Справа № 826/5636/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5636/14
інстанції: Келеберда В. І.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

представника позивача Назаренка С. П.,
представника відповідача
Меодушевського М. А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Києві апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міндоходів на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 червня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом
командитного товариства
"Донтрансгарант і компанія" до
Житомирської митниці Міндоходів, за
участю прокуратури Житомирської
області, про визнання протиправними
дій, скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Командитне товариство "Донтрансгарант
і компанія" звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Житомирської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
дій щодо складення та надсилання
позивачу вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом від 21.03.2014 р. №1
(вихідний №10/1/10/1564 від 21.03.2014 р.) та акту
настання гарантійного випадку від
21.03.2014 р. №1 (вихідний №10/1/10/1593 від 21.03.2014
р.); скасування вимоги про сплату коштів
за гарантійним документом від 21.03.2014 р.
№1 (вихідний №10/1/10/1564 від 21.03.2014 р.) та
акту настання гарантійного випадку від
21.03.2014 р. №1 (вихідний №10/1/10/1593 від 21.03.2014
р.).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 червня 2014 р. позов задоволено
частково.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу про сплату коштів за
гарантійним документом від 21.03.2014 р. №1
(вихідний №10/1/10/1564 від 21.03.2014 р.).

Відмовлено в задоволенні решти
позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову в частині
задоволення позовних вимог та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги залишити без задоволення у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги в частині
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що
з'явилися, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, між Держмитслужбою та КТ
«Донтрансгарант і компанія» 22.11.2012 р.
укладена угода про надання фінансових
гарантій митним органам незалежним
фінансовим посередником № 771 (далі -
Угода).

Відповідно до пункту 1.2. Угоди про
надання фінансових гарантій митним
органам незалежним фінансовим
посередником від 22.11.2012 року № 771,
укладеної між позивачем та Державною
митною службою України, позивач
визнається незалежним фінансовим
посередником, уповноваженим
Держмитслужбою України на надання
митним органам фінансових гарантій та
вноситься до реєстру гарантів.

Згідно з пунктом 4.1. Угоди про надання
фінансових гарантій у випадках,
передбачених частиною 4 статті 311
Митного кодексу України, митний орган,
яким виявлено факт настання
гарантійного випадку, протягом 5
робочих днів з дати виявлення такого
факту складає Акт за формою, наведеною
у додатку 3 до цієї Угоди.

Пунктом 4.3. Угоди про надання
фінансових гарантій встановлено, що
разом з актом у трьох оригінальних
примірниках складається вимога, що
підписується керівником митного
органу або особою, яка його заміщує.

Відповідно до гарантійного документу
№ 00087018 (код 10111/14/0703/Т/118) ним надається
гарантія митному органу щодо сплати
суми митного боргу в разі порушення
перевізником зобов'язання про
доставлення товару в митницю
призначення (а. с. 35).

Відповідно до вказаної гарантії термін
транзиту - 17.03.2014 р. гарантію митним
органам забезпечено договором
страхування фінансової
відповідальності перевізника №
00087018/10111/14/0703/Т/118С від 07.03.2014 р.

Сума митного боргу становить 4904308,00 грн.

Так листом Вінницької митниці
Міндоходів від 20.03.2014 р. (а. с. 36)
Житомирську митницю Міндоходів було
повідомлено про те, що станом на 19.03.2014
р. вказаний товар митний кордон в зоні
діяльності Вінницької митниці
Міндоходів не перетинав.

Житомирською митницею Міндоходів
було складено вимогу про сплату коштів
за гарантійним документом від 21
березня 2014 року № 1 (вихідний № 10/1/10/1594
від 21.03.2014 року) разом з Актом про
настання гарантійного випадку від 21
березня 2014 року № 1 (вихідний № 10/1/10/1593
від 21.03.2014 року).

З Акту про настання гарантійного
випадку від 21 березня 2014 року № 1
вбачається, що товар - Цигарки з вмістом
тютюну, з фільтром ФЭСТ7, 350 тис. пачок,
NZGold -200 тис.пачок, NZ Вlаск - 200 тис. пачок,
код за УКТЗЕД , у кількості 16740 кг
брутто, оформлений в режимі транзиту
декларантом ТОВ Укртрансагент у строк
до 17.03.2014 р. без зміни його кількості,
вартості і найменування не доставлений
у Вінницьку митницю Міндоходів (а. с. 30).

Митна вартість товарів становить 1 445 736
грн. 60 коп. Сума податків та зборів
(обов'язкових платежів), що повинні бути
сплачені за митне оформлення цих
товарів складає 4 808 146 грн. 38 коп.

Відповідачем 21.03.2014 р. складено вимогу
про сплату належної суми митних
платежів за гарантією та зазначено
реквізити рахунків для перерахування
митних зобов'язань (а. с. 29).

Зазначені акт і вимогу позивач отримав
11.04.2014 р.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Частиною 1 ст. 90 Митного кодексу України
визначено, що транзит - це митний режим,
відповідно до якого товари та/або
транспортні засоби комерційного
призначення переміщуються під митним
контролем між двома органами доходів і
зборів України або в межах зони
діяльності одного органу доходів і
зборів без будь-якого використання цих
товарів, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Відповідно до пп. «в» п. 2 ч. 2 статті 91
Митного кодексу України митний режим
транзиту застосовується до товарів,
які переміщуються: від одного пункту,
розташованого на митній території
України, до іншого пункту,
розташованого на митній території
України, у тому числі якщо частина
цього переміщення проходить за межами
митної території України.

Відповідно до частини 4 статті 92
Митного кодексу України передбачено,
що для поміщення товарів та/або
транспортних засобів комерційного
призначення у митний режим транзиту
особа, на яку покладається дотримання
вимог митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів митну
декларацію (документ, який відповідно
до статті 94 цього Кодексу
використовується замість митної
декларації), товарно-транспортний
документ на перевезення та
рахунок-фактуру (інвойс) або інший
документ, який визначає вартість
товару;

2) у випадках, визначених
законодавством, надати органу доходів
і зборів дозвільний документ на
транзит через митну територію України,
який видається відповідними
уповноваженими органами;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, забезпечити виконання
зобов'язання із сплати митних платежів
відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої
статті 305 Митного кодексу України у
випадках, визначених цим Кодексом,
виконання зобов'язань осіб, що
випливають з митних процедур,
забезпечуються шляхом надання органам
доходів і зборів забезпечення сплати
митних платежів у способи, передбачені
для відповідної митної процедури.

Надання органам доходів і зборів
забезпечення сплати митних платежів є
обов'язковим при ввезенні на митну
територію України та/або переміщенні
територією України прохідним та
внутрішнім транзитом товарів за
переліком, який затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 306 Митного
кодексу України визначено, що
фінансові гарантії є одним із способів
забезпечення митних платежів.

Відповідно до положень частини першої,
другої та третьої статті 307 Митного
кодексу України юридичні особи, які
мають намір виступати гарантом
забезпечення особою своїх зобов'язань
перед органами доходів і зборів
України зі сплати митних платежів,
уповноважуються на це і вносяться до
реєстру гарантів у порядку,
визначеному цим розділом.

Взаємовідносини між центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
гарантами регулюються на підставі
укладених угод.

Фінансова гарантія видається гарантом
і надається органам доходів і зборів
особою, відповідальною за сплату
митних платежів, або будь-якою іншою
особою на користь особи,
відповідальної за сплату митних
платежів, якщо інше не передбачено цим
Кодексом. Фінансова гарантія діє на
всій митній території України.

В силу положень частини першої та
другої статті 311 Митного кодексу
України органи доходів і зборів як
забезпечення сплати митних платежів
приймають фінансові гарантії, видані
гарантами, включеними до реєстру
гарантів, який ведеться центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Фінансова гарантія, що надається у
вигляді документа, є безвідкличним
зобов'язанням гаранта, внесеного до
реєстру гарантів, виплатити на вимогу
органу доходів і зборів кошти в межах
певної суми у разі невиконання
забезпечених цією гарантією
зобов'язань із сплати митних платежів.

Виключний перелік випадків, коли орган
доходів і зборів має право направляти
гаранту вимоги щодо сплати митних
платежів визначений у частині
четвертій статті 311 Митного кодексу
України, а саме:

1) перевищення більше ніж на 10 днів
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
перебувають під митним контролем, до
органу доходів і зборів призначення (а
при переміщенні в межах зони
діяльності одного органу доходів і
зборів - від одного підрозділу цього
органу до іншого);

2) встановлення органом доходів і
зборів факту порушення вимог і умов
митних режимів з умовним звільненням
від оподаткування митними платежами;

3) настання терміну сплати податкових
зобов'язань відповідно до розділу III
цього Кодексу;

4) встановлення органом доходів і
зборів факту порушення вимог і умов
тимчасового ввезення або транзиту
товарів, транспортних засобів
особистого користування, що
переміщуються через митний кордон
України громадянами відповідно до
розділу XII цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 95
Митного кодексу України
встановлюються такі строки транзитних
перевезень залежно від виду
транспорту: 1) для автомобільного
транспорту - 10 діб (у разі переміщення в
зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);
2) для залізничного транспорту - 28 діб;
3) для авіаційного транспорту - 5 діб; 4)
для морського та річкового транспорту -
20 діб; 5) для трубопровідного транспорту
- 31 доба; 6) для трубопровідного
транспорту (з перевантаженням на інші
види транспорту) - 90 діб.

Так колегією суддів досліджено
вантажно-митну декларацію, подану
декларантом при ввезенні товару на
митну територію України.

У графі 25 ВМД «вид транспорту на
кордоні» проставлено код « 30», що
згідно з Класифікатором видів
транспорту, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
20.09.2012 р. № 1011 співвідноситься з
автомобільним транспортом.
Аналогічний код містить графа 26 «вид
транспорту в межах України».

Таким чином, строк для транзитного
перевезення товару за даною ВМД
становить 10 діб.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що перетин кордону товар здійснив
07.03.2014 року, отже, відповідачем
правомірно визначено термін транзиту -
17.03.2014 р.

З матеріалів справи за сукупністю всіх
наявних у ній доказів вбачається, що у
митних органів, навіть на час розгляду
справи в суді першої інстанції
відсутня інформація про перетин
кордону товаром на виїзд з України
після 17.03.2014 р.

Всупереч відсутності офіційної
інформації в базах митних органів про
перетин кордону товаром в матеріалах
справи наявний лист, з текстової
частини якого вбачається, що під час
слідування вантажу територією України
автопідприємство отримало від
замовника інформацію про направлення
вантажу на Вірменію. Територію України
автомобіль SCANIA456АVN/026GS перетнув в Керчі
21.03.2014 р. (а. с. 75).

Вказаний лист не містить дати та
вихідного номеру, а також ініціалів
особи, якою він підписаний.

Натомість, в матеріалах справи на копії
гарантійного документу № 00087018
міститься відмітка Кримської митниці з
зазначенням дати вивезення - 21.03.2014
р.,скріплена підписом (а. с. 73),
аналогічна відмітка міститься на копії
ВМД № 101110304/2014/001483 (а. с. 72) та
міжнародній товарно-транспортній
накладній (а. с. 74).

Всупереч наданим доказам в матеріалах
справи міститься лист Міністерства
доходів і зборів, адресований
головному слідчому управлінню СБ
України від 20.03.2014 р. (а. с. 81-84).

У відповідності до даного листа пункт
пропуску для поромного сполучення
«Крим» знаходиться в зоні діяльності
Кримської митниці Міндоходів і за
інформацією митниці з 11.03.2014 р.
процедури митного контролю та митного
оформлення товарів і транспортних
засобів у пункту пропуску припинені,
працівники митниці на території пункту
пропуску відсутні, службові приміщення
митниці опечатані.

Факт пропуску зазначеного вантажу
Кримською митницею Міндоходів
заперечується листом заступника
начальника митниці Самсонова Є. Б. ВІД
11.06.2014 р. № 2486/01-70-00 (а. с. 118).

Незважаючи на такі розбіжності між
наявністю доказів про перетин кордону
автотранспортом та запереченням
такого перетину з боку митного органу,
колегія суддів зазначає, що у
відповідності до процитованої вище ст.
311 МК України у митного органу право на
направлення гаранту вимоги щодо сплати
митних платежів за гарантією стосовно
доставки товарів до органу доходів і
зборів призначення виникає виключно за
умови спливу 10-тиденного строку з
моменту закінчення десятидобового
строку транзиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна вимога винесена та направлена
позивачу 21.03.2014 р., тобто з порушенням
вимоги ст. 311 МК України.

З огляду на даний факт, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що винесена та
направлена вимога відповідача є
передчасною, що також має негативні
наслідки для гаранта у зв'язку з
обов'язком останнього сплатити митний
платіж протягом трьох банківських
днів, починаючи з наступного дня за
днем отримання такої вимоги.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржувана вимога є
протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції
стосовно порушення відповідачем
процедури у вигляді залучення гаранта
до з'ясування обставин невиконання
зобов'язання, що має обов'язково
передувати винесенню вимоги.

В іншій частині незадоволених позовних
вимог в порядку ст. 195 КАС України
колегія суддів правову оцінку
винесеному судом першої інстанції
рішенню не надає.

Доводи апеляційної скарги відповідача
дану обставину не спростовують, а тому
апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
в частині оскарження ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міндоходів на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 червня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом
командитного товариства
"Донтрансгарант і компанія" до
Житомирської митниці Міндоходів, за
участю прокуратури Житомирської
області, про визнання протиправними
дій, скасування вимоги залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 червня 2014 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І. О.
ГрибанСуддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 07.10.2014
року)

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.