Справа № 2а-4368/12/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2014 року
справа № 2а-4368/12/1370
зал судових
засідань № 6
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретар судового засідання Павлишин
представника позивача Легуцького І.І.,
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Самбірському районі
Львівської області Державної
податкової служби до ОСОБА_3, за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Самбірського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автомобільної інспекції при
Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,-
Державна податкова інспекція у
Самбірському районі Львівської
області Державної податкової служби
(далі - ДПІ у Самбірському районі
Львівської області ДПС) звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
просить суд стягнути з відповідача
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
Ухвалою суду від 06.06.2012р. до участі у
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача,
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автомобільної інспекції при
Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області (далі - Самбірський ВРЕР ДАІ
ГУМВС України у Львівській області).
Позовні вимоги мотивовані несплатою
відповідачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, а також
невжиттям відповідачем заходів щодо
погашення вказаного податку.
Відповідач заяву про визнання позову
чи заперечення на позовну заяву до суду
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.
Просив суд позовні вимоги задовольнити
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив, просив суд відмовити у
задоволенні позову. Свої заперечення
обґрунтовує тим, що відповідач
визнаний потерпілим у кримінальній
справі №442/5530/13-к, яка розглядалась
Дрогобицьким міськрайонним судом
Львівської області. Відповідач
зазначає, що при здійсненні першої
реєстрації транспортного засобу марки
VOLKSWAGEN Т4, д.н.з. НОМЕР_1, 1999 р.в. він
сплатив належну суму податку з
власників транспортних засобів,
самохідних машин та механізмів, а тому
немає підстав стягувати з нього суму
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Львівський ВРЕР ДАІ ГУ МВС
України у Львівській області явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, хоча
належним чином повідомлялась про дату,
час і місце проведення судового
засідання. Клопотань про розгляд
справи без участі уповноваженого особи
до суду не надходило.
Заслухавши пояснення представника
позивача та пояснення відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.
Суд встановив, що Самбірським ВРЕР ДАІ
ГУМВС України у Львівській області на
ім'я відповідача здійснено першу
реєстрацію в Україні транспортного
засобу марки VOLKSWAGEN Т4, д.н.з. НОМЕР_1, 1999
р.в., що підтверджується листом
Самбірського ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області від 07.12.2011р. №289,
даними облікової картки вказаного
транспортного засобу.
З матеріалів справи вбачається, що при
здійсненні державної реєстрації
автомобіля марки VOLKSWAGEN Т4, д.н.з. НОМЕР_1,
1999 р.в. не сплачено податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
підтверджується довідкою ДПІ у
Самбірському районі Львівської
області ДПС від 27.02.2012р. №2641/17-023/424.
Відповідно до розрахунку ДПІ у
Самбірському районі Львівської
області ДПС сума податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, яка
підлягала сплаті відповідачем при
першій реєстрації автомобіля марки
VOLKSWAGEN Т4, д.н.з. НОМЕР_1, 1999 р.в. становить
З огляду на наведене позивач звернувся
до суду з позовом про стягнення з
є заборгованістю з податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.
При вирішенні спору по суті суд виходив
Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем були
врегульовані положеннями Закону
України "Про систему оподаткування",
Закону України "Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів" та
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" в редакції чинній на час їх
Відповідно до ст. 2 вказаного Закону
України «Про систему оподаткування»
під податком і збором (обов'язковим
платежем) до бюджетів та до державних
цільових фондів слід розуміти
обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний
платниками у порядку і на умовах, що
визначаються законами України про
Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» встановлює
обов'язок платника податків і зборів
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.
Відповідно до ч. 4 вказаної статті,
обов'язок фізичної особи щодо сплати
податків і зборів припиняється із
сплатою податку і збору або його
скасуванням, а також у разі смерті
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування» податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
належить до загальнодержавних
Податок з власників транспортних
засобів, самохідних машин і механізмів,
порядок його обчислення і сплати
встановлюються Законом України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ
(далі - Закон від 11.12.1991 року №1963-ХІІ).
Стаття 1 Закону від 11.12.1991 року №1963-ХІІ
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачає, що
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
Згідно з положенням ст. 5 Закону від
11.12.1991 року № 1963-ХІІ податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому, фізичні особи -
платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.
Частиною 1 ст. 7 Закону від 11.12.1991 року
№1963-ХІІ передбачено, що у разі
приховування (заниження) об'єктів
оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року N 1388, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться в числі іншого, з метою
здійснення контролю за дотриманням
законодавства, що визначає порядок
сплати податків і зборів.
Відповідно до пункту 8 вказаного
Порядку державна реєстрація
(перереєстрація) транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів).
Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що обов'язковими
умовами здійснення першої реєстрації
транспортних засобів є особисте
подання до органу ВРЕР заяви про
реєстрацію транспортного засобу,
необхідних документів для вчинення
реєстраційної дії, а також документів
про сплату податку з власників
транспортних засобів або документів,
що дають право на користування
Суд встановив, що постановою
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 15.05.2014р. у справі
№442/5530/13-к закрито провадження у справі
ОСОБА_5 від кримінальної
відповідальності за вчинений злочин,
передбачений ч.2 ст.367 КК України, у
зв'язку зі зміною обстановки. Вказаною
постановою встановлено, що начальник
Самбірського ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області ОСОБА_5 у період з
березня 2009 року - 2010 року протиправно не
забезпечив надання належної
інформації на запити ДПІ у
Самбірському районі Львівської
області, у зв'язку з чим позбавив
податкові органи здійснювати контроль
за повнотою та своєчасністю сплати
податку з власників транспортних
засобів під час їх первинної
реєстрації, внаслідок чого проведено
реєстрацію 31 транспортного засобу без
сплати та із частковою сплатою податку
з транспортних засобів, що
реєструються вперше в Україні на
загальну суму 652566грн.
Відповідач визнаний потерпілим у
вказаній кримінальній справі.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 49 КПК України
(чинного на момент визнання
відповідача потерпілим від злочину)
потерпілим визнається особа, якій
злочином заподіяно моральну, фізичну
або майнову шкоду. Про визнання
громадянина потерпілим чи про відмову
в цьому особа, яка провадить дізнання,
слідчий і суддя виносять постанову, а
суд - ухвалу.
З огляду на наведене, суд вважає, що
докази сплати позивачем податку з
власників транспортних засобів,
самохідних машин та механізмів при
першій реєстрації транспортного
засобу марки VOLKSWAGEN Т4, д.н.з. НОМЕР_1, 1999
р.в. відсутні у матеріалах
реєстраційної справи з вини посадових
осіб Самбірського ВРЕР ДАІ ГУМВС
України у Львівській області, а не з
Позивачем під час розгляду
адміністративної справи не наведено
об'єктивних доводів щодо наявності в
діях відповідача ознак протиправності,
як і не доведено правомірності
стягнення з неї суми податку з
власників транспортних засобів.
Вказаний висновок суду узгоджується з
практикою Європейського суду з прав
людини. Так, у пункті 110 рішення від 23
липня 2002 року у справі "Компанія
"Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч
проти Швеції" Суд визначив, що
"…адміністративні суди, які
розглядають скарги заявників стосовно
рішень податкового управління, мають
повну юрисдикцію у цих справах та
повноваження скасувати оскаржені
рішення. Справи мають бути розглянуті
на підставі поданих доказів, а довести
наявність підстав, передбачених
відповідними законами, для призначення
податкових штрафів має саме податкове
управління".

З огляду на наведене суд вважає, що
відсутні підстави для стягнення з
відповідача податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів за
державну реєстрацію вказаного
автомобіля у сумі 24610грн.

Виходячи із заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю.

Оцінюючи клопотання позивача про
поновлення строку звернення з
адміністративним позовом суд зазначає
таке.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач дізнався про несплату
відповідачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів за
державну реєстрацію на його ім'я
транспортного засобу VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.
НОМЕР_1, 1999р.в. з листа Прокуратури
Львівської області від 20.07.2011р. та листа
Самбірського ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області від 07.12.2011р.

Зі штампу на позовній заяві випливає,
що така подана до суду 22.05.2012р., тобто з
порушенням строку, передбаченого ч.2
ст.99 КАС України.

Пропуск строку звернення до суду
позивач обґрунтовує необхідністю
збору доказів, що підтверджують факт
несплати відповідачем податку з
власників транспортних засобів,
самохідних машин та механізмів.

З огляду на наведене, суд вважає, що
поважними причини пропуску позивачем
строку звернення до суду .

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
у Самбірському районі Львівської
області Державної податкової служби до
ОСОБА_3, за участю третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Самбірського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автомобільної інспекції при
Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений
і підписаний 06.10.2014р.

Суддя
А.Г. Гулик