Справа № 875/83/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 року м.
Київ справа № 875/83/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

при секретарі
Антипенку В.В.,

за участю ОСОБА_2, представника
позивача ОСОБА_3, представника
Центральної виборчої комісії України
Дондика О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Центральної виборчої
комісії про скасування постанови в
частині відмови в реєстрації
кандидатом в народні депутати України
ОСОБА_2 та про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

28.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Центральної виборчої комісії, в якому
просив:

- встановити неточність у заяві про
самовисування ОСОБА_2 як кандидата в
народні депутати України у
одномандатному виборчому окрузі № 90,
щодо викладеного зобов'язання про
намір передати в управління іншій
особі належні підприємства та
корпоративні права в порядку
встановленому Законом;

- скасувати Постанову Центральної
виборчої комісії від 27.09.2014 року № 1246 в
частині відмови в реєстрації
кандидатом в народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 90
ОСОБА_2 на позачергових виборах
народних депутатів України 26.10.2014 року;

- зобов'язати Центральну виборчу
комісію вчинити дії, спрямовані на
реєстрацію кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 90 ОСОБА_2 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що у поданій заяві про
самовисування міститься інформація
про намір передати в управління іншій
особі належні підприємства та
корпоративні права в порядку
встановленому Законом та вона
викладена з допущенням неточності, а
саме: «У разі обрання мене народним
депутатом України, зобов'язуюсь
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів,
передати свої повноваження іншій особі
у порядку, встановленому законом».
Таким чином, за ствердженням позивача
він мав на увазі, що у разі обрання його
депутатом, протягом місяця після
офіційного оприлюднення результатів
виборів зобов'язується передати в
управління іншій особі належні йому
підприємства і корпоративні права в
порядку, встановленому Законом України
«Про вибори народних депутатів
України».

На думку позивача, ним було допущено
помилку, на виправлення якої
відповідач у відповідності до частини 3
статті 60 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» повинен
був надати дводенний строк, чого
зроблено не було.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.09.2014 року
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Позивач та його представник в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримали, зазначивши мотиви,
викладені у адміністративному позові
та у апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечив та просив суд відмовити у її
задоволенні з посиланням на дотримання
Центральною виборчою комісією вимог
законодавства про вибори народних
депутатів України.

Центральною виборчою комісією України
було подано заперечення на апеляційну
скаргу ОСОБА_2, в яких вона просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інтенції - без змін з мотивів,
викладених в оскаржуваній постанові та
у запереченнях проти
адміністративного позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, дослідивши
письмові докази, колегія суддів
приходить до наступних висновків.

Порядок утворення, правовий статус,
основні засади організації діяльності
Центральної виборчої комісії як
постійно діючого колегіального
державного органу, до компетенції
якого належить забезпечення
організації підготовки та проведення
виборів і референдумів в Україні,
забезпечення реалізації та захисту
конституційних виборчих прав громадян
України і прав на участь у
референдумах, суверенного права
Українського народу на виявлення своєї
волі визначено Законом України «Про
Центральну виборчу комісію».

Повноваження Комісії щодо організації
підготовки і проведення виборів
народних депутатів України визначені
статтею 19 Закону України «Про
Центральну виборчу комісію».

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 1
статті 19 Закону України «Про
Центральну виборчу комісію», комісія
уповноважена реєструвати кандидатів у
народні депутати України в порядку,
встановленому законом та приймати
рішення щодо скасування реєстрації
кандидатів у народні депутати України
в порядку, встановленому законом.

Порядок висування і реєстрації
кандидатів у народні депутати
визначено статтями 52-62 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України».

Відповідно до статті 52 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», право висування кандидатів у
депутати у одномандатних округах
реалізується виборцями через партії
або шляхом самовисування у порядку,
передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною 2 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», Центральна виборча комісія
реєструє кандидата у депутати, який
балотується в одномандатному окрузі в
порядку самовисування, за умови
пред'явлення ним особисто одного із
документів, передбачених пунктами 1 або
2 частини 3 статті 2 цього Закону, та
отримання нею таких документів:

1) заяви про самовисування,
датованої днем подання документів для
реєстрації його кандидатом у депутати
до Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в
депутати, на паперовому носії та в
електронному вигляді, що обов'язково
повинна містити: прізвище, власне ім'я
(всі власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості;

3) декларації про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру кандидата у депутати
відповідно до статті 57 цього Закону;

4) документа про внесення
грошової застави відповідно до статті
56 цього Закону;

5) 4 фотографії кандидата розміром
4х6 сантиметрів на паперових носіях та в
електронному вигляді;

6) ксерокопії першої та другої
сторінок паспорта громадянина України
кандидата.

Частиною 3 статті 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» передбачено, що разом з
документами, передбаченими часинами 1, 2
статті 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України», до
Центральної виборчої комісії
подається в електронному вигляді
передвиборна програма кандидата у
депутати в одномандатному окрузі,
викладена державною мовою, яка
оприлюднюється на офіційному веб-сайті
Центральної виборчої комісії.

Згідно із частиною 4 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», Центральна виборча комісія
видає особі, яка подала документи,
зазначені у частині 1 або частині 2цієї
статті, довідку про їх прийняття.
Довідка має містити перелік прийнятих
документів, число, місяць і рік, а також
час їх прийняття, посаду і прізвище
особи, яка прийняла документи.

Частиною 6 статті 59 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»
передбачено, що Центральна виборча
комісія не пізніше як на п'ятий день з
дня прийняття документів, передбачених
частинами 1 або 2 статті 55 цього Закону,
приймає рішення про реєстрацію
кандидата у депутати в одномандатному
окрузі або про відмову в його
реєстрації.

Перелік підстав для відмови в
реєстрації кандидата (кандидатів)
встановлений статтею 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» та є вичерпним.

Так, відповідно до статті 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», Центральна виборча комісія
відмовляє в реєстрації кандидата у
депутати в разі:

1) порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону;

2) відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону;

3) припинення громадянства України
кандидата у депутати;

4) вибуття особи, висунутої кандидатом у
депутати, за межі України для
проживання чи з метою отримання
політичного притулку;

5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною;

6) набрання щодо особи, висунутої
кандидатом у депутати, законної сили
обвинувальним вироком суду за вчинення
умисного злочину;

7) виявлення обставин, які позбавляють
особу, висунуту кандидатом у депутати,
права бути обраною депутатом
відповідно до статті 9 цього Закону.

Рішення про відмову в реєстрації
кандидата (кандидатів) у депутати
повинно містити вичерпні підстави
відмови. Копія цього рішення не пізніше
наступного дня після його прийняття
видається (направляється) представнику
партії або кандидату у депутати, який
балотується в одномандатному окрузі.

Помилки і неточності, виявлені в
поданих кандидатами на реєстрацію
документах, підлягають виправленню і
не є підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до частини 2 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» ОСОБА_2 подав до Центральної
виборчої комісії наступні документи
для реєстрації його кандидатом у
народні депутати України в порядку
самовисування в одномандатному
виборчому окрузі № 90: заяву про
самовисування; автобіографію
кандидата в депутати, документ про
внесення застави; 4 фотографії
кандидата розміром 4х6 сантиметрів;
ксерокопії першої та другої сторінок
паспорта громадянина України
кандидата; передвиборну програму
кандидата у депутати в одномандатному
окрузі, що підтверджується довідкою
про прийняття документів, виданою
позивачу 22.09.2014 року уповноваженою
особою Комісії.

У заяві про самовисування позивач
зазначив, що у разі обрання його
народним депутатом припинить
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та законів України
несумісна з мандатом народного
депутата України, та надав згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також
зазначив: «У разі обрання мене
народним депутатом України,
зобов'язуюсь протягом місяця після
офіційного оприлюднення результатів
виборів, передати свої повноваження
іншій особі у порядку, встановленому
законом».

Постановою Центральної виборчої
комісії від 27.09.2014 року № 1246 ОСОБА_2
відмовлено в реєстрації кандидатом у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 90.
Підставою для прийняття зазначеної
постанови стало те, що у заяві про
самовисування ОСОБА_2 відсутнє
зобов'язання у разі обрання його
депутатом протягом місяця після
офіційного оприлюднення результатів
виборів передати в управління іншій
особі належні йому підприємства та
корпоративні права в порядку,
встановленому Законом.

