Справа № 813/6323/13-а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
№ 876/12285/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Кам'янка-Бузькому районі Львівської
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

13.08.2013 УПФУ в Кам'янка-Бузькому районі
Львівської області звернулося в суд з
позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 9049,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що у зв'язку з
наявністю у відповідача недоїмки по
сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідачем направлялися
ФОП вимоги про сплату боргу від 15.02.2013 №
Ф 116 на суму 4542,42 грн, від 08.05.2013 № Ф 322 на
суму 1194,03 грн, від 01.10.2012 № Ф 821 на суму
463,77 грн, від 01.11.2012 № Ф 868 на суму 463,77 грн,
від 03.12.2012 № Ф 927 на суму 470,51 грн, від
02.01.2013 № Ф 17 на суму 470,51 грн, від 01.02.2013 за
№ Ф 71 на суму 477,59 грн. Також за
несвоєчасну сплату єдиного внеску
Пенсійним органом до ФОП ОСОБА_1,
застосовано фінансові санкції в сумі
1000,62 грн згідно рішень від 15.05.2012 № 977 та
від 04.09.2012 № 941. Оскільки відповідач
вказані вище суми недоїмки та
фінансових санкцій протягом десяти
днів не сплатив та оскаржив вимоги про
сплату боргу і рішення про
застосування фінансових санкцій,
позивач просить стягнути цю
заборгованість на підставі судового
рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.09.2013,
прийнятою у порядку скороченого
провадження, позов задоволено.

Із цією постановою не погодився
відповідач та подав на неї апеляційну
скаргу у якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
закрити провадження у справі. В
обґрунтування апеляційних вимог
посилається не неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм матеріального
права.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі, у судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи повідомленнями про вручення
повісток, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, апеляційний розгляд
справи проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити
повністю, оскільки у відповідача
наявна заборгованість, яка у
добровільному порядку не погашена.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, оскільки
такі зроблені без належного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права.

Як вбачається із матеріалів справи,
заборгованість, яку позивач просить
стягнути з відповідача, ґрунтується на
вимогах про сплату боргу та рішеннях
про застосування фінансових санкцій,
які були винесені Пенсійним органом та
направлені позивачу.

Так позивачем, у зв'язку з наявністю у
відповідача недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, на підставі ст.
25 Закону України «Про сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» винесено
наступні вимоги про сплату боргу, суми
за якими є предметом стягнення у цьому
позові:

- від 15.02.2013 № Ф 116 на суму 4542,42 грн;

- від 08.05.2013 № Ф 322 на суму 1194,03 грн;

- від 01.10.2012 № Ф 821 на суму 463,77 грн;

- від 01.11.2012 № Ф 868 на суму 463,77 грн;

- від 03.12.2012 № Ф 927 на суму 470,51 грн;

- від 02.01.2013 № Ф 17 на суму 470,51 грн;

- від 01.02.2013 за № Ф 71 на суму 477,59 грн.

Також, позивачем згідно ст. 25 Закону
України «Про сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за несвоєчасну
сплату єдиного внеску винесено рішення
про застосування фінансових санкцій
від 15.05.2012 № 977 на суму 957,52 грн та від
04.09.2012 № 941 на суму 43,08 грн.

Вказані вимоги про сплату боргу та
рішення про застосування фінансових
санкцій надіслані відповідачу, які
останнім не оскаржені та у визначений
строк не сплачені.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI (у редакції чинній
на час звернення позивача до суду -
09.08.2013 згідно поштового конверта а.с. 34).

Частиною 1 статті 25 цього Закону
визначено, що рішення, прийняті
органами Пенсійного фонду з питань, що
належать до їх компетенції відповідно
до цього Закону, є обов'язковими до
виконання платниками єдиного внеску,
посадовими особами і застрахованими
особами.

Згідно частини 4 вказаної статті,
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону
№ 2464-VI вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

Частиною 14 статті 25 Закону № 2464-VI
визначено, що про нарахування пені та
застосування штрафів, передбачених цим
Законом, посадова особа
територіального органу Пенсійного
фонду в порядку, встановленому
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення, приймає
рішення, яке протягом трьох робочих
днів надсилається платнику єдиного
внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим
Законом, підлягають сплаті платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після надходження відповідного
рішення. Зазначені суми зараховуються
на рахунки органів Пенсійного фонду,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, для
зарахування єдиного внеску. При цьому
платник у зазначений строк має право
оскаржити таке рішення до органу
Пенсійного фонду вищого рівня або до
суду з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
територіального органу Пенсійного
фонду, яким прийнято це рішення.

Згідно частини 15 зазначено вище статті,
рішення територіального органу
Пенсійного фонду про нарахування пені
та/або застосування штрафів,
передбачених частинами одинадцятою і
дванадцятою цієї статті, є виконавчим
документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не
сплатив зазначені в рішенні суми
протягом десяти робочих днів, а також
не повідомив у цей строк
територіальний орган Пенсійного фонду
про оскарження рішення, таке рішення
передається державній виконавчій
службі в порядку, встановленому
законом.

Суми штрафів та нарахованої пені,
застосованих за порушення порядку та
строків нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску, стягуються в
такому самому порядку, що і суми
недоїмки із сплати єдиного внеску.

Аналіз наведеної норми права дає
підстави дійти висновку, що вимога про
сплату недоїмки зі страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та рішення про
застосування фінансових санкцій є
виконавчими документами, які
підлягають виконанню органами ДВС.

Такі можуть бути оскаржені в суді, якщо
особа, яка звертається до суду, вважає,
що її права, свободи або інтереси
порушено.

Суб'єкт владних повноважень
позбавлений можливості звертатися до
адміністративного суду із заявами, в
яких ставиться вимога про
підтвердження власного рішення, яке
ухвалено в межах наданих йому законом
повноважень.

Тлумачення статті 25 Закону № 2464-VI дає
підстави вважати, що орган ПФУ має
право звернутися до суду із позовом про
стягнення недоїмки та фінансових
санкцій у випадках, коли він не має
достатніх даних для ухвалення власного
рішення з цього питання.

Ураховуючи наведене, вимога про сплату
недоїмки зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та рішення про
застосування фінансових санкцій є
виконавчими документами, які
підлягають виконанню ДВС, і при їх
наявності повторне звернення до суду
про стягнення не допускається,
оскільки є рішення з цього ж питання
суб'єкта владних повноважень, ухвалене
в межах повноважень, наданих йому
законом.

Такі висновки суду апеляційної
інстанції узгоджуються з правовою
позицією Верховного Суду України
викладеною, зокрема, у постанові від
03.10.2013 № 21-359а13.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що оскаржувана
постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про її скасування та прийняття нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року у справі № 813/6323/13-а - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янка-Бузькому районі Львівської
області.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін