Справа № 875/208/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа № 875/208/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 року 11 год. 50 хв.
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Глущенко
Я.Б.,

суддів Пилипенко
О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі
Строяновській О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши по першій інстанції у
відкритому судовому засіданні справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії про
скасування постанови № 1314 від 29
вересня 2014 року, зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся у суд
із позовом до Центральної виборчої
комісії, у якому просив скасувати
постанову Центральної виборчої
комісії №1314 від 29 вересня 2014 року «Про
відмову в реєстрації кандидата у
народні депутати України ОСОБА_2.»,
зобов'язати відповідача зареєструвати
його кандидатом у народні депутати
України на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
у відповідача були відсутні законні
підстави для відмови в реєстрації його
як кандидата у народні депутати у
зв'язку із не зазначенням у
автобіографії адреси місця проживання
та контактного номера телефону.

Відповідач свою думку з приводу
позовних вимог не висловив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення позову, з огляду на
наступне.

Колегією суддів установлено, що
постановою Центральної виборчої
комісії від 29 вересня 2014 року №1314, за
наслідками розгляду заяви та інших
документів, поданих позивачем до
Комісії, йому було відмовлено в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України на позачергових
виборах до Верховної Ради України, що
призначені на 26 жовтня 2014 року, в
порядку самовисування в
одномандатному виборчому окрузі №65.

Зазначене рішення мотивоване тим, що
подані позивачем документи не
відповідають вимогам Закону України
«Про вибори народних депутатів
України». Так, в оскаржуваній постанові
Комісією зазначено, що на порушення
вимог пункту 2 частини 2 статті 55 Закону
автобіографія позивача не містить
відомостей щодо адреси місця
проживання та контактного номера
телефону, а відтак цей документ не
являється автобіографією кандидата у
народні депутати України в розумінні
цієї норми.

Юридичною підставою для відмови в
реєстрації позивача кандидатом у
народні депутати були приписи пункту 2
частини 1 статті 60 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
згідно з якими Центральна виборча
комісія відмовляє в реєстрації
кандидата у депутати в разі
відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону.

Не погоджуючись із указаним рішенням
Центральної виборчої комісії, позивач
звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, судова колегія виходить із
наступного.

Порядок висування і реєстрації
кандидатів у народні депутати України
визначено статтями 52-62 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України».

Статтею 52 вказаного Закону
встановлено, що право висування
кандидатів у депутати в одномандатних
виборчих округах реалізується
виборцями через партії або шляхом
самовисування у порядку, передбаченому
цим Законом.

Обговорюючи мотивацію відмови
Центральної виборчої комісії в
реєстрації позивача кандидатом у
народні депутати України, колегія
суддів зазначає, що пунктом 2 частини 2
статті 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України»
передбачено, що Центральна виборча
комісія реєструє кандидата у депутати,
який балотується в одномандатному
окрузі в порядку самовисування, за
умови пред'явлення ним особисто одного
із документів, передбачених пунктами 1
або 2 частини третьої статті 2 цього
Закону, та отримання нею, зокрема, таких
документів як автобіографії кандидата
в депутати, на паперовому носії та в
електронному вигляді, що обов'язково
повинна містити: прізвище, власне ім'я
(всі власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем 24 вересня 2014 року до
Центральної виборчої комісії було
подано відповідну заяву про
самовисування та інші документи,
передбачені частиною 2 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», в тому числі автобіографію. У
вказаній автобіографії позивачем
зазначені наступні відомості щодо його
місця проживання: з 1995 року він мешкає у
Кривому Розі, з 20 травня 2014 року
знаходився у зоні АТО, з 29 серпня 2014
року проходить реабілітацію після
поранення. Контактного номера та
конкретної адреси проживання
позивачем в автобіографії не
зазначено, що є обов'язковим.

Обговорюючи зміст дослідженої судом
автобіографії, колегія суддів
зазначає, що наведені відповідачем
недоліки не можна розцінювати як такі,
що перешкоджали відповідачу
зареєструвати позивача.

Колегія суддів зазначає, що за
приписами пункту 2 частини 1 статті 60
Закону України «Про вибори народних
депутатів України» підставою для
відмови в реєстрації кандидата у
депутати являється саме відсутність
документів, зазначених, зокрема, в
частині 2 статті 55 Закону, в тому числі
автобіографії, а не невідповідність
цього документа вимогам щодо його
змісту.

Отже, згідно вищевказаної норми,
правовою підставою для відмови в
реєстрації кандидата у депутати могла
бути лише відсутність (неподання)
автобіографії, а не оформлення такої із
деякими порушеннями частини 2 статті 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України», які підлягали
виправленню відповідно до частини 3
статті 60 Закону України «Про вибори
народних депутатів України».

Судова колегія зазначає, що певні
неточності в документах, що надаються
Центральній виборчій комісії для
реєстрації згідно Закону України «Про
вибори народних депутатів України», не
слід вважати відсутністю самого
документа для цілей цього Закону, що
може мати наслідком позбавлення особи
можливості приймати участь у виборах,
адже така позиція суб'єкта владних
повноважень не відповідає як
буквальному прочитанню Закону, так і
розумному співвідношенню
пропорційності між застосованим
заходом і метою, на яку такий захід
спрямований.

Інакший підхід до розгляду документів,
поданих для реєстрації кандидатом у
народні депутати України, був би виявом
надмірного формалізму, на
недопустимості якого неодноразово
наголошував Європейський суд з прав
людини під час розгляду справ,
пов'язаних із виборчим процесом, щодо
інших країни, зокрема, в рішенні
«Краснов та Скуратов проти Росії» від 19
липня 2007 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
доходить висновку, що у відповідача
були відсутні підстави для відмови в
реєстрації позивача як кандидата в
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі №65 з
міркувань, викладених у постанові
Центральної виборчої комісії №1314 від
29 вересня 2014 року.

Таким чином, згадана постанова
відповідача є протиправною та
необґрунтованою, а тому підлягає
скасуванню, а відповідна вимога
позивача - задоволенню.

Разом з тим, вимоги позивача про
зобов'язання Центральної виборчої
комісії зареєструвати його кандидатом
у народні депутати України не можуть
бути задоволені.

Як свідчать матеріали справи, позивач
не усунув недоліки в поданих ним
документах шляхом направлення
виправленої автобіографії до Комісії.
Така поведінка останнього не може
розцінюватись як добросовісне
ставлення до своїх обов'язків,
передбачених, зокрема, Законом України
«Про вибори народних депутатів
України» щодо подання належно
оформлених документів на реєстрацію.
Відтак, суд доходить висновку про
відсутність підстав для зобов'язання
відповідача зареєструвати позивача
кандидатом у народні депутати України
на підставі неточних документів, чи
таких, що містять помилки, які за
імперативним приписом частини 3 статті
60 вказаного Закону підлягали
виправленню.

З огляду на викладене,
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню у вищевказаних
межах.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 172, 177 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Центральної виборчої
комісії від 29 вересня 2014 року №1314 «Про
відмову в реєстрації кандидата у
народні депутати України ОСОБА_2.».

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту закінчення строку на подання
апеляційної скарги, а у разі подання
апеляційної скарги - з моменту
постановлення рішення за наслідками
апеляційного провадження.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Вищого
адміністративного суду України через
Київський апеляційний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом двох днів
з дня її проголошення.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддя О.М. Романчук

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М