Справа № 2а-44728/09/1670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/22452/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011

у справі №2-а-44728/09/1670

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.10.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011, в
задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про задоволення позову,
з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено планову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2006 по 31.12.2008, за результатом
якої складено акт № 1004/17-309/НОМЕР_1 від
20.03.2009.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення пп.7.4.5 п.7.4 ст.7
закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість за період з
01.04.2006 по 31.12.2008 на суму 11538,00 грн., у т.ч. у
П-ІУ кварталах 2006 року на суму 7082,00 грн.,
2007 рік на суму 4456,00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.03.2009
№/0/406, яким визначено податкове
зобов?язання з податку на додану
вартість в сумі 17307,00 грн., у т.ч.
основного платежу 11538,00 грн. та 5769,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 цього Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків, або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

При цьому підпунктом 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 цього Закону визначено, що не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат зі сплати
податку, не підтверджених податковими
накладними.

Таким чином, у податковому обліку
податковий кредит має бути
підтверджений відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку.

Відсутність податкової накладної
безспірно позбавляє платника податку
права на включення до податкового
кредиту сплачених (нарахованих) сум
податку у звітному періоді.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що висновки акта
перевірки, що позивачем у період з
01.04.2006 по 31.12.2007 віднесено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ «УТН-Восток», що не підтверджені
податковими накладними, дійшли вірного
висновку про відсутність у позивача
права на формування податкового
кредиту, навіть за умови сплати податку
в ціні придбання товарів (робіт, послуг)
та про правомірність здійсненого
донарахування податкових зобов?язань з
податку на додану вартість.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
які б давали підстави для скасування
оскаржених судових рішень, а тому
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун