Справа № 820/13123/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.Справа № 820/13123/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014р. по
справі № 820/13123/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
ярмарок"

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариства з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
ярмарок", звернувся до суду з позовом, у
якому просить суд: скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 15.05.2014
року, № від 15.05.2014 року, видані
державною податковою інспекцію у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014 р.
позовні вимоги задоволено.

Державна податкова інспекція у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, не погоджуючись з
вказаним рішенням суду, в апеляційній
скарзі вказує, що рішення є
необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
18.08.2014 р. та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що aахівцем державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
проведена позапланова виїзна
перевірка товариства з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
ярмарок" () щодо
документального підтвердження
господарських відносин та дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам із платником
податків ТОВ "Праймнет" () за період червень-серпень 2011
року, за результатами якої складено акт
від 28.04.2014 року №1568/20-30-22-01/36987260, яким
зафіксовано порушення: п.п.14.1.27 п.14.1 ст.
14, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ
(із змінами та доповненнями), занижено
податок на прибуток у сумі 34603,88 грн., у
тому числі за 2011 рік у сумі 34603,88 грн.; п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п.201.4 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VІ (із змінами та
доповненнями), що призвело до заниження
податку на додану вартість у сумі 22624,34
грн., у тому числі за серпень 2011 року у
сумі 22624,34 грн., та зменшено від'ємне
значення за серпень 2011 року на 7466,0 грн.
(а.с. 9-21).

На підставі зазначеного акту перевірки
державною податковою інспекцією у
Дзержинському районі міста Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області прийняті
податкові повідомлення-рішення від
15.05.2014 року № , № (а.с. 7-8).

Позивач не погодившись з винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями
оскаржив їх до головного управління
Міндоходів у Харківській області та
Міністерства доходів і зборів України
(а.с. 78-80, 86-89).

Рішенням головного управління
Міндоходів у Харківській області за №
3658/10/20-40-10-04-17 від 02.06.2014 року скарга
залишена без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення рішення були
залишені без змін (а.с. 81-85), а в
подальшому рішенням Міністерства
доходів і зборів України №11304/6/99-99-10-01-11
від 24.06.2014 року скарга також залишена
без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення та рішення ГУ
Міндоходів залишені без змін (а.с. 90-92).

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що висновок акта
перевірки відповідача є безпідставним
та податкові повідомлення-рішення
№ та № від 15.05.2014 року,
прийняті на підставі акта перевірки
від 28.04.2014 року №1568/20-30-22-01/36987260 є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між
товариства з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
ярмарок" (замовник) та ТОВ "Праймнет"
(виконавець) укладений договір №СЯ 04/01
від 01.04.2011 року, за умовами якого
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати комплекс
послуг з обробки даних, а виконавець
зобов'язується забезпечити доступ до
мережі Інтернет.

Реальність виконання зазначеного
договору підтверджується залученими
до матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
актами здачі - прийняття робіт,
податковими накладними, календарним
планом робіт по договору СЯ №04/01 від
01.04.2011 року, звітом про виконання робіт
(а.с. 24-25, 27-33, 183-184).

Розрахунок за вище вказаним договором
здійснювався у повному обсязі, що
підтверджується квитанціями (а.с. 36-54).

Судовим розглядом встановлено, що
позивачем доведено придбання послуг у
своїх контрагентів та отримання від
нього послуг контрагентами, оскільки
ними виконані умови укладених
договорів, що підтверджується
первинними бухгалтерськими та
податковими документами, які виписані
з додержанням вимог п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VІ (із змінами та
доповненнями), п. 9.2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" та п. 2.4 "Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку"
(затверджене наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року № 88;
зареєстровано у Міністерстві юстиції
України 05.06.1995 року за № 168/704). Факти, які
б позбавляли правового значення
конкретні видані за здійсненими
господарськими операціями документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку, відповідачем не
надані.

Дослідивши приєднані до справи
документи, суд відзначає, що матеріали
справи не містять доказів наявності
між позивачем та його контрагентами
при укладанні і виконанні договорів
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад.

Також, судом не встановлено
невідповідності податкових накладних
фактичним обставинам справи та
податкові накладні містять усі
обов'язкові реквізити, передбачені п.
201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно до пункту 198.1 статті 198
вищевказаного кодексу право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

За правилами пункту 198.3 статті 198
вищевказаного кодексу податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПКУ).

Зі змісту підпункту 138.1.1 пункту 138.1 ст.
138 Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; витрати
банківських установ, до яких
відносяться: а) процентні витрати за
кредитно-депозитними операціями, в
тому числі за кореспондентськими
рахунками та коштами до запитання,
цінними паперами власного обігу; б)
комісійні витрати, в тому числі за
кредитно-депозитними операціями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління; в)
від'ємний результат (збиток) від
операцій з купівлі/продажу іноземної
валюти та банківських металів; г)
від'ємне значення курсових різниць від
переоцінки активів та зобов'язань у
зв'язку зі зміною офіційного курсу
національної валюти до іноземної
валюти відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ)
суми страхових резервів, сформованих у
порядку, передбаченому статтею 159 цього
Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені
до Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб; е) витрати з придбання права
вимоги на виконання зобов'язань у
грошовій формі за поставлені товари чи
надані послуги (факторинг); є) витрати,
пов'язані з реалізацією заставленого
майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані
зі здійсненням банківських операцій та
наданням банківських послуг; з) інші
витрати, передбачені цим розділом.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що товариство
з обмеженою відповідальністю
"Слобожанський ярмарок" було створене у
2010 році з метою організації роботи по
проведенню виставково-ярмаркових
заходів. Досвід 2010 року показав, що
товариство не має бази даних,
достатньої для проведення
великомасштабних заходів та зручної у
використанні. Для ефективної роботи
товариства, позивачем було укладено
договір зі своїм контрагентом ТОВ
"Праймнет" по створенню електронної
бази даних підприємств України з
повним зазначенням їх реквізитів, які
можуть потенційно брати участь у
заходах, що планувались до проведення
ТОВ "Слобожанський ярмарок".

В 2011 році позивачем проведено низку
заходів, зокрема: презентація
Харківської області на
Всеукраїнському Великодньому ярмарку
м. Київ; організація проведення "Дні
Харківської області в Бєлгородській
області", м. Бєлгород, Російська
Федерація; експозиція Харківської
області на міжрегіональному
універсальному оптово-роздрібному
ярмарку "Курський Коренський ярмарок",
м. Свобода, Курська область, Російська
Федерація; презентація підприємств
Харківської області на
Всеукраїнському конкурсі "Кращий
вітчизняний товар 2011 року", м. Київ;
презентація Харківської області на
Всеукраїнській виставковій акції
"Барвиста Україна", м. Київ; презентація
Харківської області на Національному
Сорочинському ярмарку, с. Великі
Сорочинці Полтавської області; Великий
Слобожанський ярмарок, м. Зміїв,
Харківської області.

Для здійснення безпосередньо своєї
діяльності підприємство позивача
залучало допоміжні організації, що
підтверджується залученими до
матеріалів справи договорами,
календарними планами виконаних робіт,
кошторисами витрат (а.с. 135-175).

В акті перевірки податковий орган
зазначив, що в актах виконаних робіт
позивача відсутній кількісний
показник отриманих послуг, що ставить
під сумнів, на думку, відповідача
реальність виконання укладеного
правочину.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що вищевказане
твердження є безпідставним оскільки,
дана помилка є технічною, так як
бухгалтерською програмою 1С, за
допомогою, якої формувались акти, було
вдруковано графу кількісного
показника "1 грн.". Виправлення такої
помилки самостійно бухгалтером
неможливе, оскільки це відноситься до
компетенції програмістів або
спеціалістів компанії, яка обслуговує
дану програму.

Стосовно посилань представника
відповідача, що у виписці з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, та у
довідці з головного управління
статистики станом на 27.09.2011 року,
керівником ТОВ "Праймнет" значиться
ОСОБА_1 (а.с. 93-96), тоді як договір,
податкові накладні, акти виконаних
робіт підписані директором ОСОБА_2,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, станом на 01.04.2011 року
директором ТОВ "Праймнет" значиться
ОСОБА_2 Тобто, всі договори та всі інші
документи до вересня 2011 року,
підписувала повноважена особа -
директор і одночасно головний
бухгалтер ТОВ "Праймнет" ОСОБА_2 (а.с.
179-181).

Колегія суддів погоджується з
витсновком суду першої інстанції про
безпідставність посилання
контролюючого органу в акті перевірки
на невідповідність первинних
документів дійсним обставинам справи.

Також, перевіряючі в акті перевірки
зазначили, що свідоцтва платника
податку на додану вартість контрагента
позивача ТОВ "Праймнет" було
анульовано, проте суд не бере до уваги
дане твердження відповідача, оскільки
договір було укладено 01.04.2011 року, тоді
як свідоцтво платника ПДВ було
анульовано 26.09.2012 року (а.с. 132). Тобто, на
момент укладання договору та його
виконання, контрагент позивача був
зареєстрований як суб'єкт
господарювання, та мав свідоцтво
платника ПДВ.

Наведені вище документи первинного
бухгалтерського обліку доказують
здійснення руху активів та зміни у
власному капіталі та зобов'язаннях
позивача.

Таким чином, надаючи оцінку всім
наявним в матеріалах справи договорам,
податковим накладним, актам
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
розрахунковим документам, якими
позивач доводить перед судом
реальність здійснення господарської
операції, суд, досліджуючи їх,
встановлює наявність обставин
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку.

З огляду на зазначене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що вимоги позивача є
правомірними та такими, що ґрунтуються
на положеннях діючого законодавства,
належним чином обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.08.2014р. по
справі № 820/13123/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.