Справа № 2а-11806/10/0470
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/51830/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дніпропетровської митниці

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05.10.2011

у справі № 2а-11806/10/0470

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Вента ЛТД»до
третя особаДніпропетровської митниці
Спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровськупровизнання
протиправними та скасування
податкових повідомленьВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Вента ЛТД»
(далі по тексту - позивач, ТОВ «Вента
ЛТД») звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Дніпропетровської митниці
(далі по тексту - відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень від 13.09.2010 №83,
№84.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.01.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05.10.2011 скасовано рішення суду
першої інстанції та прийнято нове
рішення, яким позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, Дніпропетровською митницею
проведена камеральна перевірка стану
дотримання вимог митного
законодавства України ТОВ «Вента ЛТД»
при митному оформленні товару «ОМАКОР»
за вантажними митними деклараціями,
оформленими у 2008-2010 роках, за
результатами якої складений акт
№К37/100/110000011/001947206 від 30.08.2010.

На підставі висновків акту
перевірки відповідачем прийнято
податкові повідомлення від 13.09.2010: №83
про визначення позивачу суми
податкового зобов'язання по оплаті
ввізного мита в сумі 95804,28 грн., а також
оплаті штрафних санкцій в сумі 4790,21
грн.; №84 про визначення позивачу
податкового зобов'язання по оплаті
податку на додану вартість в сумі 19160,86
грн., а також оплаті штрафних санкцій в
сумі 958,04 грн.

Підставою для проведення
камеральної перевірки стала
інформація відділу
контрольно-перевірочної роботи про
винесення спеціалізованим підрозділом
рішення про визначення коду товару,
яким було змінено код товару «Омакор»
згідно УКТЗЕД.

Перевіркою встановлено, що ТОВ
«Вента ЛТД» заявляло до митного
оформлення товар - «ОМАКОР», який був
класифікований за товарною
підкатегорією згідно УКТЗЕД -
лікарські засоби, (ліки) (за винятком
товарів, включених до товарних позицій
3002, 3005 або 3006), що складаються із
змішаних або незмішаних продуктів для
терапевтичного або профілактичного
застосування, у дозованому вигляді
(включаючи лікарські засоби, у вигляді
трансдермальних систем) або
розфасовані для роздрібної торгівлі.

Звільнення від сплати ПДВ
здійснювалось відповідно до пп. 5.1.7 п. 5.1
ст. 5 Закону України «Про податок на
додану вартість» щодо операцій з
ввезення на митну територію України
зареєстрованих та допущених до
застосування в Україні лікарських
засобів на підставі Реєстраційних
посвідчень, виданих Міністерством
охорони здоров'я.

Однак, згідно рішення
спеціалізованого підрозділу
зазначений товар повинен
класифікуватись в товарній
підкатегорії згідно з УКТЗЕД з
описом у гр. 31 ВМД - «Біологічно активні
добавки для людей, що містять вітаміни
та мінерали, які не перевищують
рекомендовану середньодобову норму
вживання….».

Класифікація товару у зазначеній
товарній підкатегорії передбачає
застосування при здійсненні митного
оформлення ставки ввізного мита у
розмірі - 8%.

ТОВ «Вента ЛТД» було допущено
методологічну помилку, яка полягає у
неправильному визначенні бази
оподаткування внаслідок невірної
класифікації товару, що призвело до
сплати обов'язкових платежів у
неповному обсязі, а саме: ввізного мита
та податку на додану вартість.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції погодився із
висновками Дніпропетровської митниці.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

За змістом ст. 313 Митного кодексу
України класифікація товарів, тобто
віднесення товарів до класифікаційних
групувань, зазначених в Українській
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, є
виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення
операцій митного контролю, оформлення
та пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.
Такий контроль здійснюється на
підставі письмового розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує (ст. 69 Митного кодексу
України).

Аналіз зазначених норм свідчить
про можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за
умови обґрунтованої підозри, що під
час пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України. Однак, таких обставин у цій
справі не встановлено. Як зазначено
вище та підтверджується матеріалами
справи, під час здійснення митного
оформлення вантажу позивач та посадові
особи митниці керувалися УКТЗЕД.

Крім того, слід зазначити
наступне, що за приписами п. 10.3 ст. 10
Закону України «Про податок
на додану вартість» платники податку,
які імпортують товари (супутні послуги)
на митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, відповідають за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, належного до сплати)
митним органам, згідно п. 10.1 ст. 10
названого Закону.

Особами, відповідальними за
нарахування, утримання та сплату
(перерахування) податку до бюджету, є:
митний орган при справлянні податку з
осіб, визначених у п. 2.4 ст. 2 цього
Закону, тобто з декларантів. Зі змісту
ст. 17 Закону України від 05.02.1992 №2097-XII
«Про Єдиний митний тариф» вбачається,
що мито нараховується митним органом
України відповідно до положень цього
Закону і ставок Єдиного митного тарифу
України, чинних на день подання митної
декларації.

Судами вірно зазначено, якщо
митні органи, приймаючи вантажні митні
декларації, віднесли товар до певного
коду товарної номенклатури та
пропустили товар на митну територію
України (після сплати імпортером
передбачених законом податків і
зборів), то в подальшому вони не мали
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань у
зв'язку з виявленням помилки у
класифікації товару, зокрема з
посиланням на результати камеральної
перевірки та на положення пп. «в» пп. 4.2.2
п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», Закон України «Про
податок на додану вартість» та Закон
України «Про Єдиний митний тариф».

Крім того, слід зазначити, що
звільнення від сплати ПДВ
здійснювалось відповідно до пп. 5.1.7 п. 5.1
ст. 5 Закону України «Про податок на
додану вартість» щодо операцій з
ввезення на митну територію України
зареєстрованих та допущених до
застосування в Україні лікарських
засобів на підставі Реєстраційних
посвідчень, виданих Міністерством
охорони здоров'я.

Отже, донарахування податку на
додану вартість було здійснено також
всупереч нормам ст. 5 Закону «Про
податок на додану вартість».

Отже, вимоги позивача про
скасування рішень митного органу є
законними та обґрунтованими, що є
підставою для їх задоволення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду не
встановлено.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Дніпропетровської митниці відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05.10.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
переглянута Верховним Судом України у
випадках, встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров