Справа № 675/1956/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 675/1956/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Матвієць Я.С.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Білоус О.В.

судді: Курко О. П. Сторчак В. Ю.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області на постанову Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 08 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області про відмову в перерахунку
пенсії державному службовцю
незаконними та зобов"язання
перерахувати пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправними дії щодо відмови
включити суми індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу".

Постановою Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 08 серпня
2014 року позов задоволено: визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області щодо відмови включити суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" та зобов'язати
управління Управління Пенсійного
фонду України в Ізяславському районі
Хмельницької області здійснити
нарахування пенсії 29.03.2014 року,
включивши до сум заробітної плати з
якої нараховується пенсія, суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмого провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач отримує пенсію
державного службовця. При розрахунку
виплат, що включаються в заробіток для
обчислення пенсії позивачу не було
враховано суми виплат матеріальної
допомоги, яка зазначена в довідці про
складові заробітної плати, яка була
надана позивачем для призначення
пенсії. Позивач звернувся до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку пенсії з урахуванням всіх
сум як складових заробітної плати, з
яких сплачено страхові внески з
урахуванням фактичного отримання сум.
Проте відповідач відмовив в проведення
перерахунку, що слугувало підставою
звернення до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що при
обчисленні пенсії позивачу мали бути
включенні всі суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплаченні
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Колегія судді погоджується з висновком
суду першої інстанції, з таких підстав.

Законом України "Про державну службу"
визначено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

За змістом ст. 37 Закону України "Про
державну службу" (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 % від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Отже, чинне законодавство як загальне
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід враховувати, що
матеріальна допомога відноситься до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймається в
розрахунок при нарахуванні пенсії.

Частиною 2 ст. 33 Закону України "Про
державну службу" передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України від 26 червня 1997 року "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст. 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Також слід зазначити, що відповідно до
ст.2 Закону України "Про оплату праці" та
Наказу Державного комітету статистики
України №5 "Про затвердження
інструкції зі статистики заробітної
плати" від 13 січня 2004 року структура
заробітної плати складається з
основної, додаткової та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, до яких належать виплати у тому
числі компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, суми виплат,
пов'язані з індексацією заробітної
плати, матеріальна допомога, яка
надається всі або більшості
працівників, та виплати соціального
характеру.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, з врахуванням правої
позиції Верховного Суду України, що
при обчисленні пенсії позивачу мали
бути включенні всі суми виплат, з яких
були фактично нараховані та сплаченні
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, -залишити без задоволення, а
постанову Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 08 серпня
2014 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Сторчак В. Ю.