Даючи правову оцінку постанові
Центральної виборчої комісії від 27.09.2014
року № 1246 про відмову ОСОБА_2 в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 90, суд першої
інстанції, погодившись з твердженням
відповідача, викладеним в оскаржуваній
постанові прийшов до висновку, про те,
що поданий позивачем документ не є
заявою про самовисування кандидата у
народні депутати України у розумінні
пункту 1 частини 2 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», а оскаржувана Постанова
прийнята відповідачем на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Проте, висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи, а судове рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення з наступних
підстав.

Згідно із статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до частини 2
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи підтверджений матеріалами
справи факт подання позивачем до
Комісії усіх документів, перелік яких
визначений пунктами 1-6 частини 2 статті
55 Закону України «Про вибори народних
депутатів України», у тому числі заяви
про самовисування його кандидатом у
народні депутати в одномандатному
виборчому окрузі, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновок Комісії
про те, що поданий документ (заява) не є
заявою про самовисування у розумінні
пункту 1 частини 2 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» не є підставою для відмови у
реєстрації кандидатом у народні
депутати України, оскільки не
міститься у переліку статті 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України».

Таким чином, постанову суду першої
інстанції слід скасувати та ухвалити
нове рішення, яким Постанову
Центральної виборчої комісії від 27.09.2014
року № 1246 в частині відмови ОСОБА_2 в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 90 скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 177
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд установивши порушення
законодавства про вибори, визначає у
рішенні спосіб захисту порушеного
права, а також порядок усунення усіх
наслідків порушень відповідно до
закону або приймає інше передбачене
законом рішення.

З урахуванням наведеного суд вважає, що
способом захисту порушеного права
позивача має бути зобов'язання Комісії
розглянути подані ОСОБА_2 документи та
прийняти рішення щодо реєстрації
позивача кандидатом у народні депутати
України, який балотується в
одномандатному виборчому окрузі в
порядку самовисування, у встановленому
Законом України «Про вибори народних
депутатів України» порядку.

У задоволенні позовних вимог про
встановлення неточності у заяві про
самовисування ОСОБА_2 як кандидата в
народні депутати України у
одномандатному виборчому окрузі № 90,
щодо викладеного зобов'язання про
намір передати в управління іншій
особі належні підприємства та
корпоративні права в порядку
встановленому Законом слід відмовити,
оскільки згідно із частинами 1, 2 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Крім того, згідно із частинами 1, 2
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, при вирішенні
справи по суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити
певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Таким чином, оцінка обставин справи та
встановлення певних фактів під час її
розгляду є складовою процесу прийняття
судом рішення по адміністративній
справі, внаслідок чого заявлення в
адміністративному позовів самостійної
вимоги про встановлення факту не є
обґрунтованим

Крім того, судова колегія зазначає. що
посилання Київського апеляційного
адміністративного суду у своєму
рішенні на постанову Вищого
адміністративного суду України від
22.08.2012 року у справі № А/9991/48/12 є
помилковим, оскільки у тій справі мали
місце інші обставини, а саме: подання
кандидатом в народні депутати України
документів, не передбачених статтею 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України».

Керуючись статтями 160, 161, 162, 172, 177,
198, 202, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.09.2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії
про скасування постанови в частині
відмови в реєстрації кандидатом в
народні депутати України ОСОБА_2 та про
зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Центральної виборчої
комісії від 27.09.2014 року № 1246 в частині
відмови ОСОБА_2 в реєстрації кандидатом
у народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 90 -
скасувати.

Зобов'язати Центральну виборчу комісію
України вдруге розглянути подані
ОСОБА_2 22.09.2014 року документи для
реєстрації кандидатом у народні
депутати України, який балотується в
одномандатному виборчому окрузі № 90 в
порядку самовисування на позачергових
виборах народних депутатів України
26.10.2014 року та прийняти рішення,
передбачене частиною 6 статті 59 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України».

В задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз