Справа № 826/7499/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7499/14
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві,
за участю третьої особи - Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві, за участю третьої особи -
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про:

- визнання протиправною бездіяльності
відповідача, яка виражена у не наданні
позивачу податкової знижки по
результатам 2012 року з підстав, не
передбачених діючим законодавством;

- визнання протиправним рішення
відповідача з перенаправлення
податкової декларації позивача за 2012
рік до Державної податкової інспекції
у Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві з підстав,
не передбачених законодавством;

- зобов'язання відповідача вчинити всі
необхідні дії для того, щоб
зареєструвати та взяти на облік
позивача в органах державної
податкової служби за місцем проживання
позивача: АДРЕСА_1;

- зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди позивачеві у реалізації
права на податкову знижку виключно
через не внесення позивачем до
паспорту даних про реєстрацію за
місцем проживання: АДРЕСА_1;

- зобов'язання відповідача у
встановлені строки підготувати
висновок про повернення сум надміру
сплаченого податку з доходів фізичної
особи з Державного бюджету України у
розмірі 7589,45 грн. на користь ОСОБА_2 та
подати цей висновок для виконання
відповідному органу Державного
казначейства України.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
липня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Відповідач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 подав до ДПІ у Дарницькому
районі заяву від 28 листопада 2013 року,
в якій просив повернути йому з бюджету 7
859,24 грн. від суми сплаченого податку з
доходів фізичних осіб у зв'язку із
застосуванням податкової знижки зі
сплати відсотків за іпотечним кредитом
та вчинити необхідні дії по визначенню
його податкової адреси: 02095, АДРЕСА_1.

До вказаної заяви позивач додав
податкову декларацію про майновий стан
і доходи за 2012 рік (далі по тексту -
податкова декларація), додаток №6 до
рядка 11 податкової декларації про
майновий стан і доходи "Перелік сум
витрат, що включаються до складу
податкової знижки згідно із статтею 166
розділу IV Податкового кодексу України",
довідку про нараховану заробітну
плату, меморіальні ордери, копію
договору кредиту, копію іпотечного
договору, копію купівлі-продажу
квартири, копію паспорта.

За результатами розгляду заяви
позивача ДПІ у Дарницькому районі у
листі від 27 грудня 2013 року №658/26-51-17-03-20
повідомила про перенаправлення
податкової декларації ОСОБА_2 за 2012 рік
до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві, оскільки
він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3,
та пропонувала звернутись для
отримання податкової знижки у зв'язку
зі сплатою відсотків за користування
іпотечним житловим кредитом до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45
Податкового кодексу України платник
податків - фізична особа зобов'язаний
визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків -
фізичної особи визнається місце її
проживання, за яким вона береться на
облік як платник податків у
контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може
мати одночасно не більше однієї
податкової адреси.

За правилами пунктів 49.1, 49.8 статті 49
Податкового кодексу України податкова
декларація подається за звітний
період в установлені цим Кодексом
строки контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу. Під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Відповідно до пункту 3 розділу І
Інструкції щодо заповнення податкової
декларації про майновий стан і доходи,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України 07 листопада 2011 року
№1395, фізична особа - платник податку
подає декларацію за звітний податковий
період в установлені Кодексом строки
до органу державної податкової служби
за своєю податковою адресою (місцем
проживання фізичної особи, за яким вона
береться на облік як платник податку в
органі державної податкової служби).

Наведені норми законодавства вказують,
що фізична особа - платник податку
подає податкову декларацію за звітний
до контролюючого органу за своєю
податковою адресою; у свою чергу
податкова адреса платника податків - це
місце її проживання, за яким вона
береться на облік як платник податків
у контролюючому органі (місцем
проживання фізичної особи, за яким вона
береться на облік як платник податку в
органі державної податкової служби).

При цьому суд звертає увагу, що
податковою адресою платника
податків-фізичної особи є місце
проживання, яке не обов'язкового
збігається із місцем реєстрації,
зазначеним у паспорті.

Як встановлено у постановах Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 травня 2012 року в адміністративній
справі №2а-4191/12/2670 та від 27 червня 2013
року в адміністративній справі
№826/7832/13-а, які набрали законної сили,
АДРЕСА_1 є податковою адресою ОСОБА_2

Частина 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, позивач повинен був подати
податкову декларацію за своєю
податковою адресою саме до ДПІ у
Дарницькому районі, а остання
зобов'язана прийняти вказану податкову
декларацію.

Крім того, як вірно зазначено судом
першої інстанції, Податковий кодекс
України не передбачає можливості
перенаправляти подану платником
податків-фізичною особою податкову
декларацію до іншого контролюючого
органу за місцем реєстрації, вказаному
у паспорті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що дії ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва щодо
перенаправлення податкової декларації
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
є протиправними, а позовні вимоги у цій
частині такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно з пунктом 63.3 статті 63
Податкового кодексу України
передбачено, що з метою проведення
податкового контролю платники
податків підлягають реєстрації або
взяттю на облік у контролюючих органах
за місцезнаходженням юридичних осіб,
відокремлених підрозділів юридичних
осіб, місцем проживання особи (основне
місце обліку), а також за місцем
розташування (реєстрації) їх
підрозділів, рухомого та нерухомого
майна, об'єктів оподаткування або
об'єктів, які пов'язані з
оподаткуванням або через які
провадиться діяльність (неосновне
місце обліку).

Відповідно до пункту 63.5 статті 63
Податкового кодексу України всі
фізичні особи - платники податків та
зборів реєструються у контролюючих
органах шляхом включення відомостей
про них до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків у порядку,
визначеному цим Кодексом.

Як зазначено вище, позивач визначив, а
судами підтверджено, що його
податковою адресою є АДРЕСА_1.

Однак, не дивлячись на самостійне
визначення позивачем податкової
адреси відповідно до пункту 45.1 статті 45
Податкового кодексу України та
всупереч рішенням суду, які набрали
законної сили, ДПІ у Дарницькому районі
не визнає, що податковою адресою ОСОБА_2
є АДРЕСА_1.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, про зобов'язання ДПІ у
Дарницькому районі вчинити дії щодо
реєстрації позивача за податковою
адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до пунктів 166.1, 166.2 статті 162
Податкового кодексу України платник
податку має право на податкову знижку
за наслідками звітного податкового
року.

Підстави для нарахування податкової
знижки із зазначенням конкретних сум
відображаються платником податку у
річній податковій декларації, яка
подається по 31 грудня включно
наступного за звітним податкового
року.

До податкової знижки включаються
фактично здійснені протягом звітного
податкового року платником податку
витрати, підтверджені відповідними
платіжними та розрахунковими
документами, зокрема квитанціями,
фіскальними або товарними чеками,
прибутковими касовими ордерами,
копіями договорів, що ідентифікують
продавця товарів (робіт, послуг) і їх
покупця (отримувача). У зазначених
документах обов'язково повинно бути
відображено вартість таких товарів
(робіт, послуг) і строк їх продажу
(виконання, надання). Оригінали
зазначених у підпункті 166.2.1 цього
пункту документів не надсилаються
контролюючому органу, але підлягають
зберіганню платником податку протягом
строку давності, встановленого цим
Кодексом.

Підпункт 166.3.1 пункту 166.3 статті 166
Податкового кодексу України
передбачає, що платник податку має
право включити до податкової знижки у
зменшення оподатковуваного доходу
платника податку за наслідками
звітного податкового року, визначеного
з урахуванням положень пункту 164.6
статті 164 цього Кодексу, частину суми
процентів, сплачених таким платником
податку за користування іпотечним
житловим кредитом, що визначається
відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно приписів статі 175 Податкового
кодексу України платник податку -
резидент має право включити до
податкової знижки частину суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом, наданим
позичальнику в національній або
іноземній валютах, фактично сплачених
протягом звітного податкового року.

При сплаті процентів за іпотечним
житловим кредитом в іноземній валюті
сума платежів за такими процентами,
здійснених в іноземній валюті,
перераховується у гривні за офіційним
валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діє на
день сплати таких процентів.

Таке право виникає в разі якщо за
рахунок іпотечного житлового кредиту
будується чи купується житловий
будинок (квартира, кімната), визначений
платником податку як основне місце
його проживання, зокрема згідно з
позначкою в паспорті про реєстрацію за
місцезнаходженням такого житла.

У разі якщо будинок (квартира, кімната)
купується за рахунок іпотечного
житлового кредиту, частина суми
процентів, що включається до
податкової знижки платника податку -
позичальника іпотечного житлового
кредиту, дорівнює добутку суми
процентів, фактично сплачених
платником податку протягом звітного
податкового року в рахунок його
погашення, і коефіцієнта, що враховує
мінімальну площу житла для визначення
податкової знижки, розрахованого
відповідно до пункту 175.3 цієї статті.

