Справа № 804/13710/14
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового
засіданняБурцевої Я.Е. за участю
представника відповідача
Фініченко Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними, скасування
податкових повідомлень-рішень та
визнання протиправною і скасування
Суб'єкт підприємницької діяльності,
фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 549 632,58
- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
грошове зобов'язання з єдиного податку
на загальну суму 364 091,15 грн.;
- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
грошове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
фінансову санкцію на суму 510,00 грн.;
- визнати протиправними та скасувати
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування своєчасно не
перерахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 20.08.2014 року №
на суму 3439,66 грн.;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 20.08.2014 року №
на суму 68793,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з
посиланням на Указ Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва», Закон України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» ст. ст. 181,187
Податкового кодексу України,
порушенням відповідачем вимог чинного
законодавства при винесенні
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та податкової
вимоги.

При цьому позивач зазначає, що
відповідачем в акті перевірки не
зазначено на підставі яких первинних
документів зроблено висновки про
перевищення граничної суми обсягу
виручки та яким чином визначено розмір
валового доходу позивача, а тому
безпідставними є донарахування
відповідачем зобов'язань з податку на
додану вартість, оскільки поширення
загальної системи оподаткування,
зокрема, положень п.181.1 ст. 181, п.187.7 ст. 187
Податкового кодексу України можливе з
моменту перевищення розміру виручки,
визначеного ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» та
переходу на загальну систему
оподаткування. Зазначає, що
відповідачем документально не
доведено заниження позивачем чистого
оподатковуваного доходу за 2011 рік, та є
недоведеним і факт заниження позивачем
єдиного внеску за 2011 рік. Тобто, не
доведено порушення позивачем п.1 ч.2 ст.6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».
Також, зазначає, що оскільки в акті
перевірки № 69/10/04-10-15-03/НОМЕР_7 від
05.08.2014р. не відображений факт складання
акту про ненадання документів, що
засвідчує факт ненадання позивачем
відповідних документів, податкове
повідомлення-рішення від 20.08.2014 року №
є необґрунтованим та таким, що
підлягає скасуванню. Зазначає, що суми
грошових коштів, отриманих позивачем
на розрахунковий рахунок та (або) в касу
в якості повернення передплат за
ненадані послуги не можуть вважатися
доходами, які враховуються при
визначенні та обчисленні граничного
обсягу доходів згідно із правилами,
встановленими спеціальним
законодавством з питань спрощеної
системи оподаткування, у зв'язку з цим,
відповідач під час проведення
перевірки дійшов помилкового висновку
про те, що позивач у 2011р. повинен
здійснювати діяльність на загальній
системі оподаткування, а також те, що
грошові кошти, отримані позивачем в
сумі, які перевищили граничний рівень
500000,00 грн., повинні оподатковуватися за
правилами відповідно до п. 177.1 ст. 177
Податкового кодексу.

У судове засідання з'явився
представник відповідача. Позивач
просив суд розглянути справу без його
участі.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення даного позову, у
зв'язку із його необґрунтованістю.

