Справа № 810/5491/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року 810/5491/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль» до Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Державне підприємство "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач) з
позовом до Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач), в
якому просить визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 16.04.2014 року №
.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є незаконним,
оскільки прийняте на основі помилкових
висновків про порушення ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" вимог
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України при формуванні
показників податкового кредиту за
господарськими операціями з ТОВ
«Науково-Технологічне підприємство
«Центуріон». Всупереч викладеним в
акті перевірки висновкам, господарські
операції між ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" та ТОВ
«Науково-Технологічне підприємство
«Центруріон» мали реальний характер що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами, а
саме: договором, податковими
накладними, видатковими накладними,
актами наданих послуг, актом
прийому-передачі, інвентарними
картками, інвентарними описами,
протоколом перевірки, карткою рахунку
по договору.

Позивач також стверджує, що
перевіряючими не досліджувались
фактичні обставини господарських
операцій ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль", а використано лише
інформацію, яка не мітить жодного
доведеного факту, підтвердженого
належними доказами щодо безтоварності
операцій про які йдеться в акті
перевірки. Тому, згідно з позицією
позивача, висновки викладені в акті
перевірки ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" від 01.04.2014 року № 154/22-1/20572059
не відповідають фактичним обставинам
справи та зроблені виключно на основі
припущень, а прийняте на їх основі
податкове повідомлення-рішення є
протиправним і підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, проте надав заяву
про розгляд справи в письмовому
провадженні.

Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що посадові особи
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Київській
області при проведення перевірки
позивача та оформленні її результатів
діяли на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованим,
оскільки в ході перевірки встановлено
порушення вимог законодавства, що
позбавляє ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" на формування показників
податкового кредиту за господарськими
операціями з ТОВ «Науково-Технологічне
підприємство «Центуріон». Подав
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Відповідно до частини четвертої
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлено, що Державне
підприємство "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" зареєстроване 23.03.1993 року
виконавчим комітетом Бориспільської
ради у місті Бориспіль та перебуває на
податковому обліку у Бориспільській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Київській області.

Відповідно до матеріалів справи, у
період з 19.03.2014 року по 25.03.2014 року
посадовою особою Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Київській області
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Науково-Технологічне
підприємство «Центуріон» за період з
квітня-серпень 2011 року.

Результати перевірки оформлено актом
від 01.04.2014 року № 154/22-1/20572059 (далі по
тексту - Акт перевірки).

За результатами проведеної перевірки
посадова особа податкового органу
дійшла висновку про порушення
позивачем наступних вимог податкового
законодавства пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України.

У ході перевірки органом державної
податкової служби проаналізовано лист
ОУ Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області № 1938/7/10-06-07/07 від
02.12.2013 року, яким стверджувалось, що
взаєморозрахунки з ТОВ «НТП Центуріон»
є ознакою «фіктивності» на підставі
пояснень громадянина ОСОБА_1- директора
та засновника ТОВ «НТП Центуріон» про
непричетність його до створення та
діяльності ТОВ «НТП Центуріон».

Вказуючи на те, що правочин з
купівлі-продажу товарів між ТОВ «НТП
Центуріон» є безтоварними та
нікчемними по ланцюгу до «вигодо
набувача» відповідач вважає, що, як
наслідок, господарській операції з
поставки товару між ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" та ТОВ «НТП
Центуріон» також є безтоварними.

Ураховуючи вищезазначене відповідач
дійшов висновку про порушення ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" вимог
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України в результаті яких
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 418187,00 грн. (в тому числі за
травень 2011 року - 402167,00 грн., липень 2011
року -16020,00 грн.).

На основі висновків акту перевірки,
16.04.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" з податку на додану
вартість на 426 198,00 грн. ( в тому числі за
основним платежем на 418 187,00 грн. та 8011,00
грн. за штрафними санкціями).

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся з позовом до суду про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
16.04.2014 року № .

