Справа № 2а-13179/10/2070
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/51460/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.07.2011

у справі № 2а-13179/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Базель»

до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова

третя особа Державна податкова
адміністрація у Харківській області

про скасування та визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Базель» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Базель»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у Київському
районі м. Харкова) про скасування та
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 21.09.2010 №/0
та від 21.09.2010 №/0.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27.07.2011, позовні вимоги задоволено
частково. Скасовано податкові
повідомлення-рішення від 21.09.2010
№/0 та від 21.09.2010 №/0. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Базель» судові витрати
зі сплати судового збору у розмірі 1,70
грн.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена планова виїзна перевірка ТОВ
«Базель» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2008 по 30.06.2010, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2008 по
30.06.2010, за результатами якої складено
акт від 10.09.2010 №5341/23-5/31440077.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем вимог: 1) пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, пп.
4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7, пп. 1.20.1 п.
1.20 ст. 1 Закону України від 28.12.1994
№334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі по тексту - Закон
№334/94-ВР), в результаті чого занижено
податок на прибуток у 1 кварталі 2010 року
на суму 12500,00 грн., у 2 кварталі 2010 року на
суму 788722,00 грн.; 2) пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 7.3.1.
п. 7.3 ст. 7, п. 4.1, п. 4.2 ст. 4 Закону України
від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі по тексту - Закон
№168/97-ВР), в результаті чого занижено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість (далі по тексту - ПДВ) у
січні 2010 року на суму 10000,00 грн. та
внаслідок чого завищено р. 18.2
Декларації за січень 2010 року на суму
10000,00 грн. та завищено р. 26 Декларації за
лютий 2010 року на суму 10000,00 грн., що
призвело до заниження ПДВ до сплати за
березень 2010 року на суму 10000,00 грн., за
червень 2010 року на суму 631018 грн.; 3) у 2009
році п. 1 ст. 14 розділ І/ Декрету Кабінету
міністрів України від 26.12.1992 №13-92 «Про
прибутковий податок з громадян» із
змінами та доповненнями, п. 1.8. ст. 1
Закону України від 22.05.2003 №889-І/ «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
донараховано податок з доходів
фізичних осіб у сумі 526,50 грн.

Директором ТОВ «Базель» 14.09.2010 за вих.
№1409-01 складені заперечення на висновки
акту перевірки від 10.09.2010 №5341/23-506/31440077,
які отримані ДПІ у Київському районі м.
Харкова 15.09.2010 згідно штампу вхідної
кореспонденції.

На підставі висновків акту перевірки
податковим органом прийнято податкові
повідомлення-рішення від 21.09.2010:
№/0, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з урахування
штрафних (фінансових) санкцій за
платежем податок на прибуток на
загальну суму 15000,00 грн. (з яких за
основним платежем - 12500,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 2500,00
грн.); №/0, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій за платежем податок на додану
вартість на загальну суму 15000,00 грн. (з
яких за основним платежем - 10000,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 5000,00
грн.).

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону №334/94-ВР,
валовий доход це загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Згідно пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 цього Закону
валовий доход включає загальні доходи
від продажу товарів (робіт, послуг), у
тому числі допоміжних та обслуговуючих
виробництв, що не мають статусу
юридичної особи, а також доходи від
продажу цінних паперів, деривативів,
іпотечних сертифікатів участі,
іпотечних сертифікатів з фіксованою
дохідністю, сертифікатів фондів
операцій з нерухомістю (за винятком
операцій з їх первинного випуску
(розміщення), операцій з їх кінцевого
погашення (ліквідації) та операцій з
консолідованим іпотечним боргом
відповідно до закону).

