Справа № 2а-3410/12/1370
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2014 року м.
Львів № 2а-3410/12/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник Сєров О.В.;
відповідача: представник Середяк Б.В.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Галіція» до
Городоцької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Галіція» (далі - ТОВ
«Галіція») звернулося до
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Яворівському районі (далі - ДПІ у
Яворівському районі), яку в порядку ст.
55 Кодексу адміністративного
судочинства України замінено
правонаступником - Городоцькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
Городоцька ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
оскаржуване рішення прийнято на
підставі акта перевірки №11/16-0/22399712 від
19.01.2011 року, у якому податковий орган
зазначив, що Товариством не проведено
зменшення залишку від'ємного значення
в сумі 338365,00 грн. відповідно до
результатів позапланової виїзної
перевірки з питань достовірності
формування від'ємного значення з
податку на додану вартість по
декларації з ПДВ за липень 2010 року (акт
перевірки №1847/23-2/22399712 від 01.11.2010 року).
Позивач вказує, що грошове зобов'язання
відповідно до податкового
17.11.2010 року є неузгодженим, а відтак
висновки акту перевірки №1847/23-2/22399712
від 01.11.2010 року не можуть бути враховані
в обліку та податкових деклараціях ТОВ
З урахуванням наведеного, позивач
вважає, що прийняте на основі таких
повідомлення-рішення є протиправним і
підлягає скасуванню. Представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити.
Відповідач позов заперечив з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву, в яких зазначено, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято на
підставі акта №11/16-0/22399712 від 19.01.2011 року
«Про результати документальної
невиїзної (камеральної) перевірки
податкової декларації з податку на
додану вартість». Зазначає, що в ході
проведеної камеральної перевірки
декларації з ПДВ за листопад 2010 року
встановлено, що платником податків не
проведено зменшення залишку від'ємного
значення, на виконання вимог абз. 3 п.
5.12.5 Наказу ДПА України №166 від 30.05.1997
року «Про затвердження форми
податкової декларації та порядку її
заповнення та подання» в сумі 338365,00
грн., оскільки за результатами
позапланової виїзної перевірки з
питань достовірності формування
від'ємного значення з податку на додану
вартість по декларації з ПДВ за липень
2010 року (акт №№1847/23-2/22399712 від 01.11.2010
року) встановлено порушення пп.7.2.3 п. 7.2,
пп. 7.5.1 п. 7.5, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
податок на додану вартість у липні 2010
року на загальну суму 3378715,00 грн. Відтак,
вказані вище порушення призвели до
заниження ТОВ «Галіція» за листопад 2010
року суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню
до сплати в бюджет за підсумками
поточного звітного періоду, з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду на 338365,00 грн.
Саме з цих мотивів податковий орган
прийняв оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, і на думку
представника відповідача підстав для
його скасування немає, просив у
задоволенні позову відмовити повністю.
Суд заслухав пояснення представників
сторін, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази,
оцінив їх в сукупності і встановив
наступні фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.
ТОВ «Галіція» зареєстроване як
юридична особа 25.05.1994 року, відповідно
до копії Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А00
№367753 та копії довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України АБ №351845 від 01.04.2011
19.01.2011 року ДПІ у Яворівському районі
проведено документальну невиїзну
(камеральну) перевірку податкової
декларації з податку на додану
вартість, за наслідками якої складено
акт №11/16-0/22399712 від 19.01.2011 року (далі - акт
перевірки від 19.01.2011 року).
У висновках акта перевірки від 19.01.2011
року відповідач зазначив, що в ході
проведення камеральної перевірки
декларації з ПДВ за листопад 2010 року
встановлено, що платником не проведено
зменшення залишку від'ємного значення,
як це вимагає абз. 3 п. 5.12.5 Наказу ДПА
України №166 від 30.05.1997 року «Про
затвердження форми податкової
декларації та порядку її заповнення та
подання» в сумі 338365,00 грн., оскільки за
результатами позапланової виїзної
перевірки з питань достовірності
формування від'ємного значення з
податку на додану вартість по
декларації з ПДВ за липень 2010 року (акт
перевірки №1847/23-2/22399712 від 01.11.2010 року)
встановлено порушення пп.7.2.3 п. 7.2, пп.
7.5.1 п. 7.5, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
податок на додану вартість у липні 2010
року на загальну суму 3378715,00 грн.
Контролюючий орган зазначив, що
вказані вище порушення призвели до
заниження ТОВ «Галіція» по декларації
з ПДВ за листопад 2010 року суми ПДВ, яка
підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет за підсумками поточного
звітного періоду, з урахуванням
залишку від'ємного значення
попереднього звітного періоду на 338365,00
На основі таких висновків було
Зазначене рішення було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку
до Державної податкової адміністрації
у Львівській області, яка своїм
рішенням від 18.04.2011 року залишила
спірне рішення без змін, після чого
позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Одночасно
Конституцією встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Представник відповідача в судовому
засіданні вказав, що відповідно до п.
5.12.5 Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, ТОВ «Галіція» повинно
було включити в декларацію з податку на
додану вартість за листопад 2010 року
суму зменшення залишку від'ємного
значення, визначену згідно з
податковим повідомленням - рішенням
№/0 від 17.11.2010 року.