Спірні правовідносини врегульовано
Податковим кодексом України від 2
грудня 2010 року № 2755-VI, Цивільним
кодексом України від 16 січня 2003 року №
435-IV, Господарським кодексом України
від 16 січня 2003 року № 436-IV, Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 19
серпня 1999 року № 996-XIV, Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88, та
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 5 червня 1995 року за № 168/704 (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Надаючи правову оцінку господарським
відносинам між ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" та ТОВ «НТП
Центуріон» при укладанні та виконанні
договору який на переконання
відповідача є нікчемним, суд зазначає
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 статті 627 передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зазначене положення відображає один з
найважливіших принципів договірного
регулювання суспільних відносин -
принцип свободи договору.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

У відповідності до приписів статті 638
Цивільного кодексу України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Судом встановлено, що 07.04.2011 року між ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та
ТОВ «НТП Центуріон» укладено договір
поставки №02.2-14.1.2. Згідно умов
вказаного договору, Постачальник (ТОВ
«НТП Центуріон») передає у власність
Покупцеві (ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль"), а Покупець приймає та
оплачує товарі у кількості, якості та
асортименті, зазначених у
специфікації, видаткових накладних, що
виставляються Постачальником і є
частиною цього договору з моменту їх
підписання повноважними
представниками сторін.

У силу вимог статті 662 Цивільного
кодексу України, продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу.
Продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу
України, обов'язок продавця передати
товар покупцеві вважається виконаним у
момент: 1) вручення товару покупцеві,
якщо договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; 2) надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

Товар вважається наданим у
розпорядження покупця, якщо у строк,
встановлений договором, він готовий до
передання покупцеві у належному місці
і покупець поінформований про це.

При цьому факт передачі, перевезення та
оплати товару може бути доказано
податковими, бухгалтерськими та іншими
документами первинного обліку.

За визначенням, наведеним у статті 1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 19 серпня 1999 року № 996-XIV,
бухгалтерським обліком є процес
виявлення, вимірювання, реєстрації,
накопичення, узагальнення, зберігання
та передачі інформації про діяльність
підприємства зовнішнім та внутрішнім
користувачам для прийняття рішень.

У відповідності до частини 2 статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
України», фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88, та
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 року за №
168/704, первинні документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

На виконання умов договору поставки
від 07.04.2011 року №02.2-14.1.2 ТОВ «НТП
Центуріон» передано ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" контролери
системи, відеокамери фіксовані,
об'єктиви, про що свідчать видаткові
накладні та банківські виписки.

Отриманий товар від ТОВ «НТП
Центуріон» оприбутковано позивачем, що
підтверджується інвентарними
картками, інвентарними описами,
протоколом перевірки, карткою рахунку
по договору.

У відповідності до статті 691 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, або, якщо
вона не встановлена у договорі і не
може бути визначена виходячи з його
умов, - за ціною, що визначається
відповідно до статті 632 цього Кодексу, а
також вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу.

Розрахунки за поставлений ТОВ «НТП
Центуріон» здійснювались у
безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками.

Товар від контрагента (ТОВ «НТП
Центуріон») отримано позивачем, що
підтверджується актами наданих послуг,
актом прийому-передачі.

Матеріалами справи підтверджено, що ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
отримано від ТОВ «НТП Центуріон»
податкові накладні.

Суд звертає увагу на те, що статтею 204
Цивільного кодексу України закріплена
презумпція правомірності правочину,
згідно якої правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Крім того, суд виходить із презумпції
сумлінності платників податків та
інших учасників правовідносин в
економічній сфері, відповідно до
змісту якої презумується, що дії
платника податків, які мають своїм
результатом одержання певної
податкової вигоди економічно
виправдані, а відомості, що містяться в
його первинних бухгалтерських
документах та податковій звітності є
достовірними, якщо інше не доказано у
встановленому законодавством порядку
належними та допустимими доказами.

Ураховуючи вищезазначені обставини
суд дійшов висновку, що укладений між
ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та
ТОВ «НТП Центуріон» правочин
відповідає вимогам чинного
законодавства України, має своїм
наслідком зміну у майновому стані
учасників правочину, є економічно
виправданим, а факт господарських
зобов'язань сторін підтверджується
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.

Щодо твердження відповідача про
безтоварність договору поставки,
укладеного між позивачем та ТОВ «НТП
Центуріон», суд зазначає.

Відповідно до частини 4 статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 1 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

Предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі (частина 1
статті 138 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Необхідно зазначити, що в даній
адміністративній справі, відповідачем,
який стверджує про фактичне
невиконання договорів з поставки
товару, повинно бути надано належні
докази на підтвердження неможливості
виконання сторонами умов договорів,
недостовірності інформації,
відображеної у первинних документах
бухгалтерського обліку.

Разом з тим, відповідачем на
підтвердження позиції щодо
безтоварності господарських операцій
не надано, як того вимагають положення
чинного законодавства України,
належних доказів, які б свідчили про те,
що документи, виписані на виконання
договорів, були сфальсифікованими, як і
не надано доказів притягнення до
відповідальності (в тому числі
кримінальної) відповідних посадових
осіб у зв'язку з занесенням до
звітності даних, що не відповідають
дійсності.

Як вбачається зі змісту акту перевірки,
підставою для визнання безтоварними
господарських операцій ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" та ТОВ «НТП
Центуріон» є відсутність виробничого
обладнання, складських та торгівельних
приміщень, транспорту та торгівельного
обладнання, сировини та безтоварності
операцій між ТОВ «НТП Центуріон» та
його контрагентами, відповідно до
пояснень ОСОБА_1-директора та
засновника ТОВ «НТП Центуріон» про
непричетність його до створення та
діяльності ТОВ «НТП Центуріон». У
зв'язку цим відповідачем зроблено
висновок про нікчемність операцій з
поставки по ланцюгу до
«вигодонабувача».

Суд звертає увагу на те, що змістом
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «НТП Центуріон» є поставка
контролерів системи, відеокамер
фіксованих, об'єктивів, відеокамер
фіксованих.

Як досліджено судом, відповідачем не
досліджувався зміст господарських
операцій між ТОВ «НТП Центуріон» та
його контрагентами. Тому, твердження
про нікчемність операції між ТОВ «НТП
Центуріон» та його контрагентами не є
беззаперечним доказом безтоварності
господарських операцій позивача.

Згідно інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від 2
червня 2011 року № 742/11/13-11, при
дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
оцінюватись відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку. Не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючими органами грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачань товарів та послуг
не мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Виходячи з положень статей 180, 183, 198, 201
Податкового кодексу України, лише
відсутність реєстрації особи
платником податку на додану вартість,
відсутність податкової накладної або
наявність відповідного рішення суду є
підставою для позбавлення платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум за придбані
(поставлені) товари. Разом з тим, на
момент укладення господарських
договорів позивачем з ТОВ «НТП
Центуріон», останній був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість.

Спростовуючи викладене в акті
перевірки твердження відповідача про
безтоварність операцій між позивачем
та ТОВ «НТП Центуріон» суд враховує ту
обставину, що жодних доказів
відсутності поставок товару до ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
відповідач не надав.

Натомість, первинними документами з
поставки товару, що є в матеріалах
справи та які досліджені судом,
підтверджується реальність здійснення
операцій поставки, відповідність дій
позивача господарській меті, а також
достовірність усіх даних, наведених у
документах, які надають право на
податковий кредит, що, в свою чергу,
спростовує доводи відповідача про
безтоварність господарських операцій.

Таким чином, висновки відповідача про
порушення ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" вимог пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України при
формуванні показників податкового
кредиту за господарськими операціями з
ТОВ «НТП Центуріон» є безпідставними.
Податкове повідомлення-рішення від
16.04.2014 року № Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Київській області є
протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду жодних
доказів на підтвердження
правомірності оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 70, 71, 94, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Київській
області від 16.04.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
судовий збір у сумі 4872 (чотири тисячі
вісімсот сімдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.