погоджується з такими висновками суду
1-ї інстанції і вважає їх
обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах та у спосіб
визначений Конституцією та законами
України.

Правові відносини щодо формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та ведення
бухгалтерського обліку по податкових
операціях безпосередньо регулюються
Податковим кодексом України та Законом
України від 16.07.1999р. №996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності, на
підставі даних, не підтверджених
документами.

Згідно із п.п.14.1.178. п.14.1 ст.14 ПК України,
податок на додану вартість - це
непрямий податок, який нараховується
та сплачується відповідно до норм
розділу V цього Кодексу;

Як слідує з п.198.1 ст.198 ПК України, право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разід'х ввезення на митну територію
України) та послуг.

У відповідності до п.198.2. ст.198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше

- дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п.201.11 ст.201 цього
Кодексу).

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 192.3. ст.192 ПК України визначено,
що результат перерахунку податкових
зобов'язань і податкового кредиту
постачальника та отримувача
відображається у складі податкової
декларації за звітний податковий
період у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики.

Таким чином, виходячи з приписів
Податкового кодексу України,
відсутність податкової накладної
безспірно позбавляє платника податку
права на включення до податкового
кредиту сплачених (нарахованих) сум ПДВ
у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з матеріалів справи та
спірного акту перевірки, в ході
перевірки перевіряючими було
використано декларації з ПДВ з
додатками за червень і липень 2011 р.,
реєстри виданих та отриманих
податкових накладних, платіжні
документи, які засвідчують факт оплати
за отримані товари (послуги), оригінали
експортних ВМД, товарно-транспортні
накладні, акти виконаних робіт (наданих
послуг) та договори за червень 2011 року.

Оскільки в описовій частині акту
перевірки фактично не описувався зміст
вище перелічених документів, тому, на
думку судової колегії, суд 1-ї інстанції
дійшов до висновку, що між сторонами
відповідно, фактично відсутній і
будь-який спір щодо розрахунку суми
податкового кредиту, на яку відповідач
зменшив суму бюджетного відшкодування,
та змісту документів, які надані
позивачем на підтвердження права на
такий податковий кредит, а спір
стосується виключно правильності
застосування відповідачем норм
податкового законодавства та
висновків про визнання нікчемними угод
по ланцюгу постачання товарів (послуг)
при зменшенні сум від'ємного значення
ПДВ та відповідно сум ПДВ заявлених
позивачем до бюджетного відшкодування.

Так, як видно з поданої ТОВ
«Екобіотек-Україна» до ДПІ у м.Херсоні
податкової декларації з ПДВ за червень
2011 року (вх. від 17.08.2011р. №189845) та
розрахунку суми бюджетного
відшкодування, сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку, складає 191 359 грн.

Аналізом наявної інформації щодо
операцій, здійснених платником у
періоді, що підлягає перевірці,
податкової декларації з ПДВ за червень
2011 року будь-яких відхилень не
встановлено.

Проте, згідно із додатком №5 до
декларації з ПДВ за червень 2011 року та
даними «Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
встановлено формування ТОВ
«Екобіотек-Україна» податкового
кредиту за рахунок податкової
накладної №8 від 14.06.2011р. на суму ПДВ 572,55
грн., отриманої від постачальника
транспортних послуг ПП «Юг Зерно
Трейд».

Як встановлено судами обох інстанцій,
на підтвердження реальності вчинення
вказаної господарської операції
позивачем до суду було надано копії
договору про надання транспортних
послуг №06/06Е від 06.06.2011р., податкової
накладної №8 від 14.06.2011р., акту №ОУ-0000074
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 14.06.2011р.