Щодо даного твердження відповідача,
суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 року №168-97-ВР (далі - Закон
№168-97-ВР), що діяв на момент виникнення
спірних правовідносин, бюджетне
відшкодування визначається як сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997 року №168-97-ВР, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до абз. 3 пп. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 року №168-97-ВР,
при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 року №168-97-ВР, платник
податку може прийняти самостійне
рішення про зарахування належної йому
повної суми бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
наслідками звітного періоду, в якому
виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування
згідно з нормами цієї статті. При
прийнятті такого рішення зазначена
сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

Розділом 5 Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 30
травня 1997 р. №166 (у редакції наказу від 15
червня 2005 р. № 213) (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено порядок заповнення
податкової декларації.

Пунктом 5.12.5 Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що рядок 23.4
передбачений для відображення
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
26) за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
податковим органом. Зменшення
відбувається у разі, коли за
результатами перевірки встановлено
завищення задекларованої платником
суми податкового кредиту та/або
заниження податкового зобов'язання.
Така сума зменшення рядка 26
відображається зі знаком "-" в рядку 23.4
податкової декларації наступного
звітного періоду.

У відповідності до п.п. 5.2.1, 5.2.2 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин) податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту.

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган невірно визначив
суму податкового зобов'язання або
прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству з питань
оподаткування або виходить за межі
його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати. Скарга повинна бути
подана контролюючому органу протягом
десяти календарних днів, наступних за
днем отримання платником податків
податкового повідомлення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується. Контролюючий орган
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення та надіслати його протягом
двадцяти календарних днів від дня
отримання скарги платника податків на
його адресу поштою з повідомленням про
вручення або надати йому під розписку.
У разі коли контролюючий орган
надсилає платнику податків рішення про
повне або часткове незадоволення його
скарги, такий платник податків має
право звернутися протягом десяти
календарних днів, наступних за днем
отримання відповіді, з повторною
скаргою до контролюючого органу вищого
рівня, а при повторному повному або
частковому незадоволенні скарги - до
контролюючого органу вищого рівня із
дотриманням зазначеного десятиденного
строку для кожного випадку оскарження
та зазначеного двадцятиденного строку
для відповіді на нього.

З урахуванням положень пункту 16.2
статті 16 цього Закону керівник
відповідного контролюючого органу (або
його заступник) може прийняти рішення
про продовження строків розгляду
скарги платника податків понад строки,
визначені в абзаці першому цього
підпункту, але не більше шістдесяти
календарних днів, та письмово
повідомити про це платника податків до
закінчення двадцятиденного строку,
зазначеного в абзаці першому цього
підпункту.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою
платника податків не надсилається
платнику податків протягом
двадцятиденного строку або протягом
строку, продовженого за рішенням
керівника контролюючого органу (або
його заступника), така скарга
вважається повністю задоволеною на
користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначених
строків. Скарга вважається також
повністю задоволеною на користь
платника податків, якщо рішення
керівника контролюючого органу (або
його заступника) про продовження
строків її розгляду не було надіслано
платнику податків до закінчення
двадцятиденного строку, зазначеного в
абзаці першому цього підпункту.

Відповідно до п.п. 5.2.3, 5.2.4 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин) заява, подана із
дотриманням строків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту, зупиняє
виконання платником податків
податкових зобов'язань, визначених у
податковому повідомленні, на строк від
дня подання такої заяви до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження. Протягом зазначеного
строку податкові вимоги з податку, що
оскаржується, не надсилаються, а сума
податкового зобов'язання, що
оскаржується, вважається неузгодженою.
День закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

З огляду на системний аналіз наведених
правових норм, суд приходить до
висновку про те, що відображення
зменшення залишку від'ємного значення
за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
податковим органом у рядку 23.4
податкової декларації з ПДВ
проводиться платником податку в разі,
коли податкове зобов'язання прийняте
за таким актом перевірки стає
узгодженим в розумінні п. 5.2. ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Позивач вказаним правом на оскарження
рішення відповідача, як контролюючого
органу, скористався, та оскаржив
вказане податкове
повідомлення-рішення №/0 від
17.11.2010 року про збільшення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 4555509 грн., як в
адміністративному, так і в судовому
порядку, що підтверджується постановою
від 07 лютого 2012 року Львівського
окружного адміністративного суду в
адміністративній справі №2а-6932/11/1370.

Відповідно, на час подання декларації з
ПДВ за листопад 2010 року, податкове
повідомлення-рішення №/0 від
17.11.2010 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з ПДВ за
результатами перевірки від 01.11.2010 року
(акт №1847/23-2/22399712) було оскаржено у
встановленому законом порядку, а тому
відповідно до вимог ст.5 Закону України
від 21.12.2000 № 2181 «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» таке рішення відповідача не
було узгодженим, а тому твердження
контролюючого органу щодо обов'язку
позивача включити до податкових
декларацій суми з податку на додану
вартість за листопад 2010 року є
безпідставними. Відтак, судом і не
враховуються обґрунтування
відповідача щодо скасування
Львівським апеляційним
адміністративним судом постанови від 07
лютого 2012 року Львівського окружного
адміністративного суду.

Щодо визначення податковим органом
розміру штрафних санкцій (а.с.11), суд
вважає за необхідне зазначити. У разі
вчинення порушення, що передбачене
підп. «а» підп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону
України від 21 грудня 2000 року №2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та підп.
54.3.2 п. 54.3 ст. 52 ПК України (дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках)
до набрання чинності Податковим
кодексом України, але виявлення його в
період від 1 січня 2011 року до 6 серпня 2011
року, до платника податків на підставі
п.123.1 ПК України може бути застосовано
штраф, але його розмір обмежується 10
відсотками, тобто не більше, ніж було
передбачено підп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону
№ 2181, чинного на час вчинення
відповідного порушення.

Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 3
статті 2 КАС України, згідно якої у
справах щодо оскарження рішень, дій,
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи припис зазначеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
податкового органу, яким платнику
податків відмовлено у наданні
податкових вигод, зокрема збільшено
суму грошового зобов'язання,
презюмується добросовісність платника
податків, якщо зазначеним органом не
доведено інше.

В той же час, відповідачем не надано
доказів узгодження грошового
зобов'язання, визначеного в
податковому повідомленні - рішенні
№/0 від 17.11.2010 року на момент
винесення податкового повідомлення -
рішення №/0 від 01.02.2011 року.

З огляду на неузгодженість на час
здійснення камеральної перевірки у
січні 2011 року рішення податкового
органу щодо визначення суми
податкового зобов'язання з ПДВ в
розмірі 4555509,00 грн., на яке посилався
представник відповідача у судовому
засіданні, суд зазначає про
безпідставність висновку податкового
органу щодо необхідності врахування
позивачем при складанні податкової
звітності з ПДВ за листопад 2011 року
зазначеного рішення №/0 від 17.11.2010
року, з огляду на його оскарження в
судовому порядку та неузгодженість
визначеного ним зобов'язань.

Тому спірне рішення суб'єкта владних
повноважень не відповідає критеріям,
визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України,
оскільки прийнято необґрунтовано, без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії) та непропорційно. В той
же час позивач довів обґрунтованість
позовних вимог належними та
допустимими доказами. Виходячи з
положень пункту 1 частини другої статті
162 КАС України суд приходить до
висновку, що таке податкове
повідомлення-рішення слід скасувати як
протиправне.

Відповідно до вимог статті 94 КАС
України понесені позивачем судові
витрати (судовий збір) відшкодовуються
йому за рахунок Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163,167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Яворівському районі Львівської
області №/0 від 01.02.2011 року.

Присудити із Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Галіція» (вул.
Велике Передмістя, 49, м. Яворів, 81000, ) судовий збір у розмірі 2146
(дві тисячі сто сорок шість) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 03.10.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.