Справа № 804/9069/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
23 вересня 2014 р. Справа № 804/9069/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання -
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Дніпропетровській області про
скасування приписів від 26.09.2013 року та
04.07.2014 року Дніпропетровським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Дніпропетровській області про
скасування приписів від 26.09.2013 року та
В обґрунтування своїх вимог позивачем
зазначено, що працівниками Інспекції
архітектурного-будівельного контролю
у Дніпропетровській області
неправомірно складено приписи від
26.09.2013 року та 06.03.2014 року, якими
вимагалось усунути порушення вимог
містобудівного законодавства.
Приписом від 26.09.2013 року вимагалося від
ОСОБА_3 усунути порушення
законодавства шляхом демонтажу
прибудови (осі 2-3 ряд А-А/Б). Крім того,
зазначено, що 06.03.2014 року головним
державним інспектором
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Карленко О.В.
було проведено позапланову перевірку
виконання вимог Припису Інспекції від
26.09.2013 року, за результатами якої
встановлено, що гр. ОСОБА_3 не виконав
вимог цього припису, що стало підставою
для винесення припису від 06.03.2014 року.
Ухвалою суду від 25.07.2014 року
провадження у справі зупинено до
набрання законної сили судовим
рішенням в справі № 804/6105/14.

Ухвалою суду від 23.09.2014 року
провадження у справі поновлено.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та надав суду пояснення
відповідно до позовної заяви.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином, що
підтверджується матеріалами справ.
Заперечень проти позову до суду не
надано.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши письмові докази
наявні в матеріалах справи, зазначає
наступне.

Згідно частин 1 та 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, вирішуючи
адміністративний спір суд повинен
з'ясувати, чи допущені суб'єктом
владних повноважень порушення при
прийнятті рішень, вчиненні дій чи
бездіяльності та чи порушенні права та
інтереси позивача цими рішенням, дією
чи бездіяльністю.

26.09.2013 року головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
Карленко О.В. складено припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, згідно якого за результатами
позапланової перевірки, проведеної на
об'єкті «Будівництво житлового будинку
АДРЕСА_1 встановлено, що гр. ОСОБА_2
порушено вимоги законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, а саме: під час виконання
будівельних робіт з прибудови замовник
не відступив 1 м від огорожі земельної
ділянки сусіда, що є порушенням пункту
3.25* ДБН 360-92** «Планування і забудова
міських і сільських поселень».
Приписом визначено впозивачу усунути
порушення згідно чинного
законодавства шляхом демонтажу
прибудови (осі 2-3) ряд (А-А/б).

06.03.2014 року головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
Карленко О.В. було проведено
позапланову перевірку виконання вимог
Припису Інспекції від 26.09.2013 року, за
результатами якої встановлено, що гр.
ОСОБА_3 не виконав вимог припису
Інспекції.

У зв'язку з чим складено припис від
06.03.2014 року, яким вимагалось виконати
вимоги припису від 26.09.2013 року шляхом
демонтажу прибудови (осі 2-3) ряд (А-А/б).

Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (далі-Закон)
встановлює правові та організаційні
основи містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 41 Закону
визначено, що державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим Указом
Президента України від 08.04.2011 року №
439/2011 визначено, що Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України (Держархбудінспекція України)
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Основними завданнями
Держархбудінспекції України є
реалізація державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства,
зокрема: здійснення в межах своїх
повноважень державного контролю за
дотриманням законодавства, стандартів,
нормативів, норм, порядків і правил із
зазначених питань.

Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 553
(далі-Порядок) визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Відповідно до п.2 Порядку визначено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (далі -
інспекції).

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, проектної
документації, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і
технічного нагляду, ведення загального
та (або) спеціальних журналів обліку
виконання робіт (далі - загальні та (або)
спеціальні журнали), виконавчої
документації, складення актів на
виконані будівельно-монтажні та
пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
правилами та проектною документацією,
щодо створення об'єкта будівництва.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється посадовими
особами інспекцій відповідно до їх
посадових інструкцій та
функціональних повноважень.

Згідно п. 11 Порядку передбачено, що
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право видавати обов'язкові для
виконання приписи, зокрема щодо
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Пунктами 16,17,19 Порядку визначається, що
за результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком. У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис) Припис складається у двох
примірниках. Один примірник припису
залишається в інспекції, а інший
надається суб'єкту містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.
Припис підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи відповідачем було
складено припис від 26.09.2013 року, яким в
строк до 26.11.2013 року вимагалось від
ОСОБА_3 усунути порушення
законодавства шляхом демонтажу
прибудови (осі 2-3 ряд А-А/Б).

Судовим рішенням у адміністративній
справі № 804/6105/14 встановлено, що про
існування вищевказаного припису
ОСОБА_2 стало відомо лише 28.05.2014 року, в
той час як перевірку факту виконання
зазначеного припису відповідачем було
здійснено 06.03.2014 року, тобто до моменту
його вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного суд
вважає припис від 06.03.2014 року
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки станом на час його
винесення позивач не мав можливості
виконати припис від 26.09.2013 року так як
дізнався про нього лише 28.05.2014 року, що
підтверджено судовим рішенням, яке
набрало законної сили.

Щодо правомірності винесення припису
від 26.09.2013 року суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом вище,
посадовими особами Інспекції
державного
архітектурного-будівельного контролю
у Дніпропетровській області проведено
заходи перевірки позивачем дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил при
здійсненні будівництва 2-го поверху
житлового будинку по вул. Колонтай,6.

В ході проведеної перевірки
встановлено, що під час виконання
будівельних робіт з прибудови замовник
не відступив 1 м від огорожі земельної
ділянки сусіда, що є порушенням пункту
3.25* ДБН 360-92** «Планування і забудова
міських і сільських поселень».
Приписом від 26.09.2013 року визначено
ОСОБА_2 усунути порушення згідно
чинного законодавства шляхом
демонтажу прибудови (осі 2-3) ряд (А-А/б).

З матеріалів справи вбачається, що
фактичною підставою для визнання
вказаного припису протиправним є те, що
на думку позивача його складено з
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки приписи про
зупинення експлуатації об'єкта
видаються та підписуються начальником
або заступником начальника, а не іншою
посадовою особою інспекції. В даному
випадку приписи пдписані інспектором
Карленко О.В. з перевищенням своїх
повноважень та компетенції.

Проте вказане твердження суд вважає
хибним, оскільки і Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим Указом
Президента України від 08.04.2011 року №
439/2011 і Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 553
надано право особам, які проводять
перевірку виносити та підписувати
приписи про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил. В даному
випадку інспектор Карленко О.В. діям в
межах чинного законодавства.

Окремо суд зазначає, що позивачем
жодним чином не спростовуються
висновки відповідача про порушення ним
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
виявлених в ході перевірки.

Посилання позивача не те, що рішення
про знесення будівель чи споруд
приймається виключно судом, а тому
відповідач не мав права вимагати від
позивача усунути порушення
законодавства шляхом демонтажу
прибудови (осі 2-3 ряд А-А/Б), судом також
вважаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного
кодексу України визначено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року самочинним
також вважається будівництво хоча і на
підставі проекту, але за наявності
істотних порушень зазначених норм та
правил як у самому проекті, так і при
будівництві, за наявності рішень
спеціально уповноважених органів про
усунення порушень.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено, що у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

Оскільки в ході проведеної перевірки
інспекцією виявлено порушенням
позивачем пункту 3.25* ДБН 360-92**
«Планування і забудова міських і
сільських поселень» припис з вимогою
про усунення виявлених порушень від
26.09.2013 року винесено правомірно.

Таким чином відсутні підстави для
скасування припису від 26.09.2013 року.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих позивачем
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному: суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В
И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Дніпропетровській області про
скасування приписів від 26.09.2013 року та
06.03.2014 року - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
припис від 06.03.2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 36,54 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 29.09.2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 29.09.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В.
Горбалінський
В.В. Горбалінський А.О.
Кошля