В письмових запереченнях на позов
відповідач зазначив, що перевіркою
встановлено порушення вимог п.44.1, п.44.3
ст.44 Податкового кодексу України, а
саме ФОП ОСОБА_4 не забезпечено
зберігання та не надано на перевірку
первинних документів, пов'язаних із
виконанням вимог законодавства за
період з 01.04.2011р. по 31.03.2014р., які
підтверджують доходи від
підприємницької діяльності та витрати,
пов'язані з отриманням цих доходів.
Зазначає, що враховуючи вимоги діючого
законодавства, доходи отримані ФОП
ОСОБА_4, які перевищують граничний
рівень 500000,00 грн. в розмірі 941831,22 грн.
згідно розрахунку, підлягають
оподаткуванню на загальних підставах,
відповідно до п. 177.1 ст.177 Податкового
кодексу України. ФОП ОСОБА_4 не надані
до перевірки оригінали первинних
документів щодо підтвердження витрат,
які безпосередньо пов'язані з
отриманням доходів за період з моменту
перевищення суми доходу понад 500 тис.
грн., з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. Перевіркою
встановлено порушення вимог п. 177.1
Податкового кодексу України, а саме
заниження оподатковуваного доходу за
період з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. в результаті
чого донараховано податок на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності на суму 158982,12 грн. За
результатами перевірки з урахуванням
вимог пп.293.3.1 п.293.3 ст.293 Податкового
кодексу підлягає донарахуванню сума
єдиного податку у розмірі 43518,93 грн. За
період з 01.01.2013р. по 30.09.2013р. платником
ФОП ОСОБА_4 наданий звіт СПД-фізичної
особи-платника єдиного податку №
від 11.11.2013р., згідно якого дохід складає
2627038 грн. без застосування ставки
єдиного податку у розмірі 15 відсотків
до суми перевищення та не надана заява
щодо переходу з 01.10.2013 року до п'ятої
групи платника єдиного податку або
відмову від застосування спрощеної
системи оподаткування. За результатами
перевірки даних виписок з рахунків
дохід ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2013р. по
30.09.2013р. складає 4651693,26 грн., тобто
розбіжності з даними платника
складають 1651693,26 грн. З урахуванням
вимог азб.3) п.293.8 ст.293 Податкового
кодексу, за період з 01.01.2013р. по 30.09.2013р.
підлягає донарахуванню сума єдиного
податку у розмірі 247753,99 грн. Перевіркою
встановлено порушення азб.3) п.293.8 ст.293,
п. 177.1 ст.177 Податкового кодексу, а саме
заниження сум оподатковуваного доходу
за період з 01.10.2013р. по 31.12.2013р. на суму
1089057,00 грн. За результатами перевірки
підлягає донарахуванню податок на
доходи фізичних осіб у розмірі 184451,49
грн. за період з 01.10.2013р. по 31.12.2013р.
Перевіркою встановлено порушення
вимог ст.49 Податкового кодексу, а саме
неподання до ДПІ ФОП ОСОБА_4 податкових
декларацій з ПДВ за період
липень-грудень 2011 року, жовтень 2013 року
- березень 2014 року. В порушення п.4 ч. 2
ст.6 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
розділу III п.3.1 Наказу Міндоходів
України від 09.09.2013р. №454 «Про
затвердження Порядку формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»
зареєстрованого в Мін'юсті України від
20.09.2013р. №1628/24160 страхувальником
платником не надано Звіт про суми
нарахованої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення, допомоги
компенсації) застрахованих осіб та
суми нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2013 рік. За
результатами проведеної перевірки за
період з 01.04.2011р. по 31.12.2011р. за період з
01.01.2013р. по 31.12.2013р. донараховано єдиного
внеску на загальну суму 68793,10 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.08.2014р.
відповідачем були винесені наступні
податкові повідомлення-рішення:

-№ , яким визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 549632,58 грн.

-№ , яким визначено грошове
зобов'язання з єдиного податку на
загальну суму 364091,15 грн.

-№ , яким визначено грошове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 429632,01
грн.

-№ , яким застосовано фінансову
санкцію на суму 510,00 грн.

Також, 20.08.2014р. відповідачем прийнято
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування своєчасно не
перерахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № на суму
3439,66 грн.

Також, 20.08.2014р. відповідачем сформовано
вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № на суму
68793,10 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказані податкові
повідомлення-рішення, рішення про
застосування штрафних санкцій, вимога
про сплату боргу були винесені на
підставі Акту від 05.08.2014 року №
69/10/04-10-17-03- «Про результати
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_4 за період з
01.04.2011р. по 31.03.2014р.

У вказаному Акті зазначено, що
направлення від 09.07.2014 року № 372 та
копію наказу від 09.07.2014 року № 372
вручено представнику позивача ОСОБА_5

Як вбачається з акту перевірки, для
проведення перевірки ФОП ОСОБА_4 не в
повному обсязі були надані виписки про
рух коштів, а саме відсутня інформація
про рух коштів по поточному рахунку
НОМЕР_8 ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» за
період з 19.06.2013 року по 03.07.2013 року.
Рахунки НОМЕР_9 та НОМЕР_10, що відкриті в
ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» у м.
Дніпропетровськ, МФО 305653, відкриті для
користування пластиковими картками. В
період 2кв.2011р. - 1кв.2014р. на дані рахунки
відбувалися надходження з поточного
рахунку НОМЕР_8. В ході перевірки ФОП
ОСОБА_4 надані довідки про рух коштів за
період травень 2013 року - березень 2014
року по рахунках, відкритих в ПАТ КБ
«Приватбанк», МФО 305299, якими зазначено
наступне: рахунок НОМЕР_11 - рух коштів
відсутній; рахунок НОМЕР_12 - кредитовий
оборот 154,60 грн., дебітовий оборот -
154,60грн., розшифровка щодо призначення
платежів відсутня. Вказані рахунки
відповідають інформаційній базі даних
АІС «РПП». В період з 01.04.2011р. по 31.03.2014р.
ФОП ОСОБА_4 здійснював діяльність на
спрощеній системі оподаткування.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_4:

- п.6 ст.128 Господарського кодексу
України - неналежне ведення обліку
доходів та витрат;

- п. 177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу
України - заниження сум
оподатковуваного доходу за період з
01.04.2011р. по 31.12.2011р. та з 01.10.2013р. по
31.03.2013р., в результаті чого донараховано
податок на доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності на суму
343433,61 грн., в тому числі за 2011 рік - 158982,12
грн., за 2013 рік - 184451,49 грн.;

- ст.179 Податкового кодексу України -
неподання річної декларації про
майнови й стан і доходи за 2011 рік,
за 2013 рік;

- абз.1) п.292.1 ст.292, азб.3) п.293.8 ст.293
Податкового кодексу України -
заниження доходу за період з 01.01.2012р. по
31.12.2012р. та за період з 01.01.2013р. по
30.09.2013р., в результаті чого донараховано
єдиного податку на суму 291272,92грн., в
тому числі за 2012 рік - 37711,88 грн., 2013 рік -
253561,04 грн.;

- порушення пп.181.1 ст. 181, пп.187.1 ст.187
Податкового кодексу України - занижена
сума податку на додану вартість на суму
439706,06 грн.;

- ст.49 Податкового кодексу України -
неподання податкових декларацій з ПДВ
за період липень-грудень 2011 року,
жовтень 2013 - березень 2014року;

- абз.1, 2, п.2 ст.6, абз.2 п.1 ст.7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», заниження сум
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на суму
68793,10 грн., в тому числі за 2011 рік - 44493,73
грн., за 2013 рік - 24299,37 грн.;

- ч. 2 ст.6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», розділу III п.3.1
Наказу Міндоходів України від 09.09.2013р.
№454 «Про затвердження Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»
зареєстрованого в Мін'юсті України від
20.09.2013р. №1628/24160 - не надання звіту про
суми нарахованої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення,
допомоги компенсації) застрахованих
осіб та суми нарахованого єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2013 рік;

- п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу
України - не забезпечено зберігання та
не надано на перевірку первинних
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства за період з 01.04.2011р.
по 31.03.2014р., які підтверджують доходи
від підприємницької діяльності та
витрати, пов'язані з отриманням
доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 75 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI встановлено, що
органи державної податкової служби
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

За змістом п. 78.1.1 ст. 78 документальна
позапланова виїзна перевірка
здійснюється, зокрема, за наявності
такої обставини, як те, що за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

У відповідності зі ст. 78.4 Податкового
кодексу України про проведення
документальної позапланової керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної позапланової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому до початку
проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку копію наказу про
проведення документальної
позапланової перевірки.

Судом встановлено, що документальна
позапланова виїзна перевірка позивача
була проведена на підставі наказу № 372
від 09.07.2014 року. Наказ та направлення №
372 були вручені представнику позивача
ОСОБА_5

Як вбачається із змісту акту перевірки,
відповідно до наданих позивачем звіту
суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи, за 2007 рік загальний
обсяг виручки склав за 2 кв. 2011р. - 150000
грн., 2-3 кв. 2011р. - 260000 грн., 2-4 кв. 2011р. - 275000
грн. Виручка позивача від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
склала за 2011 рік - 1441831,22 грн.

