Справа № 804/12386/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р. Справа № 804/12386/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Власенка Д.О.

при секретарі судового засідання
Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у письмовому
провадженні в залі суду у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рефракт - сервіс" про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Криворізька північна об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рефракт-сервіс», в
якому просить стягнути з рахунків у
банках, обслуговуючих відповідача, на
користь державного бюджету суму
податкового боргу з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 366497,64 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається те, що у
відповідача виникла податкова
заборгованість, яка добровільно не
сплачується, а тому підлягає
примусовому стягненню.

Від представника позивача надійшло до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, обґрунтування поважності
причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За таких підстав суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними у ній
матеріалами, оскільки судом вжито усіх
заходів для повідомлення відповідача
належним чином про розгляд судової
справи.

Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються вимоги позову, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні обставини
справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що підприємство
відповідача внесено до єдиного
державного реєстру матеріалів
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, знаходиться на
податковому обліку у позивача, і на
теперішній час є боржником перед
бюджетом.

З матеріалів справи вбачається, що
підприємство відповідача має
податковий борг перед бюджетом з
податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 366497,64 грн.

Податковий борг виник у зв'язку з
несплатою грошового зобов'язання за
податковим повідомленням-рішенням від
11.06.2010 року №/0. Зазначене
повідомлення-рішення оскаржене
підприємством в судовому порядку.
Разом з тим, судовим рішенням по справі
2а-12623/10/0470, що набрало законної сили,
таке рішення визнано судом законним та
таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
на всій території України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
приписи ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку, що
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не потрібно
доводити в даній справі, оскільки в
даному випадку рішення суду має
преюдиціальне значення. Наділення
преюдиціальною силою судового рішення
засновано на презумпції істинності
судового рішення, що набрало законної
сили. Законна сила судового рішення
забезпечує дію преюдиції. В силу
преюдиції встановлені судовим
рішенням факти та правовідносини мають
сприйматися як безспірні, до того часу,
доки рішення суду не буде скасоване у
передбаченому законом порядку, доки
факти та правовідносини не будуть
визнані такими, що не відповідають
дійсності.

За визначених умов, з урахуванням
встановлених обставин, які свідчать
про правомірність прийнятого
повідомлення-рішення, а також
враховуючи те, що в матеріалах справи
відсутні, а представником підприємства
відповідача в ході розгляду справи не
надані докази добровільної сплати
відповідачем суми податкового боргу та
штрафу, - суд прийшов до висновку про
обгрунтованість позовних вимог про
стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає, що
відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
встановлює Податковий Кодекс України.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового
кодексу України виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Згідно п. 33.1 ст. 33 Податкового кодексу
України строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що за змістом пп.14.1.39 п.14.1
ст.14 ПК України, положення якого
надають визначення поняттю «грошове
зобов'язання платника податків»,
штрафні (фінансові) санкції є грошовим
зобов'язанням. У разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу (п.57.3 ст.57 ПКУ).

Таким чином, враховуючи положення
пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 , п. 57.1 ст. 57 ПКУ, суми
узгоджених грошових зобов'язань по
податку на прибуток в сумі 7463 грн.
набули статусу податкового боргу.

У разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПКУ).

Матеріалами справи підтверджено, що
Позивачем з урахуванням зазначених
положень закону на адресу відповідача
направлена податкова вимога.

Відповідно до положень ст. 95
Податкового кодексу України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Контролюючий орган звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
контролюючим органом рішення про
погашення усієї суми податкового
боргу. Рішення контролюючого органу
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою
контролюючого органу. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. Оскільки судом
встановлено, що визначені законом
строки сплати спірних сум грошових
зобов'язань спливли, а відповідачем
доказів їх оплати або доказів
відсутності в нього такого обов'язку до
суду не подано, судом існування таких
доказів не виявлено, суд доходить
висновку, що вимога позивача про
стягнення коштів за податковим боргом
підлягає задоволенню, оскільки
підтверджена матеріалами справи.

Суд не конкретизує, з яких саме
рахунків кошти підлягають стягненню з
метою недопущення звуження прав
податкової інспекції.

Контролюючі органи мають лише
відомості стосовно тих рахунків, які
взяті ними на облік, та не можуть
гарантувати повноту та достовірність
відомостей про банківські рахунки
платників податків, тому що такі дані
сформовані на підставі повідомлень про
відкриття рахунків в установах банків
самих платників податків та/або
повідомлень установ банків, що
надходили до податкових органів згідно
чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного
адміністративний позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 4-12, 41, 94, 128, 158-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рефракт-сервіс» про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з рахунків у банках,
обслуговуючих Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рефракт-сервіс» (код
за ), суму податкового боргу
з податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 366497,64 грн.(триста
шістдесят шість тисяч чотириста
дев'яносто сім гривень 64 копійки) на
бюджетний рахунок 0097, код платежу
11021000, одержувач Управління державної
казначейської служби у Криворізькому
районі, код 38032070 банк ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012.

Судові витрати по справі не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О.
Власенко