Справа № 816/1716/14
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р. Справа № 816/1716/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Вовченко І.В

за участю представника позивача:
Вербицької І.Г.

за участю представника відповідача:
Голікова І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бодекс-Україна" на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014р. по
справі № 816/1716/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бодекс-Україна"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Бодекс-Україна" (надалі - позивач, ТОВ
"Бодекс-Україна") звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - відповідач,
Кременчуцька ОДПІ) в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 22 травня 2014
року № /1092, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 1231 грн та від
07 травня 2014 року № /897, яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість за вересень
2013 року у розмірі 1231 грн та суму
штрафної (фінансової) санкції у розмірі
307,75 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою задовольнити позов.
В апеляційній скарзі апелянт
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права з підстав нульової ставки
оподаткування до проведених операцій з
надання послуг міжнародного
перевезення та наявності витрат при їх
наданні.

Відповідач надав до суду апеляційної
інстанції письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просив
залишити без задоволення апеляційну
скаргу позивача, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з викладених у ній підстав,
просив суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги
позивача, посилаючись на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, яке просив суд апеляційної
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бодекс-Україна"
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Кременчуцької
міської ради Полтавської області
24.03.2004, ідентифікаційний код 32860348 та
перебуває на податковому обліку в
Кременчуцькій ОДПІ, є платником
податку на додану вартість.

Згідно довідки з ЄДРПОУ видами
діяльності позивача за КВЕД є:
діяльність автомобільного вантажного
транспорту; будівництво доріг,
аеродромів та улаштування поверхні
спортивних споруд; інші види оптової
торгівлі.

У період з 01.11.2013 по 07.11.2013 проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
позивачем сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість з бюджету на рахунок платника
у банку за серпень 2013 року, за
результатами якої складено акт від
14.11.2013 № 4560/16-03-15-02-08/32860348 (а.с. 22-44, т.1).
Вказаним актом встановлено порушення
позивачем пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено від'ємне
значення (рядок 19 декларації) за
серпень 2013 року на суму ПДВ 3597 грн, а
також залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 декларації) за серпень
2013 року на 1240 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 03 грудня 2013
року № /784, яким позивачеві
зменшено від'ємне значення (рядок 19
декларації) за серпень 2013 року у
розмірі 4837 грн (а.с. 45).

Не погодившись з вказаним
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його у адміністративному
порядку.

09.12.2013 ТОВ "Бодекс-Україна" сформовано
первинну скаргу № 16385-16386 на вказане
податкове повідомлення-рішення та
направлено для розгляду до Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (а.с. 46-50, т.1).

Також, у період з 04.12.2013 по 10.12.2013
Кременчуцькою ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість з бюджету на рахунок
платника у банку за вересень 2013 року, за
результатами якої складено акт від
16.12.2013 № 5507/16-03-15-02-08/32860348 (а.с. 189-211, т.1).
Вказаним актом встановлено порушення
позивачем пунктів 200.1, 200.4 та 200.6 статті
200 Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем завищено
суму бюджетного відшкодування за
вересень 2013 року у розмірі 4837 грн.

Не погодившись з вказаним актом,
оскаржив його до Кременчуцької ОДПІ
надавши заперечення № б/н від 19.12.2013
(а.с. 212, т.1).

Відповіддю від 25.12.2013 № 15548/10/16-03 на
вказане заперечення Кременчуцькою
ОДПІ зауважено про встановлення таким
актом викладених останнім порушень та
його відповідність діючому
законодавству (а.с. 213, т.1).

Рішенням від 23.12.2013 № 1847/10/16-31-10-04-06
Головним управлінням Міндоходів у
Полтавській області продовжено строк
розгляду первинної скарги ТОВ
"Бодекс-Україна" № 16385-16386 від 09.12.2013 (а.с.
51, т.1).

На підставі акту перевірки від 16.12.2013 №
5507/16-03-15-02-08/32860348 відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від 30
грудня 2013 року № /945, яким зменшено
розмір бюджетного відшкодування
податку на додану вартість у розмірі 4837
грн та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1209,25 грн (а.с. 214, т.1).

04.01.2014 позивачем сформовано первинну
скаргу № 00001-00002 на вказане податкове
повідомлення-рішення та направлено для
розгляду до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області (а.с.
215-216, т.1).

У період з 27.01.2014 по 31.01.2014 Кременчуцькою
ОДПІ проведено документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
оскарження ТОВ "Бодекс-Україна"
зменшення від'ємного значення та
бюджетного відшкодування за
серпень-вересень 2013 року, за
результатами якої складено акт від
04.02.2014 № 316/16-03-15-02-08/32860348 (а.с. 52-77, т.1).
Вказаним актом встановлено порушення
позивачем пункту 185.1 статті 185,
підпункту "ж" пункту 186.3 статті 186,
абзаців 1-2 пункту 188.1 статті 188
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем завищено
від'ємне значення (рядок 19 декларації)
за серпень 2013 року на суму 1231 грн, а
також пунктів 200.1, 200.4 та 200.6 статті 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем завищено
суму бюджетного відшкодування за
вересень 2013 року у розмірі 1231 грн.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
11.02.2014 № 332/10/16-81-10-64-12 про результати
розгляду первинної скарги ТОВ
"Бодекс-Україна" № 16385-16386 від 09.12.2013
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 30 грудня 2013
року № /945 в частині 3606 грн
зменшеної суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість та суму штрафної (фінансової)
санкції у розмірі 901,50 грн (а.с. 78-80, т.1).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
11.02.2014 № 333/10/16-81-10-64-12 про результати
розгляду первинної скарги ТОВ
"Бодекс-Україна" № 00001-00002 від 04.01.2014
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 03 грудня 2013
року № /784 в частині 3606 грн
зменшеного від'ємного значення з
податку на додану вартість.

13.02.2014 сформовано повторну скаргу №
16469-16470 на податкове
повідомлення-рішення від 30 грудня 2013
року № /945, а також повторну скаргу
№ 16465-16466 на податкове
повідомлення-рішення від 03 грудня 2013
року № /784 та направлено для
розгляду до Міністерства доходів та
зборів України (а.с. 81-83, 220-226, т.1).

Рішеннями Міністерства доходів та
зборів України від 09.04.2014 № 6333/6/99-99-10-01-15
та № 6340/6/99-99-10-01-15 про результати
розгляду скарг на податкові
повідомлення-рішення від 30 грудня 2013
року № /945 та від 03 грудня 2013 року
№ /784 відповідно, останні -
залишені без змін з урахуванням рішень,
прийнятих за результатами розгляду
первинних скарг (а.с. 83-85, т.1).

На підставі підпункту 60.1.3 пункту 60.11
статті 60 Податкового кодексу України,
відповідно до пункту 60.4 статті 60
Податкового кодексу України у
випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і
60.1.5 пункту 60.1 цієї статті та рішень
контролюючих органів відповідачем
винесено податкові
повідомлення-рішення від 22 травня 2014
року № /1092, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у серпні 2013 у розмірі
1231 грн та від 07 травня 2014 року №
/897, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість за вересень
2013 року у розмірі 1231 грн та суму
штрафної (фінансової) санкції у розмірі
307,75 грн (а.с. 9-10, т.2).

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ
"Бодекс-Україна", суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не надано
детальний розрахунок вартості послуг
по спірних міжнародних перевезеннях, в
тому числі калькуляцію послуг на
перевезення, розрахунок собівартості 1
км. до місця завантаження та розрахунок
собівартості 1 км. по спірних договорах,
тому відповідачем було здійснено
розрахунок собівартості 1 км. до місця
завантаження, виходячи із даних
наданих позивачем, до якого входить
вартість дизельного пального, середня
заробітна плата водія, добові на
території України, середня швидкість
вантажного автомобіля з якого
відповідачем було зроблено висновок,
що позивачем занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість по наданню послуги по проїзду
без вантажу по території України до
місця завантаження в сумі 1230,94 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується із вказаним висновком
суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Так, для висновків про завищення
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту з ПДВ та як
наслідок в подальшому завищення
бюджетного відшкодування з ПДВ стало
те, що згідно умов укладених договорів
позивач здійснював пробіг без вантажу
до місця завантаження за який не
отримував дохід. Податковий орган в
актах перевірки дійшов висновку, що
пробіг без вантажу до місця
завантаження є ризиком пов'язаним із
веденням господарської діяльності і
являється неоподаткованими операціями
в межах господарської діяльності.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування ПДВ є операції платників
податку з: постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів на митну
територію України; вивезення товарів
за межі митної території України.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 188.1 ст. 188
ПКУ: "база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів.... До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До складу договірної
(контрактної) вартості не включаються
суми неустойки (штрафів та/або пені),
три проценти річних та інфляційні, що
отримані платником податку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань".

Відповідно до абзацу "а" підпункту 195.1.3
пункту 195.1 статті 195 Податкового
кодексу України за нульовою ставкою
оподатковуються операції з постачання
послуг міжнародного перевезення
пасажирів і багажу та вантажів
залізничним, автомобільним, морським і
річковим та авіаційним транспортом.
Для цілей цього підпункту перевезення
вважається міжнародним, якщо таке
перевезення здійснюється за єдиним
міжнародним перевізним документом.

Згідно з п. 198.3, ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200, ПК України
визначено, що сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно пункту 201.6 статті 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до статті 9 Закону України
від 01.07.2004 N 1955-IV "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" (надалі - Закон N 1955-IV) факт
надання послуги експедитора при
перевезенні підтверджується єдиним
транспортним документом або
комплектом документів (залізничних,
автомобільних, авіаційних накладних,
коносаментів тощо), які відображають
шлях прямування вантажу від пункту
його відправлення до пункту його
призначення. Такими документами можуть
бути: авіаційна вантажна накладна (Air
Waybill); міжнародна автомобільна накладна
(CMR); накладна СМГС (накладна УМВС);
коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ);
вантажна відомість (Cargo Manifest); інші
документи, визначені законами України.
Під єдиним міжнародним перевізним
документом маються на увазі документи,
складені мовою міжнародного
спілкування залежно від обраного виду
транспорту. Законодавством не
передбачено оформлення міжнародного
перевезення різними документами, в
залежності від відрізка маршруту.

Відповідно до матеріалів справи та
пояснень позивача операції щодо
надання транспортно-експедиторських
послуг надавалось в межах договорів
міжнародного перевезення вантажів,
належним чином завірені копії яких
долучено до матеріалів справи (а.с. 124-131,
т.1).

Відповідно до наданих копій
міжнародних автомобільних накладних
(CMR) визначено пункти навантаження та
пункти розвантаження, а саме: у CMR № 450514
зазначено м. Миронівка (Україна) -
Варшава (Польща); у CMR № 450516 - м.
Красноград (Україна) - м. Горзов
Велкопольські (Польща); у CMR № 469080 - м.
Гамбург (Німеччина) - м. Кривий Ріг
(Україна); у CMR № 759631 - м. Кіровоград
(Україна) - м. Мінськ (Білорусь); у CMR №
759700 та № 547000/46 - с. Новгородське,
Донецької області (Україна) - м. Ліон
(Франція) (а.с. 138-143, т.1).

Факт надання послуг з міжнародного
перевезення між вказаними пунктами
завантаження та розвантаження також
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними та заявками на
надання транспортних послуг, а також не
заперечується відповідачем (а.с.144- 150,
169-181, т.1).

Таким чином, відповідно до акту про
результати перевірки позивача
перевіряючими податкового органу
встановлено, що господарські операції
мали реальний характер. Податковим
органом було досліджено податкові
накладні та інші первинні документи
необхідні для визначення сум сплачених
податків, формування податкового
кредиту, тобто факт реальності
операцій з перевезення вантажу та
отримання за це прибутку відповідачем
підтверджено в актах перевірки.