Крім того, з матеріалів справи видно, що
представником позивача до окружного
суду було додатково надано і копії
документів, які підтверджують факт
здійснення самого перевезення товару,
який в подальшому було використано у
власному виробництві, а саме: накладна
№455 від 10.06.2011р., згідно якої ТОВ
«Екобіотек-Україна» придбав у ВК
«Сільська Родина» 61,380 т. соняшнику
(насіння соняшнику) на загальну суму
282348 грн., який поставлявся
авто-первізниками: ПП «Юг Зерно-Трейд»
(товарно-транспортна накладна №1 від
10.06.2011р. - здійснено доставку товару в
кількості 20,800т, в якій зазначено:
автомобіль: «КАМАЗ» НОМЕР_1, причеп:
НОМЕР_2, автопідприємство: ПП «Юг
Зерно-Трейд», водій: ОСОБА_4, вид
перевезення: авто, замовник (платник):
ТОВ «Екобіотек-Україна»,
вантажовідправник: ВК «Сільська
Родина», вантажоодержувач: ТОВ
«Екобіотек-Україна», пункт
навантаження: с.Трифонівка,
Великоолександрівський р-н, пункт
розвантаження: м.Херсон, назва
продукції (товару): соняшник,
один.виміру: т., кількість 20,800т., вантаж
одержав: менеджер ОСОБА_5) та ПП Галаган
(товарно-транспортна накладна №2 від
10.06.2011р. - здійснено доставку товару в
кількості 19,840т, товарно-транспортна
накладна №3 від 10.06.2011р. - здійснено
доставку товару в кількості 20,740т), який
в подальшому було використано у
власному виробничому процесі та
виготовлено олію соняшникову.

Також, в матеріалах справи міститься і
надана позивачем копія платіжного
доручення №9078 від 17.06.2011р., яким
підтверджено факт реального
здійснення позивачем оплати за
отриманий товар у безготівковій формі
на розрахунковий рахунок
контрагента-перевізника.

Таким чином, з огляду на викладене,
судова колегія, як і суд 1-ї інстанції,
вважає, що вказаний об'єм документів є
достатнім і свідчить саме про реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені спірними угодами, містить
усі необхідні реквізити, передбачені
п.п.1,2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність».

При чому, слід зазначити, що ДПІ у м.
Херсоні не заперечується факт, що
вказані документи за своєю формою та
змістом відповідають вимогам закону, і
суму від'ємного значення ПДВ та
бюджетного відшкодування зменшено
саме на підставі того, що по
постачальнику транспортних послуг
встановлено наявність розбіжностей у
податковій звітності.

Не виникає таких сумнівів щодо
правомірності та реальності
здійсненної господарської операції
протягом перевіреного періоду між
позивачем та його контрагентом - ПП «Юг
Зерно Трейд», на підставі яких був
сформований податковий кредит з ПДВ, і
у судів обох інстанцій.

Крім того, в акті перевірки ДПІ вказує,
що згідно з поданою ТОВ
«Екобіотек-Україна» до ДПІ у м. Херсоні
податковою декларацією з ПДВ за липень
2011 року (вх. від 17.08.2011р. №189845) та
розрахунком суми бюджетного
відшкодування сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку, складає 191 359,00 грн.

Аналізом наявної інформації щодо
експортних операцій, здійснених
платником у періоді, що підлягає
перевірці, оригіналами ВМД, податкової
декларації з ПДВ за червень липень 2011
року відхилень не встановлено.

Проте, згідно з додатком №5 до
декларації з ПДВ за липень 2011 року та
даними «Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
встановлено формування ТОВ
«Екобіотек-Україна» податкового
кредиту за рахунок податкової
накладної, отриманої від постачальника
ТОВ «Солайс Трейдінґ Юкрейн», зокрема,
податкова накладна №1 від 01.07.2011р. на
суму ПДВ 56973,60 грн.

Оскільки відповідачем вказане
відхилення у податковій звітності
позивача грунтується виключено на
висновках акту перевірки про
неможливість проведення зустрічної
звірки з безпосереднім постачальником
позивача - ТОВ «Солайс Трейдіпг Юкрейн»
та з метою офіційного з'ясування
обставин справи ухвалою суду 1-ї
інстанції від 11.12.2012 року було доручено
Миколаївському окружному
адміністративному суду допитати в
якості свідка директора ТОВ «Солайс
Трейдінґ Юкрейн» ОСОБА_3 отримати від
нього копії документів, які
підтверджують реальність спірних
господарських операцій щодо придбання
та реалізації олії соняшникової
нерафінованої у липні 2011 року, що є
предметом розгляду у даній справі.
Однак, як видно з матеріалів справи,
ухвалою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29.03.2013р.
дане судове доручення було повернуто
без виконання.

Разом з тим, не зважаючи на цю
обставину, 02.07.2013р. в судовому засіданні
окружним судом за клопотанням
представника позивача було допитано в
якості свідка директора ТОВ «Солайс
Трейдінґ Юкрейн» ОСОБА_3 і за
результатами його пояснень та наданих
ним документів встановлено наступне.

У червні 2011 року ТОВ «Солайс Трейдінґ
Юкрейн» придбав у ПП
«Київлісопостачзбудторг-2009» олію
соняшникову нерафіновану, яку в
подальшому реалізував ТОВу
«Екобіотек-Україна» на підставі
договору поставки від 21.06.2011р. №2106/1 на
умовах поставки: ЕХW, склад продавця, в
кількості 29,520 т. на суму 341841,60 грн., в т.
ч. ПДВ 56973,60 грн. (видаткова накладна
№РН-0000001 від 01.07.2011р., податкова
накладна №1 від 01.07.2011р.,
товарно-транспортна накладна від
30.06.2011р., банківські виписки від 01.07.2011р).

Зазначена господарська операція була
відображена ТОВ «Солайс Трейдінґ
Юкрейн» в декларації з ПДВ за липень 2011
року та в реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних за звітний
(податковий) період липень 2011 року
(розділ І видані податкові накладні №
з/п 21, 22, 31 та розділ II отримані
податкові накладні № з/п 11, 12, 18).

Ці ж копії видаткових, податкових та
товарно-транспортних накладних на
поставку олії соняшникової
нерафінованої від ТОВ «Солайс Трейдінґ
Юкрейн», т.б. видаткова накладна
№РН-0000001 від 01.07.2011р., податкова
накладна №1 від 01.07.2011р.,
товарно-транспортна накладна від
30.06.2011р., виписки банку від 01.07.2011р. також
були раніше долучені до матеріалів
справи і представником позивача.

Крім того, як вже зазначалося вище,
позивач надав до суду і копії
банківських виписок по особовому
рахунку, які підтверджують рух всіх
коштів за перевіряємий період та факт
здійснення позивачем оплати за весь
отриманий товар у безготівковій формі
саме на розрахунковий рахунок
контрагента-постачальника - ТОВ
«Солайс Трейдінґ Юкрейн».

Як вбачається з матеріалів справи та
вже вказувалося вище, транспортування
товару (т.б. олії соняшникової
нерафінованої) здійснювалося на
замовлення ТОВ «Екобіотек-Україна»
автотранспортом автоперевізника - ТОВ
«Югєвротранс», а саме - автомобілем
марки «МАН» д.н. НОМЕР_3 з причепом д.н.
НОМЕР_4.

Також, слід зазначити, що окрім
первинних бухгалтерських та
податкових документів по даній
фінансово-господарській операції на
підтвердження фактичного отримання
товару (олії соняшникової
нерафінованої) позивачем було надано
до суду 1-ї інстанції і картку
складського обліку за липень 2011 року, в
якій відображено факт надходження на
склад позивача цієї олії та її рух з
відображенням її залишку на кінець дня,
а саме: на початок дня 01.07.2011р. залишок
олії олії соняшникової нерафінованої
становить 140926 кг., 01.07.2011р. надходження
на склад 29520 кг, використано у
виробництві 30000 кг і на кінець дня
01.07.2011р. залишок олії соняшникової
нерафінованої становить 140446 кг;
протягом липня 2011 року було
використано олію соняшникову
нерафіновану (тобто передано до Цеху
дезодорації для очищення) і залишок
станом на 31 липня 2011 року становив 40926
кг.

Отже, з огляду на викладене, судова
колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає,
що вказаний об'єм документів є
достатнім і свідчить про реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені спірними угодами, містить
усі необхідні реквізити, передбачені
п.п.1,2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність».

Необхідно звернути увагу й на те, що
відповідачем - ДПІ у м. Херсоні фактично
не заперечується факт, що вказані
документи за своєю формою та змістом
відповідають вимогам закону, і суму
від'ємного значення ПДВ та бюджетного
відшкодування зменшено саме на
підставі того, що неможливо провести
зустрічні перевірки по всьому ланцюгу
постачання,

Таким чином, з огляду на викладене, у
судів обох інстанцій не виникає
сумніву щодо правомірності, реальності
та товарності здійснених
господарських операцій протягом
перевіреного періоду між позивачем та
його контрагентом - ТОВ «Солайс
Трейдінг Юкрейн», на підставі яких був
сформований податковий кредит з ПДВ.

До того ж, ще раз слід зазначити, що
перевіряючі в своєму акті перевірки не
посилаються на невідповідність
вимогам законодавства наданих
позивачем податкових накладних, за
якими було ним сформовано податковий
кредит, не вказує на неправильність
складання позивачем податкових
декларацій з ПДВ, а також не
посилається на відсутність фактичної
сплати позивачем ПДВ у складі ціни
товару (послуг).

Факт того, що контрагенти позивача - ПП
«Юг Зерно Трейд» та ТОВ «Солайс
Трейдінг Юкрейн» мали право на виписку
податкових накладних і на час
укладення (виконання) угод були
зареєстровані як платники ПДВ, теж не
оспорювався відповідачем ні в акті
перевірки, ні в ході розгляду справи в
судах обох інстанцій.

Таким чином, судова колегія вважає, що в
даному випадку, вище переліченими
доказами позивачем підтверджено той
факт, що на момент проведення перевірки
у нього були наявні всі необхідні
документи, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського та
податкового обліку, для включення до
податкового кредиту сум ПДВ по
операціям з ПП «Юг Зерно Трейд» та ТОВ
«Солайс Трейдінг Юкрейн», які
визначені позивачем у податкових
деклараціях з ПДВ за перевіряємий
період.

Отже, аналіз наданих документів
свідчить про дотримання позивачем
спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість за періоди, які були
предметом перевірки.

Крім цього, суд зазначає, що наявність у
позивача належно оформлених
документів, які відповідно до вимог
Податкового кодексу України необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту, і сплата
позивачем вартості товару (послуг) з
податку на додану вартість є
обов'язковими, але не вичерпними
підставами для висновку про
правомірність декларування
податкового кредиту.

Для встановлення обґрунтованості
декларування платником податку
податкового кредиту суду необхідно
встановити також й наступні обставини:

- реальність здійснення
господарських операцій, суми за якими
віднесені до податкового кредиту;

- наявність у продавця товару,
робіт (послуг), який видавав податкові
накладі, спеціальної податкової
правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового
кредиту лише сум, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), що підлягають
використанню у господарській
діяльності платника податку;

Так, у спірному акті перевірки ДПІ
посилається на відсутність реальних
господарських операцій між ТОВ
«Екобіотек-Україна» та його
контрагентами - ПП «Юг Зерно Трейд» та
ТОВ «Солайс Трейдінґ Юкрейн», а саме -
безпосередньо на «безтоварність»
операцій по ланцюгу постачання
позивачу олії соняшникової
нерафінованої ПП
«Київлісопостачзбудторг-2009» - ТОВ
«Солайс Трейдір Юкрейн» - ТОВ
«Екобітек-Україна» та відсутність
перевезення товару по І ланцюгу
постачання транспортних послуг ПП «Юг
Зерно Трейд».

Проте, як встановлено судом 2-ї
інстанції і підтверджено самим актом
перевірки, позивач здійснює свою
діяльність у м.Херсоні по
вул.Ракетній,110-а, де займається
виробництвом нерафінованої,
рафінованої та дезодорованої олії, що
підтверджується наданими до
матеріалів справи Статутами позивача в
редакції від 20.04.2011р. та від 13.12.2011р.,
довідками з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України АА
№435500 від 10.06.2011р. та АА №521274 від 24.01.2012р.,
з яких видно, що позивач здійснює
оптову реалізацію соняшникової олії як
на території України так і на експорт.

Таким чином, отримання транспортних
послуг від ПП «Юг Зерно Трейд» з
перевезення придбаного товару (насіння
соняшнику) та придбання позивачем олії
соняшникової нерафінованої у ТОВ
«Солайс Трейдінґ Юкрейн», з
віднесенням до податкового кредиту ПДВ
по таким операціям, відповідає суті
господарської діяльності позивача, що
свідчить про дотримання позивачем
вимог розділу V Податкового кодексу
України в частині віднесення до
податкового кредиту лише тих сум ПДВ,
які сплачені у ціні товарів (робіт,
послуг), що використовуються у межах
господарської діяльності платника
податку.

Суд 2-ї інстанції також звертає увагу і
на недоведеність ДПІ належними
доказами висновків акту перевірки від
28.12.2011р. №4552/07-0/32125693 щодо того, що через
контрагента-постачальника проходили
тільки грошові потоки, без факту
реального здійснення господарської
діяльності у липні 2011 року, а посилання
ДПІ в обґрунтування цих висновків лише
на висновки акту перевірок від 09.09.2011р.
№170/23-325/36316906 суд вважає неналежними,
оскільки висновки акту перевірки
носять інформаційний характер і не
створюють для платників правових
наслідків.

Обмеження права позивача (як
сумлінного платника податку) на
формування податкового кредиту у
зв'язку з порушенням контрагентами
порядку обліку та звітування по
податкам суперечить принципу
справедливості та практиці
Європейського суду з прав людини.

На жодну зі сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку перевірки
відповідності установчих документів
контрагента та дотримання ним вимог
податкового і іншого законодавства, у
тому числі щодо фактичного перебування
за юридичною адресою.

Посилання ж ДПІ на відсутність у
постачальника позивача об'єктивної
можливості для виконання поставок
товарів в силу відсутності основних
засобів та робочого персоналу також не
можна розцінювати як доказ фіктивності
спірних операцій. Укладення трудового
договору не є єдиним способом
залучення фізичних осіб до вчинення
необхідних дій в процесі виконання
поставки; податкове законодавство не
ставить право платника на податковий
кредит в залежності від того, за
рахунок яких ресурсів (власних або
залучених) здійснюється виконання
робіт постачальником.

Отже, за таких обставин висновок
податкового органу про безтоварний
характер спірних операцій з поставки
товару позивачеві та виконання на його
користь робіт ґрунтується на
помилковій юридичній оцінці обставин
справи.

Крім того, необхідно вказати, що згідно
ч.1 ст.204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаним судом недійсним
(презумпція правомірності).

Підстав, з якими закон пов'язує
недійсність (нікчемність) договору,
контролюючим органом в акті перевірки
не зазначено, судових рішень, що набули
законної сили, яким договори, що
укладалися між позивачем та його
контрагентом визнані недійсними судом
обох інстанцій не надано. Доказів
наявності узгодженого умислу на
вчинення дій у порушення податкового
законодавства, безпідставне отримання
податкової вигоди, встановлених
судовим рішенням у кримінальній справі
за звинуваченням працівників
контрагентів постачальника позивача,
податковим органом не наведено.

Між тим, подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з ціллю отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування податкового кредиту, проте
при розгляді справи , податковим
органом не доведено наявності таких
обставин.

Таким чином, з урахуванням вказаного та
оцінивши всі докази в їх сукупності,
судова колегія вважає, що суд 1-ї
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що дії позивача по
віднесенню до свого податкового
кредиту сум податку на додану вартість
по операціях з отримання транспортних
послуг від ПП «Юг Зерно Трейд» та
придбання олії соняшникової
нерафінованої у ТОВ «Солайс Трейдінг
Юкрейн» свідчить про добросовісність
ТОВ «Екобіотек-Україна», як платника
податків, а вчинені позивачем
господарські операції з цими
контрагентами-постачальниками не
викликають сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту.

До того ж, ще необхідно вказати, що
правомірність здійснення
фінансово-господарської діяльності
між ТОВ «Екобіотек-Україна» та ТОВ
«Солайс Трейдінг Юкрейн» в тому числі і
в перевіряємий період підтверджується
і ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2014р. (по
справі №2а-404/122170).

Також, при цьому, ще слід звернути увагу
й на те, що згідно із ст.ст.11,71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно
ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

При чому, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову, що, в свою чергу, в даному
випадку, не було зроблено
представниками відповідачів при
розгляді даної справи в судах 1-ї та 2-ї
інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи, правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
припущеннях та невірному трактуванні
норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів
апеляційного суду, діючи виключно в
межах доводів апеляційної скарги,
відповідно до ст.200 КАС України, залишає
цю апеляційну скаргу податкового
органу без задоволення, а оскаржувану
постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко