Справа № 815/939/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р. Справа № 815/939/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Кравченка К.В. судді - Лук'янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м.Іллічівську Головного
управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014 року по справі за позовом
Підприємства заснованого на власності
об'єднання громадян "СТРОІТЄЛЬ" до
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій при
проведенні перевірки, результати якої
оформлені актом від 29.10.2012 року
№2009/22-0302/22489763, визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.11.2012 року
№, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м.Іллічівську Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними дій
при проведенні перевірки, результати
якої оформлені актом від 29.10.2012 року
№2009/22-0302/22489763, визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.11.2012 року
№.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 24 січня 2014 року позовні
вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Одеської області ДПС від
20.11.2012 року №.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовив.

Державна податкова інспекція у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Державна податкова інспекція у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
посадовими особами відповідача в
період з 18.10.2012 року по 22.10.2012 року була
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка позивача з
питань дотримання податкового та
іншого законодавства по
взаємовідносинах з контрагентами ТОВ
"МАРКЕТ-СТРОЙ КО", ТОВ "ТАВЕРС", ТОВ "ТАЛА
ГРУП", ТОВ "РАНГІОРА", ТОВ "ОЛДЕКО", ТОВ
"УКВЕБКОНСАЛТИНГ" за період
березень-листопад 2011 року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений акт №2009/22-0302/22489763 від
29.10.2012 року, на підставі якого було
встановлено безпідставне формування
податкового кредиту з ПДВ за вказаний
період часу в загальній сумі 295497,00 грн.,
що є порушеннями п.1981.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 20.11.2012 року прийняте
податкове повідомлення-рішення №
про донарахування ПДВ на загальну суму
295497,00 грн. та застосовані штрафні
санкції на суму 49438,00 грн.

При визначенні суми податку на додану
вартість, що підлягає включенню до
податкового кредиту та подальшому
бюджетному відшкодуванню, податковий
орган враховував наступні норми Закону
про оподаткування з ПДВ.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пукнтом 198.6 ст.198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається,
що між позивачем та його контрагентами
ТОВ "МАРКЕТ-СТРОЙ КО", ТОВ "ТАВЕРС", ТОВ
"ТАЛА ГРУП", ТОВ "РАНГІОРА", ТОВ "ОЛДЕКО",
ТОВ "УКВЕБКОНСАЛТИНГ" були укладені
договори поставки товарів та надання
послуг, фактичне виконання яких
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними,
актами прийняття виконаних робіт,
податковими накладними, довідками про
вартість виконаних робіт, банківськими
виписками про проведення оплати
вартості поставлених товарів та
наданих послуг, товарно-транспортними
накладними на підтвердження факту
переміщення вантажів на адресу
позивача.

Фактична поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ
надавало позивачу право сформувати
валові витрати та податковий кредит
відповідних податкових періодів на
підставі положень п.п.138.2 п.138 ст.138,
п.п.139.1.9 п.139 ст.139, п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК
України.

Представник відповідача вважає
зазначені вище докази недостатніми для
підтвердженням фактичного виконання
укладених позивачем договорів
поставки та купівлі-продажу товарів.
Але такий висновок посадових осіб є
помилковим з наступних підстав:

Пунктом 2 ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірювач, базуються на даних
бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо же неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення)
під первинними документами
розуміються документи, створені у
письмовій або електронній формах, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральній та /або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис особи, що брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ
повинен бути підписаний особисто та
підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, зазначені вище документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку складені у
відповідності до приписів діючого
законодавства, мають всі необхідні для
цього реквізити.

Висновком судово-економічної
експертизи по справі від 31.10.2013 року
№2598-2599 встановлено, що висновок
податкового органу про безпідставне
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ за березень-листопад 2011
року в сумі 295497,00 грн. по
взаємовідносинах з його контрагентами
ТОВ "МАРКЕТ-СТРОЙ КО", ТОВ "ТАВЕРС", ТОВ
"ТАЛА ГРУП", ТОВ "РАНГІОРА", ТОВ "ОЛДЕКО",
ТОВ "УКВЕБКОНСАЛТИНГ", який викладений
у акті перевірки №2009/22-0302/22489763 від
29.10.2012 року не підтверджується.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що надані
позивачем письмові докази є достатніми
для доведення факту постачання товарів
та надання послуг його контрагентом, а
тому висновок податкового органу про
безтоварність такої угоди є
помилковим, в зв'язку із чим, оскаржене
позивачем податкове
повідомлення-рішення підлягає
визнання протиправним та скасуванню.

Разом з тим, встановлено, що перевірка
позивача була призначена наказом
керівника ДПІ від 17.10.2012 року №410 згідно
положень п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК
України та підставою для її проведення
визнано ненадання витребуваних
податковим органом документів та
отримання податкової інформації від
ДПІ у Приморському районі м.Одеси
листом від 24.02.2012 року №10469/7/23-5, акт про
неможливість проведення перевірки ТОВ
"ТАВЕРС", листом від 24.02.2012 року
№10457/7/23-5/03, акт про неможливість
проведення перевірки ТОВ "ТАЛА ГРУП",
акт про неможливість проведення
перевірки ТОВ "РАНГІОРА" від 16.02.2012 року
№314, листом від 14.12.2011 року №70828/7/23-5, акт
про неможливість проведення перевірки
ТОВ "ОЛДЕКО", листом від 24.02.2012 року
№10451/23-5/12, акт про неможливість
проведення перевірки ТОВ "МАРКЕТ-СТРОЙ
КО", в зв'язку із чим, у податкового
органу були всі підстави для
призначення та проведення
позапланової перевірки позивача на
підставі положень п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78
ПК України, а тому в задоволенні
позовних вимог про визнання
протиправними дій щодо вжиття заходів
для проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача з питань перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з ПДВ за березень-листопад 2011 року по
взаємовідносинах зі вказаними
контрагентами, слід відмовити.

На підставі матеріалів справи та
оцінки представлених доказів, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовна заява Підприємства
заснованого на власності об'єднання
громадян "СТРОІТЄЛЬ" до Державної
податкової інспекції у м.Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними дій при проведенні
перевірки, результати якої оформлені
актом від 29.10.2012 року №2009/22-0302/22489763,
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.11.2012 року № - підлягає
частковому задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2014
року по справі за позовом Підприємства
заснованого на власності об'єднання
громадян "СТРОІТЄЛЬ" до Державної
податкової інспекції у м.Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними дій при проведенні
перевірки, результати якої оформлені
актом від 29.10.2012 року №2009/22-0302/22489763,
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.11.2012 року №, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя К.В.
Кравченко суддя О.В. Лук'янчук