Натомість у подорожніх листах
вантажного автомобіля в міжнародному
сполученні по вказаним вище послугам
перевезення позивачем також зазначено
відстань з пункту місцезнаходження
підприємства до пункту завантаження. У
зв'язку з вказаним, при визначенні
вартості таких послуг ТОВ
"Бодекс-Україна" було також враховано
суми витрат на подолання відстані між
вказаними пунктами та застосовано
нульову ставку оподаткування податку
на додану вартість (а.с.132-137, т.1).

Колегія суддів зазначає, що процес
надання автомобіля під завантаження,
транспортування, розвантаження
вантажу та доставка автомобіля від
пункту розвантаження до місця його
зберігання є діями, які супроводжують
одну господарську операцію і без
наявності хоча б однієї із них,
господарська операція відбутись не
може, таким чином оподаткуванню
підлягають всі дії з моменту відбуття
транспортного засобу до пункту
завантаження до моменту його
повернення в пункт зберігання або
відбуття до місця розвантаження в
інший пункт завантаження для
здійснення іншої господарської
операції.

Пунктом 138.4 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім: нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу со бівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами тог:
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт наданих послуг.

Відповідно до Положення
бухгалтерського обліку 16,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України № 318 від 31.12.1999р., та п.
З Методичних ре комендацій з
формування собівартості перевезень
(робіт, послуг) на транспорті, за
тверджених наказом Міністерства
транспорту України від 05.02.2001р. № 65,
собівар тість перевезень (робіт,
послуг) - це виражені в грошовій формі
поточні витрати транс портних
підприємств, безпосередньо пов'язані з
підготовкою та здійсненням процесу
перевезень вантажів і пасажирів, а
також виконанням робіт і послуг, що
забезпечують перевезення.

Згідно п. 30 Методичних рекомендацій з
формування собівартості перевезень (ро
біт, послуг) на транспорті, до
виробничої собівартості перевезень
включаються: прямі матеріальні
витрати; прямі витрати на оплату праці;
інші прямі витрати; загальновиробничі
витрати.

Пунктом 32 Методичних рекомендацій з
формування собівартості перевезень
(робіт, послуг) на транспорті визначено,
що до статті калькуляції «Прямі
матеріальні витрати» включається
вартість усіх видів пально-мастильних
та інших матеріалів (включаючи
транспортно-заготівельні витрати), що
використані як безпосередньо на
виконання перевезень (робіт, послуг),
так і на технологічні операції в
процесі підготов ки рухомого складу до
експлуатації, а також витрати
пально-мастильних матеріалів на
допоміжно-службовий,
учбово-тренувальний та невиробничий
нальоти годин.

Пунктом 4.4 Норм витрат палива і
мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 10.02.1998р. №43, для
бортових вантажних автомобілів і
сідельних тягачів у складі
автопоїздів, автомобілів-фургонів та
вантажопасажирських автомобілів, які
виконують роботу, що обліковується в
тонно-кілометрах, нормативні витрати
палива розраховуються за фо рмулою, яка
передбачає, що при виконанні
вантажними автомобілями роботи для ви
значення норми по витратам палива
враховується показник загального
пробігу авто мобіля та показник
пробігу з вантажем.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
розрахунок собівартості 1 км. до місця
завантаження, зроблений посадовою
особою відповідача ґрунтується на
припущенях перевіріючих та не має
нормативно - обґрунтованого підґрунтя.

З врахуванням вищевикладеного,
проаналізувавши норми матеріального
права, які належить застосувати до
спірних правовідносини, колегія суддів
зазначає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки відповідачем в
ході судового розгляду не доведено
належними та допустимими доказами
правомірність та обґрунтованість
висновків, які містяться в акті
перевірки позивача.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що при розгляді справи судом
першої інстанції не були дотримані
положення ст. 7 та ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в частині прийняття рішення за
наслідками всебічного, повного і
об'єктивного розгляду всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції через
порушення ним норм матеріального
права, які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню, з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бодекс-Україна" задовольнити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014р. по
справі № 816/1716/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бодекс-Україна".

Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення - рішення
прийняті Кременчуцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 22 травня 2014
року № /1092, від 07 травня 2014 року №
/897.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О. Повний текст постанови
виготовлений 29.09.2014 р.