Справа № 813/1799/13-а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
№ 876/10879/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у
Львівській області, заступника
начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Заразки Оксани Василівни про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання до
вчинення дій, -

встановив:

07.03.2013 ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Львівській
області, заступника начальника УДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області Заразки О.В. у яком
просив: 1) визнати протиправними: - дії
та бездіяльність Головного управління
юстиції у Львівській області, пов'язані
із неналежним виконанням покладених на
нього функцій по виконанню рішення
Галицького районного суду м. Львова від
08.06.2010 стосовно ОСОБА_3; - дії заступника
начальника управління ДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області Заразки О.В. щодо надання
листом від 15.01.2013 № 9959/0/1-12
необґрунтованої відповіді на
звернення від 13.12.2012 та неповної і
необ'єктивної інформації на запит від
25.12.2012; - бездіяльність заступника
начальника управління ДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області Заразки О.В. пов'язаної із
свідомим невжиттям примусових заходів
по виконанню посадових повноважень і
службових обов'язків; 2) зобов'язати
Головне управління юстиції у
Львівській області вжити заходів по
оперативному і негайному виконанню
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 08.06.2010 по ОСОБА_3, а також
надати повну, вичерпну і об'єктивну
інформацію на запит від 25.12.2012 № 926-з-А/12.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що згідно з постановою
Галицького районного суду м. Львова від
08.06.2010 у справі № 3-1420/10 зобов'язано
Львівську митницю повернути ОСОБА_3
вилучені речі. Проте, посадовими
особами Львівської митниці постанова
суду не виконується. Враховуючи те, що
Львівською митницею, на думку позивача,
порушується чинне законодавство та
права ОСОБА_3, позивач 13.12.2012 звернувся
до Головного управління юстиції у
Львівській області із заявою № 898-з-А/12,
щодо вжиття заходів примусового
виконання постанови № 3-1420/10 від 08.06.2010,
та заявою від 25.12.2012 № 926-з-А/12, щодо
реалізації вимог закону для
примусового виконання постанови №
3-1420/10 від 08.06.2010. Однак, листом
заступника начальника УДВС ГУЮ у
Львівській області Заразки О.В. від
15.01.2013 № 9959/0/1-12 надано невмотивовану,
необґрунтовану та необ'єктивну
відповідь на вказане звернення,
ухилившись від подання повної і
достовірної інформації по питанню, що
запитувались і стосувались реалізації
дій державних виконавців по
примусовому виконанню рішення суду. На
думку позивача, зміст відповіді
свідчить про умисне і свідоме
невиконання норм законодавства та
протиправну бездіяльність, пов'язану
із покриванням факту умисного
невиконання Львівською митницею
рішення органу судової влади. З
урахуванням викладеного, вважає, що
відповідачем порушені права позивача
на обґрунтовану відповідь та повну і
достовірну інформацію, на об'єктивний
розгляд звернень і правове реагування
на її зміст.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16.07.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився
позивач та оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що така прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи та порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому просить її скасувати та прийняти
нову постанову.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що судом
першої інстанції не було досліджено
того, що майно (4 автомобільних шин),
залишається неповернутим стягувачу -
ОСОБА_3, оскільки після складення акта
від 15.01.2013 про видачу з митного складу
по накладній № 21 вказаного вище майна,
працівник митниці ОСОБА_4 не дав
дозволу на вивіз товару за межі пункту
пропуску, посилаючись на те, що це майно
підлягає митному оформленню. Також
апелянт посилається на те, що судом
першої інстанції в порушення норм
процесуального права проігноровано
його заяву про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з неможливістю
позивачем особисто прибути у судове
засідання. Крім того, апелянт
посилається на те, що представником
позивача у суді першої інстанції було
заявлено клопотання про зупинення
провадження у справі до вирішення
справи № 461/7069/13-а, у задоволенні якого
відмовлено ухвалою від 16.07.2013 з
посиланням на те, що ці справи між собою
не пов'язані.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі, у судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи повідомленнями про вручення
повісток, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, апеляційний розгляд
справи проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що у
провадженні Галицького районного суду
м. Львова знаходилась справа № 3-1420/10
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 за ст.ст. 339, 351
Митного кодексу України. За наслідками
розгляду вказаної вище справи, 08.06.2010
Галицьким районним судом м. Львова
прийнято постанову, згідно
резолютивної частини якої
постановлено (а.с. 27-28): У притягненні
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за ст.ст. 339, 351 МК
України відмовити за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення. Провадження у справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 за ст.ст. 339, 351
МК України закрити. Вилучені 4 шт. шин
марки «GOOD YEAR» та «СONTINENTAL» розміром
385/65/22.5, автомобіль марки «Фольксваген
Пасат» д.н.з. НОМЕР_1, 1995 року випуску,
кузов НОМЕР_2, технічний паспорт НОМЕР_3
повернути ОСОБА_3

13.12.2012 ОСОБА_1 звернувся до Головного
управління юстиції у Львівській
області із заявою № 898-з-А/12 про надання
інформації щодо вжиття заходів
примусового виконання постанови №
3-1420/10 від 08.06.2010, у якій просив
повідомити про вжиті заходи щодо
виконання судового рішення та
повернення ОСОБА_3 належних їй речей
(а.с. 7-8).

19.12.2012 начальником відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області надало відповідь №
09.1-45/349/В9-19449, яким повідомлено про вжиті
заходи у процесі здійснення
виконавчого провадження. Вказану
відповідь скеровано ОСОБА_1 25.12.2012,
згідно списку відправлення
рекомендованої кореспонденції (а.с. 256).

25.12.2012 позивач повторно скерував на
адресу Головного управління юстиції у
Львівській області запит на інформацію
№ 926-з-А/12 щодо реалізації вимог закону
для примусового виконання постанови №
3-1420/10 від 08.06.2010, у якому вказував на те,
що з боку Головного управління юстиції
у Львівській області відсутнє
реагування на його заяву від 13.12.2012 №
898-з-А/12. Просив надати інформацію щодо
примусового виконання постанови
Галицького районного суду м. Львова від
08.06.2012 (а.с. 11).

15.01.2013 Головне управління юстиції у
Львівській області розглянувши
звернення ОСОБА_1 від 25.12.2012 № 926-з-А/12
надало відповідь за підписом
заступника начальника управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Заразки О.В. від 25.01.2013 № 9959/0/1-12,
яким повідомлено про винесення
державним виконавцем постанови про
накладення штрафу та роз'яснено, що про
хід виконавчого провадження на запит
від 13.12.2012 надано відповідь від 19.12.2013,
яку скеровано рекомендованою
кореспонденцією.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов задоволеним бути не може,
оскільки за змістом відповідь за
підписом заступника начальника
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Заразка О.В. від 15.01.2013 № 9959/0/1-12, є повною
та наданою на поставлені питання
ОСОБА_1 у своїх заявах від 13.12.2012 та
25.12.2012. Також судом першої інстанції не
встановлено, що при здійсненні
виконавчого провадження з приводу
виконання постанови Галицького
районного суду м. Львова від 08.06.2010 №
3-1420/10 були порушені права позивача, у
тому числі як представника стягувача у
виконавчому провадженні - ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити наступне.

Особливості розгляду спорів щодо
оскарженні рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби визначені ст. 181 КАС
України.

Згідно ч. 1 цієї статті учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 3 зазначеної статті визначено,
що відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Отже, з аналізу наведеної норми КАС
України, яка є спеціальною, вбачається,
що у справах з приводу оскарження
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Виходячи з положень ст. 3 Закону України
«Про державну виконавчу службу» та
Положення про Державну виконавчу
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
N 385/2011, органами державної виконавчої
служби є:

- Державна виконавча служба України;

- Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень.

- Районні, районні в містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Отже, з огляду на наведені вище правові
положення, у цій категорії справ
відповідачами можуть бути лише
перераховані органи державної
виконавчої служби, оскільки наведений
перелік є вичерпним.

Проте, як вбачається із матеріалів
справи, позивач оскаржуючи
бездіяльність посадової особи органу
державної виконавчої служби -
заступника начальника управління ДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області Заразки О.В. щодо
невжиття примусових заходів по
виконанню судового рішення,
відповідачем зазначає саме цю посадову
особу, бездіяльність якої
оскаржуються, а не відповідний орган
державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої
інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Відповідно до частин 3-4 цієї статті,
якщо позивач не згоден на заміну
відповідача іншою особою, суд може
залучити цю особу як другого
відповідача. Після заміни сторони,
вступу третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору,
залучення другого відповідача розгляд
адміністративної справи починається
спочатку.

Таким чином, у разі пред'явлення позову
до неналежного відповідача, суд першої
інстанції за наявності згоди позивача
повинен провести заміну відповідача на
належного, або за відсутності такої
згоди, залучити його, як другого
відповідача. Однак, цього зроблено не
було.

При цьому, з огляду на приписи ст. 52 КАС
України, правом проводити заміну
неналежного відповідача або залучати
другого відповідача, наділений
виключно суд першої інстанції, так як у
такому випадку розгляд справи
починається спочатку, а тому суд
апеляційної інстанції позбавлений
можливості вчинити вказані
процесуальні дії на стадії
апеляційного розгляду.

Щодо позовних вимог заявлених до
Головного управління юстиції у
Львівській області та вимоги про
визнання протиправними дій заступника
начальника управління ДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області Заразки О.В. про надання листом
від 15.01.2013 № 9959/0/1-12 необґрунтованої
відповіді на звернення від 13.12.2012 та
неповної і необ'єктивної інформації на
запит від 25.01.2012, то в цій частині
положення статті 181 КАС України не
поширюється.

У пункті 10 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 N 3 «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» (з наступними змінами та
доповненнями) зазначено, що судам
необхідно мати на увазі, що всі
адміністративні справи з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби, вчинених під час
проведення виконавчих дій,
розглядаються з особливостями,
установленими статтею 181 КАС України.
Щодо справ про оскарження інших рішень,
дій чи бездіяльності цих органів, то
такі справи розглядаються за
загальними правилами КАС України. Це
слід розуміти так, що на
адміністративні справи щодо
оскарження інших рішень, дій або
бездіяльності органів державної
виконавчої служби, не пов'язаних з
проведенням виконавчих дій, не
поширюються особливості розгляду
таких справ, які встановлені статтею 181
КАС України, в тому числі й щодо
скороченого 10-денного строку розгляду
адміністративних справ.

Оскільки Головне управління юстиції у
Львівській області не входить до
системи органів державної виконавчої
служби, а дії заступника начальника
управління ДВС Головного управління
юстиції у Львівській області Заразки
О.В. про надання відповіді листом від
15.01.2013 № 9959/0/1-12, не стосуються
безпосередньо вчинення виконавчих дій,
то під час їх вирішення застосуванню
підлягають загальні положення КАС
України.

Разом з тим, виходячи з загальних
положень КАС України, вирішуючи
позовні вимоги до Головного управління
юстиції у Львівській області про
визнання протиправними дій
(бездіяльності) щодо неналежного
виконання постанови Галицького
районного суду м. Львова від 08.06.2010
стосовно гр. ОСОБА_3 та зобов'язання
вжити заходи по негайному і
оперативному виконанню цього рішення,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що такі вимоги заявлені
неналежним позивачем - ОСОБА_1

Так, відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

В ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому вказаним Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
чи інтереси. Вказане право є первинним
диспозитивним правом в
адміністративному процесі, тобто
правом, яким особа розпоряджається на
власний розсуд. За загальним правилом,
право на судовий захист належить особі,
яка вважає своє право, свободу чи
інтерес порушеним. З цією метою суд
повинен встановити чи порушене право
чи інтерес особи, яка звертається за
судовим захистом.

Відповідно до п. 8 ст. 3 КАС України
позивачем визнається особа, на захист
прав, свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду. Тобто, право
на звернення до суду в порядку
адміністративного судочинства має
особа, яка є носієм прав, свобод чи
інтересів, про захист яких вона
просить, і ці права, свободи чи інтереси
порушені відповідачем у сфері
публічно-правових відносин.

Таким чином, у цій справі позивач може
вимагати захисту лише свого порушеного
права чи інтересу.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
позивачем у справі є ОСОБА_1, а позовні
вимоги, які ним заявлені до Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
(бездіяльності) щодо неналежного
виконання постанови Галицького
районного суду м. Львова від 08.06.2010
стосовно гр. ОСОБА_3 та зобов'язання
вжити заходи по негайному і
оперативному виконанню цього рішення,
стосуються виконання постанови
Галицького районного суду м. Львова від
08.06.2010 у справі № 3-1420/10, згідно якої
майно підлягає поверненню ОСОБА_3

Отже, фактично вказані позовні вимоги
спрямовані на захист прав та інтересів
ОСОБА_3, а не ОСОБА_1 При цьому, як
зазначалося вище, визначене статтею 181
КАС України право ОСОБА_1 на звернення
до адміністративного суду, як учасника
виконавчого провадження (представника
стягувача), поширюється виключно на
вимоги щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби. Проте, Головне
управління юстиції у Львівській
області не входить до системи органів
державної виконавчої служби.

