Справа № 674/1088/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 674/1088/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кучерява А.В.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Матохнюк Д.Б.

судді: Біла Л.М. Гонтарук В. М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області на постанову Дунаєвського
районного суду Хмельницької області
від 19 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області, в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
в частині недонарахування та недоплати
коштів на компенсацію 50% вартості
продуктів харчування за нормами,
розробленими Міністерством охорони
здоров'я України починаючи з лютого 2014
року та зобов'язати відповідача
провести донарахування вказаних
коштів.

Постановою Дунаєвського районного
суду Хмельницької області від 19.08.2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати вказану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України № 796-XII «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
позивач є постраждалим від наслідків
аварії на ЧАЕС, віднесений до першої
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи і
є інвалідом ІІ групи, захворювання
пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС
(посвідчення Серія НОМЕР_1 від 07.09.2000
року, довідка МСЕ № 057742 від 30.08.2005 року).

Відповідно до пункту 14 статті 20 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
постраждалим від наслідків
Чорнобильської катастрофи І категорії
передбачено гарантоване державою
забезпечення продуктами харчування за
медичними нормами з обов'язковим
прикріпленням до відповідних
магазинів за місцем проживання.
Зазначеним особам компенсується 50
процентів вартості продуктів
харчування за медичними нормами,
встановлюваними центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

Фізіологічні (медичні) норми
забезпечення продуктами харчування
розроблені Міністерством охорони
здоров'я України згідно з постановою
Кабінету Міністрів України «Про норми
харчування та часткову компенсацію
вартості продуктів для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 21 травня 1992року № 258

20 вересня 2005 року була прийнята
Постанова Кабінету Міністрів України
«Про затвердження порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №936, згідно
з пунктом 9 якої Мінпраці в
десятиденний строк після прийняття
Закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, виходячи з
розроблених МОЗ фізіологічних
(медичних) норм харчування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21.05.1992 № 258, і
даних Держкомстату щодо середніх цін
на продукти харчування, що склалися в
регіонах за попередні три місяці,
визначає в розрізі Автономної
Республіки Крим, областей, мм. Києва та
Севастополя розміри грошової
компенсації вартості продуктів
харчування відповідно до Закону для
громадян, віднесених до категорій 1 і 2,
потерпілих дітей у разі захворювання
кровотворних органів (гострі лейкози),
щитовидної залози (аденома, рак), на
злоякісні пухлини, а також для батьків
потерпілих дітей, які не відвідують
дитячі дошкільні та шкільні заклади і
не забезпечуються продуктами
харчування.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України Про
встановлення розмірів грошової
компенсації вартості продуктів
харчування громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
на 2014рік встановлено розмір
компенсації вартості продуктів
харчування з січня 2013 року, яка для
першої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, у
Хмельницькій області складає 300 грн.

Разом з тим, наведений розмір
компенсації розрахований без
врахування даних органів статистики
про середні споживчі ціни на
продовольчі товари у торгівельній
мережі Хмельницької області за спірний
період, а тому останні підлягають
відповідному перерахунку.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створення
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду, за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Порядок використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 20 червня 2000 року
№ 987, а також врегульований діючими
положеннями Порядку зарахування збору
до Фонду для здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
населення і використання його коштів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 березня 1998 року
№ 396.

Вказаними нормативними документами не
передбачено обмежень щодо здійснення
відповідними органами виплат
компенсації вартості продуктів
харчування, визначеної на рівні закону.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
встановлено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що всупереч
зазначеним вимогам закону та
підзаконних нормативних актів вказану
виплату відповідач в повному обсязі не
здійснював.

Наведені відповідачем доводи про те, що
фінансування видатків на соціальний
захист та соціальне забезпечення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
провадиться в межах коштів,
передбачених Законами України про
Державний бюджет на відповідні роки,
тобто виконання Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» повністю
залежить від фінансових ресурсів
доходної частини державного бюджету не
можуть бути підставою для відмови в
задоволенні пред'явлених позовних
вимог.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку, що дії
відповідача в частині недонарахування
та недоплати позивачу коштів на
компенсацію 50% вартості продуктів
харчування за нормами, встановленими
Міністерством охорони здоров'я
України, з 01.02.2014 року є неправомірними.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області,
-залишити без задоволення, а постанову
Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 19 серпня 2014
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.