Справа № 454/1995/14-а
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/1995/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 року Сокальський районний
суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю.

при секретарі Коваль Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сокалі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі визнання
дій протиправними та зобов'язання до
вчинення дій,

в с т а н о в и в:

14 липня 2014р. у Сокальський районний
суд Львівської області звернулась із
позовною заявою ОСОБА_1 до
відповідача - УПФУ в Сокальському
районі Львівської області про визнання
протиправними дії щодо невиплати
підвищення пенсії.

В позовній заяві вказала, що згідно до
ст.1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», вона має статус
дитини війни. Відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з січня 2006р. позивачці має
виплачуватись щомісячна соціальна
допомога у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.
Однак вказана допомога виплачується не
в повному розмірі. Просить визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду у Сокальському районі
Львівської області щодо невиплати до
пенсії підвищення «дитина війни»,
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Також
зобов'язати УПФУ в Сокальському районі
виплачувати підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком.

У запереченні на позовну заяву, яке
надійшло до суду 04.08.2014р. представник
відповідача управління Пенсійного
фонду України в Сокальському районі
Львівської області вказав що дітям
війни , згідно із ст. 6 Закону дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Проте законодавством України не
визначено поняття «мінімальна пенсія
за віком» як розрахункової величини
для підвищення пенсії згідно із ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни»
оскільки ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності достатнього страхового
стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Згідно п.4
постанови Кабінету Міністрів України
№1381 від 28.12.2011 р., з 01.01.2012 дітям війни до
пенсії або щомісячного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги провадиться у розмірі 7%, з
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність ( з 01.01.2012р. - 57,54грн
(822,00грн *7%); з 01.04.2012р. - 58,66 (838,00грн *7%); з
01.07.2012р. - 59,08грн (844,00 грн *7%); з 01.10.2012р. -
59,92 (856,00 грн *7%); з 01.12.2012р. - 61,88 (884,00грн *7%);
з 01.01.2013р. - 62,58 грн. (894,00 грн *7%); з 01.12.2013р. -
66,43 (949,00 грн *7%). Постановою Кабінету
Міністрів України №101 від 11.02.2013р. «Про
бюджет Пенсійного фонду України на
2013р.» не передбачено видатків на
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни за
рішенням суду у розмірі, визначеному
ст.6 ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни». У
задоволенні позову просить відмовити.

Позивач в судове засідання не прибула,
в позовній заяві просить розглядати
справу за її відсутності, хоча належним
чином була повідомлена про час та місце
розгляду справи.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, в заперечені на
адміністративний позов просить
розглядати справу за його відсутності.

Оскільки сторони, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули
то фіксування судового процесу по
справі за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось, відповідно до ч.1 ст.41
КАС України.

Дослідивши повідомлені позивачем та
представником відповідача обставини, а
також матеріали справи, оцінивши
докази по справі в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.6 ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18.11.2004 року, який набрав чинності з
01.01.2006 року «дітям війни» пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судом встановлено, що позивач є дитиною
війни у розумінні ст. 1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
чинна після визнання Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008
неконституційними змін, внесених
підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. N 107-VI.

За період з 19 червня 2011 року до 31 грудня
2013 року у чинному законодавстві
існувало положення, що норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Зокрема, згідно із Законом України від
14 червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», який набрав
чинності з 19 червня 2011 року, Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
були доповнені пунктом 4 такого змісту:
«норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Подібне положення містилося і в п. З
Прикінцевих положень Закону України
від 22 грудня 2011 року «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» і в п. 4
Прикінцевих положень Закону України
від 6 грудня 2012 року «Про Державний
бюджет України на 2013 рік».

Зокрема, в п. 4 Прикінцевих положень
Закону України від 6 грудня 2012 року «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
який був чинним з 1 січня 2013 року до 31
грудня 2013 року, зазначено таке:

«Установити, що у 2013 році норми і
положення статей 5 та 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік».

У Законі України від 16 січня 2014 року
«Про Державний бюджет України на 2014
рік», який набрав чинності з 1 січня 2014
року, не містилося такого положення, що
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Лише з 3 серпня 2014 року - дня набрання
чинності Закону України від 31 липня 2014
року «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» були доповнені пунктом 6.7
такого змісту:

«Установити, що норми і положення
статей 5 та 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік».

Отже, за період з 1 січня 2014 року до 2
серпня 2014 року у чинному законодавстві
не існувало такого положення, що норми
і положення статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, і ця обставина є підставою для
часткового задоволення позову.

Суд вважає, що за період з 1 січня 2014
року до 2 серпня 2014 року при обчисленні
позивачу підвищення як дитині війни
відповідач повинен був застосовувати
розмір мінімальної пенсії за віком,
визначений частиною першою ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачував позивачу щомісячне
підвищення до пенсії у меншому розмірі,
який встановлений постановою КМ
України «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» № 1381 від 28
грудня 2011 року.

Суд вважає протиправними дії
відповідача щодо виплати позивачу
підвищення до пенсії, як дитині війни, у
розмірі, меншому ніж той, що
встановлений ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Суд зазначає, що Закон України «Про
соціальний захист дітей війни» має
вищу юридичну силу в порівнянні з
постановою КМ України «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» № 1381 від 28
грудня 2011 року, та є пріоритетним у
застосуванні.

Крім того, будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку підвищення пенсії, як
дитині війни, розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений частиною
першою ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 6, 8-11,17,18,71,86,94,159-167 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ
в Сокальському районі задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області щодо невиплати до пенсії
ОСОБА_1 підвищення як дитині війни у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною першою ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», починаючи з 1
січня 2014 року до 2 серпня 2014 року
включно.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Сокальському районі
Львівської області виплатити до пенсії
ОСОБА_1 підвищення як дитині війни у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною першою ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», починаючи з 1
січня 2014 року до 2 серпня 2014 року
включно, з урахуванням виплачених сум.

Копію постанови направити в
Сокальський Пенсійний фонд України в
Львівській області для виконання.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Сокальський районний суд шляхом
подання в 10-денний строк з дня
отримання копії постанови апеляційної
скарги. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Л. Ю. Фарина