Справа № 875/214/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа № 875/214/14
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року 15
год. 23 хв. м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при
секретарі Хрімлі О.Г., Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М., Архіповій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_5 до Центральної виборчої
комісії про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2014 року Центральною виборчою
комісією прийнято постанову № 1374, якою,
зокрема, відмовлено в реєстрації
кандидатом у народні депутати України
позивача в одномандатному виборчому
окрузі № 134 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року, мотивуючи тим, що у порушення
вимог п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
автобіографія ОСОБА_5 не містить
відомостей щодо часу проживання на
території України.

Не погоджуючись із прийнятою
постановою, позивачем подано
адміністративний позов, в якому він
просить: визнати мотивувальну частину
постанови № 1374 від 30 вересня 2014 року
про відмову ОСОБА_5 балотуватися по 134
виборчому округу формальною та такою,
що суперечить ч. 3 ст. 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України»; визнати незастосування
відповідачем верховенства права при
реєстрації заяви ОСОБА_5 від 25 вересня
2014 року; скасувати постанову
Центральної виборчої комісії № 1374 від
30 вересня 2014 року в частині відмови в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України позивача в
одномандатному виборчому окрузі № 134
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року;
зобов'язати Центральну виборчу комісію
зареєструвати ОСОБА_5 кандидатом у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 134
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, за
його заявою від 25 вересня 2014 року..

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити адміністративний позов у
повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення
адміністративного позову, а особиста
участь сторін в судовому засіданні - не
обов'язкова, колегія суддів визнала
можливим проводити розгляд справи за
відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши надані докази у їх
сукупності та надавши їм правову
оцінку, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_5,
виходячи із наступного.

Як вбачається з довідки про прийняття
документів, наявної в матеріалах
справи, 25 вересня 2014 року о 14 год. 35 хв.
позивачем для реєстрації кандидатом у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 134
відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» особисто подано, а
Центральною виборчою комісією
прийнято такі документи: заява про
самовисування кандидатом у народні
депутати України; автобіографія
кандидата у депутати; документ про
внесення грошової застави; 4 фотографії
кандидата у депутати розміром 4 х 6 см;
ксерокопії першої та другої сторінок
паспорта громадянина України
кандидата у народні депутати;
передвиборна програма кандидата у
депутати.

30 вересня 2014 року Центральною виборчою
комісією прийнято постанову № 1374, якою
зокрема, відмовлено в реєстрації
кандидатом у народні депутати України
позивача в одномандатному виборчому
окрузі № 134 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року, мотивуючи тим, що у порушення
вимог п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
автобіографія ОСОБА_5 не містить
відомостей щодо часу проживання на
території України. За таких обставин
вказаний документ не є автобіографією
кандидата у депутати у розумінні п. 2 ч. 2
ст. 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України».

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», Центральна виборча комісія
реєструє кандидата у депутати, який
балотується в одномандатному окрузі в
порядку самовисування, за умови
пред'явлення ним особисто одного із
документів, передбачених пунктами 1 або
2 частини третьої статті 2 цього Закону,
та отримання нею таких документів:

1) заяви про самовисування, датованої
днем подання документів для реєстрації
його кандидатом у депутати до
Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в депутати,
на паперовому носії та в електронному
вигляді, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості;

3) декларації про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
кандидата у депутати відповідно до
статті 57 цього Закону;

4) документа про внесення грошової
застави відповідно до статті 56 цього
Закону;

5) 4 фотографії кандидата розміром 4 х 6
сантиметрів на паперових носіях та в
електронному вигляді;

6) ксерокопії першої та другої сторінок
паспорта громадянина України
кандидата.

Згідно з ч. 4 ст. 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
Центральна виборча комісія видає
особі, яка подала документи, зазначені
у частині першій або частині другій
цієї статті, довідку про їх прийняття.
Довідка має містити перелік прийнятих
документів, число, місяць і рік, а також
час їх прийняття, посаду і прізвище
особи, яка прийняла документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», Центральна виборча комісія
відмовляє в реєстрації кандидата
(кандидатів) у депутати в разі: 1)
порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону; 2)
відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону; 3) припинення громадянства
України кандидата у депутати; 4) вибуття
особи, висунутої кандидатом у депутати,
за межі України для проживання чи з
метою отримання політичного притулку;
5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною; 6) набрання
щодо особи, висунутої кандидатом у
депутати, законної сили обвинувальним
вироком суду за вчинення умисного
злочину; 7) виявлення обставин, які
позбавляють особу, висунуту кандидатом
у депутати, права бути обраною
депутатом відповідно до статті 9 цього
Закону.

Колегія суддів при прийнятті рішення
керується імперативністю наведеної
норми з огляду на вичерпність
зазначеного переліку в якості підстав
для відмови в реєстрації кандидатом у
народні депутати України та
необхідністю дотримання принципу
верховенства права, закріпленого ст. 8
КАС України.

Отже, визначальним для вирішення
справи, яка розглядається, є
встановлення колегією суддів ступеню
недоліків у документах, поданих
позивачем до Центральної виборчої
комісії, з огляду на те, що відповідач
вважає їх суттєвими настільки, що
вказані документи з точки зору їх
інформативності не можуть вважатися
поданими взагалі, натомість, позивач
вважає такі недоліки формальними і, як
наслідок, такими, що не можуть
негативно вплинути на його право бути
обраним.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» передбачено обов'язкові
відомості, що повинні бути зазначені в
автобіографії: прізвище, власне ім'я
(всі власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Водночас, п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» кореспондується з ч. 3 ст. 60
вказаного Закону, за змістом якої
помилки і неточності, виявлені в
поданих кандидатами на реєстрацію
документах, підлягають виправленню і
не є підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
за своєю суттю автобіографія - це
документ, в якому особа, яка його скла
дає, подає опис свого життя та
діяльності в хро нологічній
послідовності. Автобіографія
складається у довільній формі, проте у
зв'язку зі специфікою мети її написання
може мати направленість на висвітлення
тих чи інших конкретних обставин.
Обов'язковість висвітлення певних
подій свого життя в автобіографії
зазвичай пов'язана з розкриттям
особистих якостей автора, що можуть
сприяти або суперечити меті її
написання.

Згідно з ч. 8 ст. 59 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
перелік кандидатів у депутати,
зареєстрованих в одномандатному
окрузі, із зазначенням прізвища,
власного імені (всіх власних імен), по
батькові (за наявності), числа, місяця,
року і місця народження, громадянства
із зазначенням часу проживання на
території України, відомостей про
освіту, посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місця проживання,
відомостей про наявність чи
відсутність судимості, суб'єкта
висування у семиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів у
депутати в одномандатному окрузі
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах «Голос України»,
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Центральної виборчої
комісії.

За змістом ч. 1 ст. 63 вказаного Закону
передбачено, що виборцям
забезпечується можливість доступу до
різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.

Європейським Судом з прав людини
висловлена позиція з даного приводу у
справі «Краснов та Скуратов проти
Російської Федерації» (Страсбург, 19
липня 2007 року), розглядаючи яку Суд
дійшов до наступного висновку:
«Істинність інформації, що вимагається
про кандидата дозволяла виборцям
зробити обдуманий вибір на підставі
повної та точної інформації,
зазначеній в виборчому бюлетені. Ці
вимоги були пропорційні обмеженням
права брати участь у виборах в якості
кандидата та були необхідні в
демократичному суспільстві для
забезпечення вільного волевиявлення
виборців. Законність виборів
підсилюється санкціями за порушення
закону про вибори, такими як відмова в
реєстрації кандидата чи скасування
реєстрації. У випадку з заявниками
даної скарги їх дискваліфікація не
порушила їх право брати участь у
виборах в якості кандидатів, оскільки є
результатом невиконання самими
заявниками вимог законодавства про
вибори…».

«Європейський Суд вважає, що вимога
надавати інформацію про роботу
кандидата та його членство в
політичній партії слугує для того, щоб
надати можливість виборцям зробити
аргументований вибір з врахуванням
професійного та політичного минулого
кандидата на виборчу посаду. Також
безспірним є законність прохання
кандидатів на виборчу посаду, щоб
надана ними інформація максимально
відповідала дійсності, щоб виборці не
вводились в оману неправдивими
заявами. Таким чином, Європейський Суд
приходить до висновку, що висунута
кандидату в члени державного
законодавчого органу вимога надати
відповідну дійсності інформацію про
свою зайнятість і партійну
приналежність є законною ціллю за
змістом ст. 3 Протокола № 1 до
Конвенції».

Так, положення ч. 3 ст. 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», не дозволяє відмовляти у
реєстрації кандидатом за умови
наявності помилок або неточностей у
поданій інформації.

Водночас, колегія суддів вважає, що за
умови відсутності певної інформації
взагалі зміни до такої інформації або
виправлення до неї внесені бути не
можуть.

З огляду на те, що особа має зазначати в
автобіографії опис свого життя та
діяльності в хро нологічній
послідовності, дописування певної
інформації шляхом уточнення є
неможливим з огляду на порушення
принципу хронологічності викладу.

Таким чином, колегія суддів зважає на
ту обставину, що у випадку бажання
кандидата привести свою автобіографію
у відповідність до вимог Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» таке бажання може бути
реалізоване виключно написанням нової
автобіографії.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що у випадку
невідповідності автобіографії
встановленим вимогам, приведення її у
відповідність може бути здійснене
шляхом заміни попередньої
автобіографії на нову, при цьому
попередня заява буде вважатися
неподаною з огляду на відсутність на
законодавчому рівні процедури
здійснення такої заміни.

За змістом ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
незазначення в автобіографії
обов'язкових відомостей щодо часу
проживання на території України не
може вважатись помилкою чи неточністю
в розумінні ч. 3 ст. 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», оскільки такі вимоги прямо
передбачені законом, та обов'язок їх
внесення до автобіографії покладено на
особу, яка подає документи щодо
реєстрації кандидатом у депутати.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», усі кандидати у народні
депутати України мають рівні права і
можливості брати участь у виборчому
процесі.

Таким чином, колегія суддів не має
права визнавати привілейованого
становища позивача в порівнянні з
іншими кандидатами, які незалежно від
їх бажання зобов'язані висвітлювати
біографічні відомості в порядку п. 2 ч. 2
ст. 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України».

Отже, колегія суддів вказує на
безпідставність доводів позивача щодо
наявності факту обмеження його права
бути обраним з боку відповідача як
суб'єкта владних повноважень, оскільки
відмова у реєстрації позивача
кандидатом у народні депутати
зумовлена неналежним виконанням
позивачем обов'язку щодо подання
документів із зазначенням інформації,
наявність якої законом визначена як
обов'язкова.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 01 жовтня 2014 року у справі №
875/71/14.

Таким чином, документ, поданий
позивачем для реєстрації його, як
кандидата у народні депутати України, у
розумінні п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», не відповідає визначеним
Законом вимогам, оскільки в
автобіографії відсутня одна з
обов'язкових за Законом вимог, що
виключає можливість розглядати
відповідний документ як такий, що
відповідає вимогам Закону та його
змісту.

У даному випадку, позивачем порушено
вимоги Закону України «Про вибори
народних депутатів України» в частині
змісту документів, необхідних для його
реєстрації кандидатом у народні
депутати.

Оскільки автобіографія ОСОБА_5 не
містить всіх обов'язкових реквізитів
та не відповідає вимогам, передбаченим
Законом України «Про вибори народних
депутатів України», вона не може
вважатися автобіографією у розумінні
п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону, що відповідно є
перешкодою в реєстрації його
документів.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 02 жовтня 2014 року у справі №
А/800/51/14.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
Центральною виборчою комісією
правомірно відмовлено в реєстрації
позивача кандидатом у народні депутати
України в одномандатному виборчому
окрузі № 134 та винесено законну і
обґрунтовану постанову № 1374 від 30
вересня 2014 року в частині відмови в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України ОСОБА_5 в
одномандатному виборчому окрузі № 134
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_5 -
відсутні.

За змістом ч.ч. 3, 6, 11, 12 ст. 172 КАС України
передбачено, що рішення, дії або
бездіяльність Центральної виборчої
комісії щодо встановлення нею
результатів виборів чи
всеукраїнського референдуму
оскаржуються до Вищого
адміністративного суду України. Усі
інші рішення, дії або бездіяльність
Центральної виборчої комісії, члена
цієї комісії оскаржуються до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Позовні заяви щодо рішень, дій чи
бездіяльності виборчої комісії,
комісії з референдуму, членів цих
комісій може бути подано до
адміністративного суду у п'ятиденний
строк з дня прийняття рішення, вчинення
дії або допущення бездіяльності.

Суд вирішує адміністративні справи,
визначені цією статтею, у дводенний
строк після надходження позовної
заяви. Адміністративні справи за
позовними заявами, що надійшли до дня
голосування, вирішуються судом у
дводенний строк, але не пізніше ніж за
дві години до початку голосування.
Адміністративні справи за позовними
заявами, що надійшли у день голосування
вирішуються судом до закінчення
голосування. Адміністративні справи за
позовними заявами, що надійшли у день
голосування, але після закінчення
голосування, вирішуються судом у
дводенний строк після надходження
позовної заяви.

Неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені, не
перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 177 КАС України,
судові рішення за наслідками розгляду
судами першої інстанції справ,
визначених статтями 172 - 175 цього
Кодексу, набирають законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі їх апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції. Судові рішення Вищого
адміністративного суду України
набирають законної сили з моменту
проголошення і не можуть бути
оскаржені.

Судові рішення за наслідками розгляду
справ, визначених статтями 172 - 175 цього
Кодексу, можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку у дводенний строк
з дня їх проголошення, а судові рішення,
ухвалені до дня голосування, - не пізніш
як за чотири години до початку
голосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: 1) суд вирішує справи відповідно
до Конституції та законів України, а
також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; 2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 9 ст. 172 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приймає позовну заяву щодо
рішення, дії чи бездіяльності виборчої
комісії, комісії з референдуму або
члена відповідної комісії до розгляду
незалежно від сплати судового збору. У
разі несплати судового збору на момент
вирішення справи суд одночасно вирішує
питання про стягнення судового збору
відповідно до правил розподілу судових
витрат, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08
липня 2011 року, за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру ставка судового збору
становить 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Мінімальну заробітну плату
встановлено Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
яка на перше січня 2014 року становить
1218,00 грн., у зв'язку з чим, за подання
адміністративного позову позивач має
сплатити судовий збір у сумі 73 грн. 08
коп. (1218 грн. х 0,06).

Позивачем при пред'явленні
адміністративного позову до суду
сплачено судовий збір у розмірі 36,54
грн., у зв'язку з чим із позивача на
користь Державного бюджету України має
бути стягнуто несплачену суму судового
збору у розмірі 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 106, 160, 161, 162, 163, 172,
177 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_5 до Центральної виборчої
комісії про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на
користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 36 (тридцять
шість) грн. 54 коп.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
у дводенний строк з моменту
проголошення.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.