Отже, за висновками відповідача
позивачем перевищено граничний обсяг
виручки за 2007 рік на 941831,22 грн., що є
порушенням п. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів малого підприємництва» у
відповідності до якої обсяг виручки не
повинен перевищувати 500000,00 грн.

Зазначене стало підставою для
прийняття оспорюваних податкових
повідомлень-рішень про донарахування
податкових зобов'язань з податку з
доходів фізичних осіб у сумі та податку
на додану вартість.

Згідно Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» запроваджено спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності для суб'єктів малого
підприємництва, пунктом першим статті 1
якого передбачається надання фізичним
особам права перебувати на такій
системі оподаткування за умови, якщо
вони здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом
року перебуває не більше 10 осіб та
обсяг виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500000,00 грн.

Відповідно до п.4 ст.1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
встановлено, що виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

У відповідності зі ст. 5 Указу, у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Вищезазначені норми свідчать про те, що
суб'єкт господарювання, отримавши на
власний розрахунковий рахунок суму,
яка перевищує встановлений Указом
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» розмір виручки, а саме
500000,00 грн., повинен перейти на загальну
систему оподаткування, оскільки
перебування на спрощеній системі
оподаткування залежить від обсягів
виручки, якою є певна сума, а тому іншої
форми розрахунку (крім грошової) у
спірній ситуації бути не може.

Згідно до статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - документ, який містить
відомості, про господарську операцію
та підтверджує її здійснення.

У відповідності зі ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій є
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, в
акті перевірки не містяться докази
перевищення позивачем обсягу виручки
від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) за 2011 рік та первинні
документи на підстав яких були
зроблені зазначені висновки.

Акт перевірки - це документ, що
підтверджує факт проведення перевірки
та її результатів, є носієм інформації
про виявлені податковим органом
порушення податкового законодавства
(або їх відсутність).

Натомість, в акті перевірки відповідач
помилково зазначає та враховує до
загальної суми обсягів отриманої
виручки суми передплат, які були
повернуті у зв'язку з ненаданням
послуг.

Судом встановлено, що на розрахунковий
рахунок позивача протягом ІІ-ІV
кварталу 2011 року надійшло 955353,22 грн.
передплат за надання послуг за
агрохімічні роботи, які позивачем не
були надані. У зв'язку з зазначеним суми
передплат позивачем були повернуті
контрагентам.

Роблячи висновок про перевищення
граничного розміру отриманого доходу,
відповідачем не було врахованого того,
що повернення передплат за ненадані
послуги не можуть розглядатися як
операції з продажу продукції, товарів,
робіт, послуг, а тому не можуть
вважатися ані доходом підприємця, ані
виручкою від реалізації.

За змістом Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», єдиний податок
нараховується на суму виручки,
отриманої безпосередньо від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг), а не на всі суми, фактично
отримані суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок та
в касу.

Статтями 1, 4 Указу №727/98 чітко визначено
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, суми грошових коштів,
отриманих позивачем на розрахунковий
рахунок та (або) в касу в якості
повернення передплат за ненадані
послуги не можуть вважатися доходами,
які враховуються при визначенні та
обчисленні граничного обсягу доходів
згідно із правилами, встановленими
спеціальним законодавством з питань
спрощеної системи оподаткування.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
під час проведення перевірки дійшов
помилкового висновку про те, що позивач
у 2011 повинен здійснювати діяльність на
загальній системі оподаткування, а
також те, що грошові кошти, отримані
позивачем в сумі, які перевищили
граничний рівень 500000,00 грн., повинні
оподатковуватися за правилами
відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового
кодексу.

Отже, визначення податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб за 2011 рік є
безпідставним.

Згідно до п.181.1. ст. 181 Податкового
кодексу України, у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Отже, обрахування встановленого п.181.1.
ст.181 Податкового кодексу України
граничного обсягу оподатковуваних
операцій з досягненням якого
пов'язується обов'язок зареєструватись
платником податку на додану вартість
та з його сплати, здійснюється після
переходу на загальну систему
оподаткування.

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що за не
підтвердження факту перевищення
позивачем встановленого пунктом 181.1 ст.
181 Податкового кодексу України
граничного обсягу оподатковуваних
операцій після переходу на загальну
систему оподаткування з досягненням
якого пов'язується обов'язок
зареєструватись платником податку на
додану вартість та з його сплати,
визначення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість є
безпідставним, а тому податкове
повідомлення-рішення № від
20.08.2014р., яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 549632,58
грн. є протиправним, та підлягає
скасуванню.

Як вбачається із змісту акту перевірки,
відповідач прийшов до висновку про
порушення позивачем абз.1, 2, п.2 ст.6, абз.2
п.1 ст.7 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що призвело до
заниження сум єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 68793,10
грн., в тому числі за 2011 рік - 44493,73 грн.,
за 2013 рік - 24299,37 грн.;

Згідно до абз.1-4 п.1, п.4 ч.1 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є:

1) роботодавці: підприємства, установи
та організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами; фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців);
фізичні особи, які забезпечують себе
роботою самостійно, та фізичні особи,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту);

4) фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), обов'язки платників
єдиного внеску виникають:

- у осіб, зазначених в абзацах
другому, третьому, п'ятому та сьомому
пункту 1 частини першої статті 4 цього
Закону, - з дня їх державної реєстрації
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців";

- у осіб, зазначених в абзацах
четвертому, шостому та сьомому пункту 1,
пунктах 4 (крім фізичних осіб -
підприємців) та 5 частини першої статті
4 цього Закону, - з початку провадження
відповідної діяльності;

- у осіб, зазначених у пунктах 2, 3, 6,
7 та 8 частини першої статті 4 цього
Закону, - з дня укладення трудового
договору (контракту) чи
цивільно-правового договору.

Таким чином, фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до п.1, п.4 ч.2 ст.6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний:

- своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок;

- подавати звітність до органу доходів
і зборів за основним місцем обліку
платника єдиного внеску у строки,
порядку та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування. У
разі надсилання звітності поштою вона
вважається поданою в день отримання
відділенням поштового зв'язку від
платника єдиного внеску поштового
відправлення із звітністю.

Згідно до абз.1 п.1, п.3 ч.1 ст.7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
нараховується:

-для платників, зазначених у пунктах 1
(крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами;

-для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що відповідачем
документально не доведено заниження
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
чистого оподатковуваного доходу за 2011
рік.

Таким чином, є недоведеним і факт
заниження позивачем єдиного внеску за
2011 рік.

Отже, не доведено порушення позивачем
п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» рішення,
прийняті органами доходів і зборів та
органами Пенсійного фонду з питань, що
належать до їх компетенції відповідно
до цього Закону, є обов'язковими до
виконання платниками єдиного внеску,
посадовими особами і застрахованими
особами. Положення цієї статті
поширюються лише на тих платників, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», орган доходів
і зборів у порядку, за формою та у
строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку.

Відповідно до п.3,5 ч.11 ст.25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів застосовує до платника єдиного
внеску такі штрафні санкції:

- за донарахування територіальним
органом доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначеної суми за кожний
повний або неповний звітний період, за
який донараховано таку суму, але не
більш як 50 відсотків суми
донарахованого єдиного внеску;

- за неналежне ведення бухгалтерської
документації, на підставі якої
нараховується єдиний внесок,
накладається штраф у розмірі від
восьми до п'ятнадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскільки
відповідачем документально не
доведено заниження позивачем чистого
оподатковуваного доходу за 2011 рік та
заниження єдиного внеску за 2011 рік то
вимога про сплату боргу (недоїмки)
надіслана позивачу про сплату недоїмки
з єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є протиправною
та підлягає скасуванню.

Як вбачається із змісту акту перевірки,
позивачем не надано документів щодо
підтвердження витрат, які
безпосередньо пов'язані з отриманням
доходів з моменту перевищення суми
доходу чим порушено п.44.1, 44.3 ст.44
Податкового кодексу України, на
підставі чого, до позивача застосовано
штрафну санкцію, передбачену п.121.1 ст.121
Податкового кодексу України в розмірі
510,00 грн.

Згідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.3 та 44.4 ст.44
Податкового кодексу України, платники
податків зобов'язані забезпечити
зберігання документів, визначених у
пункті 44.1 цієї статті, а також
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, не менш як 1095 днів з
дня подання податкової звітності, для
складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання - з передбаченого цим
Кодексом граничного терміну подання
такої звітності.

У разі ліквідації платника податків
документи, визначені у пункті 44.1 цієї
статті, за період діяльності платника
податків не менш як 1095 днів, що
передували даті ліквідації платника
податків, в установленому
законодавством порядку передаються до
архіву.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1
цієї статті, пов'язані з предметом
перевірки, проведенням процедури
адміністративного оскарження
прийнятого за її результатами
податкового повідомлення-рішення або
судового розгляду, такі документи
повинні зберігатися до закінчення
перевірки та передбаченого законом
строку оскарження прийнятих за її
результатами рішень та/або вирішення
справи судом, але не менше строків,
передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Згідно до п.п.296.1.1-296.1.3 п.296.1 ст.296
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку ведуть облік у порядку,
визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього
пункту.

Платники єдиного податку першої і
другої груп та платники єдиного
податку третьої та п'ятої групи, які не
є платниками податку на додану
вартість, ведуть книгу обліку доходів
шляхом щоденного, за підсумками
робочого дня, відображення отриманих
доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її
ведення затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Платники єдиного податку третьої та
п'ятої групи, які є платниками податку
на додану вартість, ведуть облік
доходів та витрат за формою та в
порядку, що встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Платники єдиного податку четвертої та
шостої груп використовують дані
спрощеного бухгалтерського обліку
щодо доходів та витрат з урахуванням
положень пункту 44.2 статті 44 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги, що позивач не є платником
податку на додану вартість, та не
відноситься до платників єдиного
податку четвертої та шостої груп, він
повинен вести книгу обліку доходів
шляхом щоденного, за підсумками
робочого дня, відображення отриманих
доходів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач при складанні акту
перевірки про порушення позивачем п.44.1,
44.3 ст.44 Податкового кодексу України,
невірно застосував зазначені норми,
оскільки позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного податку. А ведення
обліку і складення звітності
платниками єдиного податку
встановлено ст. 296 Податкового кодексу
України.

Наказом Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993р. №12
затверджено Книгу обліку доходів і
витрат (Форма №10).

Книга обліку доходів і витрат
передбачає внесення до неї проданого
товару та сум отриманих за товар, який
реалізований підприємцем. При цьому
обов'язковому заповненню підлягають
лише графи "період обліку", "витрати на
виробництво продукції", "сума виручки
(доходу)", "чистий доход".

Таким чином, вищезазначене свідчить, що
ведення обліку у книзі обліку доходів,
не потребує наявності первинних
документів, та як наслідок у позивача
відсутній обов'язок їх зберігати.

Згідно до п. 85.6. ст. 85 Податкового
кодексу України, у разі відмови
платника податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі
контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.
Зазначений акт підписується посадовою
(службовою) особою контролюючого
органу та платником податків або його
законним представником. У разі відмови
платника податків або його законного
представника від підписання
зазначеного акта в ньому вчиняється
відповідний запис.

Відповідно до п.2.3.2.2. Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами, затвердженого
Міністерством фінансів України від
14.03.2013р. за №395, у разі відмови платника
податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
прізвища, імені, по батькові платника
податків (його законного представника)
та переліку документів, які йому
запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки.

Отже, єдиним доказом ненадання
платником податків під час перевірки
документів є складений у довільній
формі акт про вказану обставину, про
який зазначено в акті перевірки.
Зазначений акт повинен бути підписаний
платником податків або його законним
представником.

Таким чином, в разі ненадання платником
податків на вимогу контролюючого
органу в ході проведення перевірки
документів посадовими особами
податкового органу повинен бути
складений відповідний акт, який
фіксував факт ненадання документів.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначений акт, який би засвідчував
факт відмови, посадовими особами
складений не був.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги, що оскільки в акті перевірки №
69/10/04-10-15-03/НОМЕР_7 від 05.08.2014р. не
відображений факт складання акту про
ненадання документів, що засвідчує
факт ненадання позивачем відповідних
документів, податкове
повідомлення-рішення від 20.08.2014 року №
є необґрунтованим та таким, що
підлягає скасуванню.

Як вбачається із змісту акту перевірки,
відповідно до наданих позивачем звітів
суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи, за 2012 рік загальний
обсяг виручки склав 1 189 403 грн., за
даними перевірки 1 943 640,64 грн.; за 2013 рік
згідно звіту - 2 883 859 грн., за даними
перевірки 5 740 750,26 грн.

Отже, за висновками відповідача
позивачем занижено доходи у 2012 році на
суму 754 237,64 грн. та перевищено граничний
обсяг виручки у 2013 році на 2 883 859,00 грн.,
що є порушенням п. 292.1 ст. 292 Податкового
кодексу України.

Зазначене стало підставою для
прийняття оспорюваних податкових
повідомлень-рішень про донарахування
податкових зобов'язань з єдиного
податку за 2012-2013 роки за заниження
доходу та з податку з доходів фізичних
осіб за 2013 рік за перевищення
встановленого граничного обсягу
доходу.

Як вбачається з матеріалів справи,
протягом 2012 року позивачем згідно з
договорами про надання кредиту, які
містяться в матеріалах справи,
отримано грошові кошти на загальну
суму 780546,5 грн., протягом 2013 року згідно
з договорами про надання поворотної
фінансової допомоги, які також
містяться в матеріалах справи,
отримано грошові кошти на загальну
суму 2 788 835,15 грн.

Нормами податкового законодавства не
передбачено віднесення до доходів
платника єдиного податку запозичених
коштів для подальшого перерахування за
товар, а тому такі кошти не є доходом та
не можуть бути об'єктом оподаткування,
єдиним податком та враховуватись при
обрахунку граничної суми доходу.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлено главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України.

Згідно до підпункту 1 пункту 292.1 статті
292 Податкового кодексу України доходом
фізичної особи - підприємця - платника
єдиного податку є дохід, отриманий
протягом податкового (звітного)
періоду в грошовій формі (готівковій
та/або безготівковій); матеріальній або
нематеріальній формі, визначений
пунктом 292.3 статті 292 Податкового
кодексу України.

При цьому, до доходу не включаються
отримані такою фізичною особою пасивні
доходи у вигляді процентів, дивідендів,
роялті, страхові виплати і
відшкодування, а також доходи, отримані
від продажу рухомого та нерухомого
майна, яке належить на праві власності
фізичній особі та використовується в
її господарській діяльності.

Відповідно до п. 292.11 ст. 292 Податкового
кодексу України, до складу доходу,
визначеного цією статтею, не
включаються:

1) суми податку на додану вартість;

2) суми коштів, отриманих за внутрішніми
розрахунками між структурними
підрозділами платника єдиного податку;

3) суми фінансової допомоги, наданої на
поворотній основі, отриманої та
поверненої протягом 12 календарних
місяців з дня її отримання, та суми
кредитів;

4) суми коштів цільового призначення, що
надійшли від Пенсійного фонду та інших
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування, з
бюджетів або державних цільових
фондів, у тому числі в межах державних
або місцевих програм;

5) суми коштів (аванс, передоплата), що
повертаються покупцю товару (робіт,
послуг) - платнику єдиного податку
та/або повертаються платником єдиного
податку покупцю товару (робіт, послуг),
якщо таке повернення відбувається
внаслідок повернення товару,
розірвання договору або за
листом-заявою про повернення коштів;

6) суми коштів, що надійшли як оплата
товарів (робіт, послуг), реалізованих у
період сплати інших податків і зборів,
встановлених цим Кодексом, вартість
яких була включена до доходу юридичної
особи при обчисленні податку на
прибуток підприємств або загального
оподатковуваного доходу фізичної
особи - підприємця;

7) суми податку на додану вартість, що
надійшли у вартості товарів (виконаних
робіт, наданих послуг), відвантажених
(поставлених) у період сплати інших
податків і зборів, встановлених цим
Кодексом;

8) суми коштів та вартість майна,
внесені засновниками або учасниками
платника єдиного податку до статутного
капіталу такого платника;

9) суми коштів у частині надмірно
сплачених податків і зборів,
встановлених цим Кодексом, та суми
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
повертаються платнику єдиного податку
з бюджетів або державних цільових
фондів;

10) дивіденди, отримані платником
єдиного податку - юридичною особою від
інших платників податків, оподатковані
в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженою постановою
Правління Національного банку України
від 12.11.2003р. № 492 поточні банківські
рахунки для фізичних осіб - резидентів
поділяються на поточні рахунки
фізичних осіб - підприємців, які
відкриваються для здійснення
підприємницької діяльності, та поточні
рахунки фізичних осіб, які не є
підприємцями.