ОСОБА_1 в позовній заяві не
обґрунтовано яким чином невиконання,
на його думку, рішення суду порушує
його права та інтереси, а тому суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність порушень прав
ОСОБА_1

Тому належним позивачем у справі за
вказаними позовними вимогами має бути
саме ОСОБА_3, а не ОСОБА_1

Як зазначалось вище, виходячи з
положень ст. 52 КАС України правом
проводити заміну неналежної сторони
або залучати другого позивача,
наділений виключно суд першої
інстанції, так як у такому випадку
розгляд справи починається спочатку, а
тому суд апеляційної інстанції
позбавлений можливості вчинити
вказані процесуальні дії на стадії
апеляційного розгляду.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій заступника
начальника управління ДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області Заразки О.В. про надання
необґрунтованої відповіді від 15.01.2013 №
9959/0/1-12 на звернення від 13.12.2012 та
неповної і необ'єктивної інформації на
запит від 25.12.2012, а також зобов'язання
Головного управління юстиції у
Львівській області надати повну,
вичерпну і об'єктивну інформацію на
запит від 25.12.2012 № 936-з-А/12, то суд
апеляційної інстанції вважає, що такі
заявлені належним позивачем до
належних відповідачів, оскільки
автором цих звернень виступає
безпосередньо ОСОБА_1, які адресовані
начальнику Головного управління
юстиції у Львівській області.

Дослідивши обґрунтованість вказаних
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що такі
задоволеними бути не можуть, оскільки у
зверненнях від 13.12.2012 та від 25.12.2012
позивачем порушувались питання щодо
вжиття заходів примусового виконання
судового рішення та повідомлення про
хід здійснення виконавчого
провадження № 33462318.

У відповідях від 19.12.2012 та від 15.01.2012
позивачу надано вичерпну інформацію
про усі заходи, які вживались у цьому
виконавчому провадженні. Надання
неповної чи недостовірної інформації,
тобто факту приховання інформації чи
надання інформації, яка б не
відповідала фактичним обставинам
справи, судом не встановлено. Також,
окрім ходу виконавчого провадження,
позивачу повідомлено про вжиті заходи
за наслідками розгляду його звернень, а
саме про те, що листом від 19.12.2012
державним виконавцем боржнику
скеровано вимогу про надання письмових
пояснень з приводу відмови у видачі
ОСОБА_3 майна згідно рішення суду,
постановою державного виконавця від
04.01.2013 на боржника накладено штраф за
невиконання судового рішення. Крім
того, державним виконавцем призначено
примусове виконання судового рішення
на 15.01.2014, що підтверджується наявними у
матеріалах справи актами від 15.01.2013,
складеними державним виконавцем за
наслідками цих виконавчих дій,
стягувач та його представник були
присутні під час цієї виконавчої дії,
тобто були повідомлені про її
проведення.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання апелянта на те, що
суд першої інстанції не відклав
розгляд справи за його клопотанням (а.с.
265), оскільки така не була підтверджена
жодним доказом, які б давали можливість
встановити поважність причин
неприбуття позивача у судове засідання
та відкласти розгляд справи.

Також, необґрунтованим є посилання
апелянта на не зупинення судом першої
інстанції провадження у цій справі до
вирішення справи № 461/7069/13-а, оскільки
наявність вказаної справи у Галицькому
районному суді м. Львова не перешкоджає
розгляду цієї справи. Крім того,
ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 06.08.2013, яка залишена без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2013,
позовну заяву по справі № 461/7069/13-а
залишено без розгляду.

З огляду на те, що суд першої інстанції
правильно вирішив справу, однак із
помилковим застосування норм
процесуального права, у відповідності
до п. 1 ст. 201 КАС України суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для зміни
оскаржуваної постанови в частині
мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі № 813/1799/13-а - змінити в
частині мотивів відмови у задоволенні
позову та відмовити у задоволенні
позову з підстав викладених у
мотивувальній частині цієї постанови.

У решті постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року у справі № 813/1799/13-а -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін