Справа № 2а-3240/12/0970
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
Справа № 876/1570/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фноду
України у Верховинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
грудня 2012 року в адміністративній
справі за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області до ОСОБА_1
про стягнення надмірно виплаченої
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2012 року управління Пенсійного
фонду України у Верховинському районі
Івано-Франківської області звернулося
до Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
отриманих пенсійних виплат в розмірі
53182,48 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач 25 січня 2010 року звернулася
до управління Пенсійного фонду України
у Верховинському районі
Івано-Франківської області із заявою
про призначення пенсії за віком,
подавши довідку кооперативу
«Будівельник» про заробітну плату за
період з 27.09.1986 року по 23.09.1991 року для
обчислення пенсії, яка не відповідає
дійсності.

У подальшому позивач подав заяву про
зменшення позовних вимог та просив
стягнути з відповідача 52698,26 гривень.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
грудня 2012 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, управління Пенсійного фонду
України у Верховинському районі
Івано-Франківської області оскаржило
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі позивач зазначив,
що суд неправильно вирішив спір,
порушивши норми матеріального та
процесуального права. Також висновки
суду щодо недоведеності зловживань
ОСОБА_1, які викладені в постанові, не
відповідають фактичним обставинам
справи. Так, відповідно до записів у
трудовій книжці ОСОБА_1 працювала у ВАТ
«Буркутець» з 04.05.1972 року по 18.02.2002 року.
Відповідач для призначення їй пенсії
надала довідку кооперативу
«Будівельник» про заробітну плату за
період з 27 вересня 1986 року по 23 вересня
1991 року для обчислення пенсії. Однак
записи у трудовій книжці про, те що вона
працювала у кооперативі по
виготовленню товарів народного
споживання «Будівельник», відсутні.
Натомість є запис про її працю у ВАТ
«Буркутець» у зазначений період. Крім
того, станом на вересень 1986 року
кооператив «Будівельник» не був
створений. Таким чином, відповідач
подала до управління Пенсійного фонду
України у Верховинському районі
Івано-Франківської області
недостовірні дані, що стало підставою
для виплати завищеного розміру пенсії.
А тому апелянт вважає, що є підстави для
стягнення шкоди та задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання
повторно не з'явилися, хоча були
належним чином повідомлені про час та
місце слухання справи. Про причини
неявки суду повідомлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи та апеляційної
скарги, в межах викладених в ній
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
25 січня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області із заявою
про призначення пенсії за віком.
Протоколом від 1 лютого 2010 року за № 10034
їй з 11 листопада 2009 року призначено
пенсію, яку обчислено із заробітку за
період з 01.09.1986 року по 31.08.1991 року та з
01.07.2000 року по 18.02.2002 року, при цьому з
вересня 1986 року здійснено сумування
заробітної плати по ВАТ «Буркутець» та
кооперативу по виготовленню товарів
народного вжитку «Будівельник».

18 червня 2012 року головним спеціалістом
відділу внутрішнього аудиту головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області здійснено
зустрічне дослідження та встановлено
факт реєстрації кооперативу
«Будівельник» у квітні 1988 року. Також у
списку працівників кооперативу
«Будівельник», в якому громадянка
ОСОБА_1 не значиться (а.с. 15-16).

З цих підстав позивач зазначає, що в
період з 11.11.2009 року по 30.06.2012 року
ОСОБА_1 безпідставно одержано пенсійні
виплати в сумі 53182,48 гривень, які
підлягають поверненню.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає помилковими висновки суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог управління
Пенсійного фонду щодо стягнення сум
надміру виплаченої пенсії з посиланням
на відсутність підстав для стягнення,
оскільки у цьому спорі слід виходити із
факту безпідставного отримання пенсії
відповідачем за весь період та
необхідності дотримання судами вимог
процесуального закону щодо повного,
всебічного та об'єктивного дослідження
усіх обставин справи у їх сукупності з
урахуванням положень ч. 4 ст. 11, ст.ст.
69-71, 86 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

При цьому колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ч.ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як встановлено ч. 2 ст. 21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Як передбачено ч. 3 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Положення ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на яку посилається
позивач в обґрунтування своїх вимог, не
передбачають норм, які б надавали
органам пенсійного фонду право
звертатись із позовом про стягнення з
громадянина сум надміру виплачених
пенсій до адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За вказаного, з урахуванням правової
позиції, висловленої Верховним Судом
України у постановах від 18 червня 2013
року №№ 21-204а13, 21-124а13, слід дійти
висновку, що такий спір не підпадає під
юрисдикцію адміністративних судів, а
провадження у справі підлягає закриттю
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України у
випадках, встановлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

За суб'єктним складом сторін та
сутністю спору дана справа підлягає
розгляду загальними судами у порядку,
визначеному нормами Цивільного
процесуального кодексу України.

За правилами ч. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції і
закриває провадження у спраі з підстав,
встановлених ст. 157 цього Кодексу.

З огляду на вище викладене, постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм процесуального права,
тому колегія суддів вважає, що наявні
підстави для її скасування з закриттям
провадження по справі.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4
ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
грудня 2012 року скасувати та закрити
провадження в адміністративній
справіу справі № 2а-5796/12/1370 за позовом
управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області до ОСОБА_1
про стягнення надмірно виплаченої
пенсії.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
В.Я. Макарик

І.В. Глушко

Повний текст ухвали підписано 7 жовтня
2014 року.