Фізична особа - підприємець має право
вільно користуватися коштами з
розрахункового рахунка, який відкрито
для здійснення підприємницької
діяльності, за умови сплати всіх
податків, зборів та інших платежів,
передбачених чинним законодавством.

Таким чином, кошти, які надійшли на
розрахунковий рахунок, який відкрито
фізичною особою для здійснення
підприємницької діяльності,
включаються до доходу фізичної особи -
підприємця - платника єдиного податку з
врахуванням вимог статті 292
Податкового кодексу України.

Платники єдиного податку ведуть облік
доходів у порядку, визначеному
підпунктами 296.1.1- 296.1.3 Податкового
кодексу України.

Однак, необхідно зазначити, що для
цілей оподаткування дохід
характеризується не лише приростом
активів платника, але й джерелом його
формування, тобто операціями,
наслідком виконання яких стало
отримання, доходу. Зміст операції є
одним з визначальних факторів для
обрання ставки податку та визнання
режиму оподаткування.

Аналіз вищезазначених норм
податкового законодавства свідчить
про те, що до складу оподатковуваного
доходу (виручки) не включаються,
зокрема, суми внесених підприємцем
власних заощаджень; суми, отримані як
фінансова допомога на поворотній
основі, якщо її отримано та повернуто
протягом 12 календарних місяців з дня її
отримання, та суми кредитів; суми
доходу, отриманого від продажу
рухомого та нерухомого майна, яке
належить на праві власності фізичній
особі.

Крім того, необхідно врахувати
Положення (Стандарт) бухгалтерського
обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
29.11.1999р. № 290 і зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 17.12.1999р. №
860/4153, згідно пункту 8 П(С)БУ 15 "дохід" - це
дохід (виручка) від реалізації
продукції (товарів) визнається в разі
наявності умов: покупцеві передані
ризики і вигоди, пов'язані з правом
власності на товар. Право власності на
товар переходить з моменту передачі
товару покупцеві, згідно з актом
прийому-передачі або видаткової
накладної.

Отже, до бази визначення обсягу доходу,
зазначеного у статті 292 Податкового
кодексу України, включається сума
коштів, фактично отриманих продавцем
за товари (послуги), за умови переходу
на них права власності до покупця.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що доводи
податкового органу щодо заниження
доходу у 2012-2013 роках та перевищення
граничного обсягу виручки у 2013 році є
безпідставними, оскільки відповідачем
в ході визначення суми доходу
помилково враховано суми запозичених
коштів, а саме, як встановлено в ході
судового розгляду, протягом 2012 - 2013
років з метою поповнення оборотних
активів та розрахунками з
постачальниками позивачем
запозичались грошові кошти, які
вносились на розрахунковий рахунок.

Таким чином, визначення відповідачем
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб за 2013 рік та
визначення податкових зобов'язань з
єдиного податку за 2012-2013 роки є
безпідставним.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність
винесених ним оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, рішення про
застосування штрафних санкцій та
вимоги про сплату боргу (недоїмки).

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
20.08.2014 року № , яким визначено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 549 632,58
грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
20.08.2014 року № , яким визначено
грошове зобов'язання з єдиного податку
на загальну суму 364 091,15 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
20.08.2014 року № , яким визначено
грошове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
429632,01 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
20.08.2014 року № , яким застосовано
фінансову санкцію на суму 510,00 грн.

Визнати протиправними та скасувати
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування своєчасно не
перерахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 20.08.2014 року №
на суму 3439,66 грн.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 20.08.2014 року №
на суму 68793,10 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_7) судовий збір в сумі 487,20

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
03 жовтня 2014 року

Суддя О.В.
Серьогіна