Справа № 686/11928/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

апелянта - Моргун Н.В.

позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 29 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому, третя особа -
товариство з додатковою
відповідальності "Завод Адвіс" про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 ОСОБА_4 звернулась до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області із позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Позовні вимоги особа мотивувала тим, що
в жовтні 2013 року вона отримала від УПФ в
м.Хмельницькому повідомлення про
припинення виплати пенсії з підстав
того, що при проведення зустрічної
перевірки на ТДВ «Завод Адвіс» було
встановлено відсутність первинних
документів, які б підтверджували право
позивача на отримання пенсії.

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області постановою від
29.07.2014 року вказаний позов задовольнив
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зауважив, що в трудовій книжці
позивача не зазначено, що ОСОБА_4
працювала у шкідливих умовах праці
протягом повного робочого дня, що
являється обов'язковою умовою для
призначення пенсії.

У судовому засіданні представник
відповідача апеляційні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Представник позивача проти доводів
апелянта заперечив та просив суд у
задоволенні апеляційної скарги
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а рішення суду
першої інстанції змінити, виходячи з
наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач з 18 липня 1980 року по 09 жовтня 1988
року працювала термістом на
нагрівальних печах ВАТ «Акціонерна
компанія «Адвіс»».

З 29 жовтня 2002 року перебуває на обліку
в управління Пенсійного фонду України
в м.Хмельницькому та отримує пенсію за
віком за Списком №1.

31 липня 2013 року управлінням Пенсійного
фонду України в м.Хмельницькому
здійснена зустрічна перевірка
достовірності видачі документів про
заробітну плату та стаж роботи для
призначення (перерахунку) пенсій
виданих ТДВ «Завод Адвіс»,
встановлено, що є розбіжності в
нарахуванні заробітної плати, що
вказана у довідці даним, що встановлені
під час зустрічної перевірки, крім
цього з жовтня 1981 року по липень 1984 року
позивач перебувала у декретній
відпустці, заробітна плата
нараховувалась за посадою чистильника
металу.

Рішенням від 26 вересня 2013 року №488 по
пенсійній справі №179717 на підставі ст.49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивачу припинено
виплату пенсії з 1 серпня 2013 року у
зв'язку із відсутністю первинних
документів, підтверджуючих пільговий
стаж роботи, виявлених під час
повторної перевірки на ТДВ «Адвіс».

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
належності права позивача на
призначення пільгової пенсії, а відтак
наявності підстав для задоволення
адміністративного позову.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пільгових пенсій.
Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідності до вимог Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування ", суб'єкти
підприємницької діяльності, незалежно
від форми власності, повинні
сплачувати збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у 100
відсотковому розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б"-
"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення ", до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення ", тобто для
жінок після досягнення 55 років, а для
чоловіків - після досягнення 60 років.

З наведених норм встановлено, що
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій до
досягнення працівником пенсійного
віку, призначених за списком №1, має
здійснюватися відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та п. "б"-"з" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

01.10.2011 року набрав чинності Закон
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" № 3668-VI від 08.07.2011 року, яким до
наведеної статті було внесено зміни,
та, зокрема, було здійснено підвищення
пенсійного віку для жінок.

Згідно цього Закону, відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій повинно
здійснюватись жінками до досягнення
пенсійного віку відповідно:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Після набрання чинності Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
реформування пенсійної системи",
збільшено строк відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій позивачу, а
саме до досягнення нею пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058.

Водночас як свідчать матеріали справи,
позивач - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на
момент винесення оскаржуваного
рішення відповідача від 26 вересня 2013
року №488, ОСОБА_4 досягла загального
пенсійного віку, а відтак має право на
призначення та отримання пенсійних
виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про неправомірність
рішення відповідача №488 від 26.09.2013 року.

Разом з тим, судом першої інстанції при
прийнятті рішення про стягнення з
відповідача судових витрат було
помилково застосовано норми
процесуального права.

У відповідності до частини 1 статті 94
КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

Відповідно до частини 1 статті 201 КАС
України, підставами для зміни
постанови суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
проте, в частині стягнення судового
збору з відповідача, помилково
застосовано норми процесуального
права. За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним змінити постанову
суду першої інстанції в частині
стягнення з відповідача судових
витрат, а в іншій частині - залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 29 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому, третя особа -
товариство з додатковою
відповідальності "Завод Адвіс" про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, змінити в
частині розподілу судових витрат. В цій
частині ухвалити нову постанову, якою
стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі
73 грн. 08 коп.

В решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі 07.10.14 .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.