Коефіцієнт, що враховує мінімальну
площу житла для визначення податкової
знижки на суму процентів за іпотечним
житловим кредитом, обчислюється за
такою формулою:

К = МП / ФП,

де К - коефіцієнт;

МП - мінімальна загальна площа житла, що
дорівнює 100 квадратним метрам;

ФП - фактична загальна площа житла, що
будується (придбавається) платником
податку за рахунок іпотечного кредиту.

У разі якщо цей коефіцієнт більший ніж
одиниця, до податкової знижки
включається сума фактично сплачених
процентів за іпотечним кредитом без
застосування такого коефіцієнта.

Право на включення до податкової
знижки суми, розрахованої згідно з цією
статтею, надається платнику податку за
одним іпотечним кредитом протягом 10
послідовних календарних років
починаючи з року, в якому: об'єкт
житлової іпотеки придбавається;
збудований об'єкт житлової іпотеки
переходить у власність платника
податку та починає використовуватися
як основне місце проживання.

З аналізу наведених правових норм суд
приходить до висновку, що в даному
випадку необхідними та достатніми
умовами для надання позивачу
податкової знижки на частину суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом є: фактична сплата
ним протягом звітного року частини
суми процентів за іпотечним житловим
кредитом; підтвердження відповідними
платіжними та розрахунковими
документами; придбання за рахунок
такого іпотечного житлового кредиту
житла, визначеного як основне місце
проживання.

Матеріали справи підтверджують, що
згідно з договором кредиту від 26 травня
2006 року №44.05-537/1, іпотечним договором
від 26 травня 2006 року №44.02-702/1 та
договором купівлі-продажу квартири від
26 травня 2014 року, ОСОБА_2 на умовах
іпотечного житлового кредиту придбав
квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 58 кв.
м., та яка визначена ним як основне
місце проживання.

Таким чином, позивач має право на
податкову знижку за наслідками 2012 року
з частини суми процентів, сплачених ним
за користування іпотечним житловим
кредитом.

Відповідно до меморіальних ордерів,
копії яких містяться в матеріалах
справи, протягом 2012 року позивач
сплатив суми процентів за користування
іпотечним житловим кредитом всього у
розмірі 44 597,16 грн. З огляду на площу
придбаної квартири вбачається, що
коефіцієнт, що враховує мінімальну
площу житла для визначення податкової
знижки, більший ніж одиниця (100/58=1,724), до
податкової знижки позивач включив суму
фактично сплачених процентів за
іпотечним кредитом без застосування
такого коефіцієнта.

У податковій декларації позивачем
визначено суму загального річного
оподатковуваного доходу у розмірі 253
114,52 грн., суму сплаченого податку на
рівні 39 091,05 грн., суму податку, на яку
зменшуються податкові зобов'язання у
зв'язку з використанням податкової
знижки у розмірі 7 589,24 грн., та суму, що
підлягає поверненню з бюджету у зв'язку
із застосування податкової знижки - 7
589,24 грн.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43
Податкового кодексу України
обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

Як передбачає пункт 43.5 статті 43
Податкового кодексу України,
контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Таким чином, подана позивачем
податкова декларація із зазначенням
суми, що підлягає поверненню з бюджету,
є умовою для здійснення повернення
надміру сплаченої суми грошового
зобов'язання та підставою для
підготовки відповідачем висновку про
повернення 7 589,24 грн. з відповідного
бюджету та подання його для виконання
відповідному органові Державної
казначейської служби України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про визнання протиправною
бездіяльності ДПІ у Дарницькому районі
щодо не надання ОСОБА_2 податкової
знижки за результатами 2012 року,
зобов'язати відповідача підготувати
висновок про повернення суми надміру
сплаченого податку на доходи фізичних
осіб з відповідного бюджету у розмірі 7
589,24 грн. на користь ОСОБА_2 та подати цей
висновок для виконання відповідному
органу Державної казначейської служби
України, і задовольнити позовні вимоги
у відповідній частині.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди позивачеві у реалізації
права на податкову знижку, то вона є
передчасною та спрямована на захист
ймовірно порушеного права у
майбутньому, а тому не підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І. Мєзєнцев

суддя

В.В. Файдюк

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.