Підпунктом 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону
№334/94-ВР датою збільшення валового
доходу вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку в
оплату товарів (робіт, послуг), що
підлягають продажу, у разі продажу
товарів (робіт, послуг) за готівку - дата
її оприбуткування в касі платника
податку, а за відсутності такої - дата
інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного надання результатів робіт
(послуг) платником податку.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
№168/97-ВР об'єктом оподаткування є
операції платників податку з: поставки
товарів та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України, у тому числі операції з:
передачі права власності на об'єкт
застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості
заставодавця; передачі об'єкта
фінансового лізингу в розпорядження
лізингоотримувача; поставки послуг з
міжнародних перевезень пасажирів,
багажу та вантажів автомобільним
транспортом, а також міжнародних
відправлень будь-яким видом транспорту
на відрізку від пункту їх відправлення
(прийняття для перевезення) на митній
території України до пункту їх митного
оформлення, а також від пункту їх
митного оформлення до пункту
призначення (доставки) на митній
території України; поставки послуг з
міжнародних перевезень пасажирів,
багажу та вантажів (крім міжнародних
відправлень) будь-яким видом
транспорту (крім автомобільного) на
відрізку від пункту їх відправлення
(прийняття для перевезення) на митній
території України до пункту проведення
прикордонного контролю з їх випуску за
межі державного кордону України, а
також від пункту прикордонного
контролю з їх впуску у межі державного
кордону України до пункту їх
призначення (доставки) на митній
території України; в інших випадках,
визначених цим Законом.

Згідно пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону №168/97-ВР,
встановлено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці,
а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти -
дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку.

На думку податкового органу, порушення
зазначених норм чинного законодавства
відбулося, внаслідок непроведення
позивачем розрахункової операції при
купівлі громадянином ОСОБА_2 в магазині
позивача годинника Ulysse Nardin вартістю
60000,00 грн. модель 353-68.

Проте, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Згідно ст. ст. 1, 9 Закону України від
16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій;
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Також, у відповідності до ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, годинники Ulysse Nardin
отримані позивачем по накладних №1506-02
від 15.06.2009 та №0611-01 від 06.11.2009 в межах
договорів комісії, укладених між ТОВ
«Ольгерд» та ТОВ «Базель».

Інших бухгалтерських документів, що
підтверджують надходження та облік
товарних запасів годинників Ulysse Nardin на
підприємстві позивача податковим
органом не надано.

При цьому, згідно з фіскальними чеками
зазначені годинники реалізовані
позивачем 26.06.2009 та 23.11.2009 відповідно.

Також, судами встановлено, що згідно з
фіскальними чеками ТОВ «Базель» за
період з 03.01.2010 по 05.01.2010 продаж
годинника Ulysse Nardin ТОВ «Базель» не
здійснювався.

З матеріалів справи вбачається, що у
громадянина ОСОБА_2 розрахунковий
документ на купівлю годинника Ulysse Nardin в
магазині позивача відсутній.

Оскільки, факт купівлі годинника
податковий орган підтверджує тільки
поясненнями гр. ОСОБА_2, судами
попередніх інстанцій вірно не прийняті
у якості належного доказу по справі.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку щодо відсутності
порушення касової дисципліни у ТОВ
«Базель» у зв'язку з відсутністю факту
купівлі-продажу годинника Ulysse Nardin
вартістю 60000,00 грн. модель 353-68, та як
наслідок порушення податкового
законодавства.

Також суди попередніх інстанцій дійшли
вірно висновку щодо відмови в частині
позовних вимог щодо визнання
недійсними спірних податкових
повідомлень-рішень, оскільки вимога
про визнання недійсним (недійсним,
протиправним) може стосуватися тільки
індивідуального акту. У такому разі
скасування (недійсність,
протиправність) індивідуального акту
виникає, у разі набрання рішенням суду
законної сили, з моменту його
прийняття. При чому, усі ці вимоги
фактично є одним і тим же способом
захисту, сформульованим у різних
словесних формах. Таким чином,
помилкове визначення позивачем
предмету позову як визнання акта
індивідуальної дії недійсним та його
скасування не змінює суті предмету
адміністративного позову і не робить
даний позов таким, що поданий з іншого
спору.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 06.04.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.07.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров