Справа № 539/3081/14-а
Суддя: Волювач О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3081/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2014
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді -
Волювача О. В.

при секретарі - Джадан І.В.,

з участю представника позивача за
довіреністю - ОСОБА_1,

представника відповідача за
довіреністю - державного виконавця
Поліщука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лубни
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої
служби Лубенського міськрайонного
управління юстиції у Полтавській
області про скасування постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до ВДВС
Лубенського МРУЮ у Полтавській області
про повернення виконавчого документа
стягувачу.

У позові вказав, що він є учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІ
групи. Ухвалою Лубенського
міськрайонного суду від 14 листопада 2013
року було змінено спосіб та порядок
виконання рішення Лубенського
міськрайонного суду від 19.08.2010 року за
позовом ОСОБА_2 до УПФУ в м.Лубнах та
Лубенському районі, а саме: ухвалено
стягнути з управління ПФУ в м.Лубнах та
Лубенському районі на користь ОСОБА_2
суму недоотриманої основної пенсії у
відповідності до ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ч.1 ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 28.05.2010 року по
31.10.2011 року в розмірі 74163 грн. 33 коп.

07 лютого 2014 року позивач отримав
виконавчий лист та пред'явив його на
виконання до ВДВС Лубенського МРУЮ.
08.09.2014 року ОСОБА_2 отримав постанову
про повернення йому виконавчого
документа, де зазначено, що рішення про
стягнення коштів з державного та
місцевого бюджетів або бюджетів
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому КМУ порядку.

Позивач з вказаною постановою ВДВС не
згоден. Вважає, що відповідно до ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» зі змінами внесеними
ЗУ «Про внесення змін до деяких законів
України щодо виконання судових рішень»
№583-VII від 19.09.2013 року виконавчий
документ має подаватися до органу
державної виконавчої служби. Також,
вказав, що листом від 24.02.2014 року №06-03/211
управління Державної казначейської
служби України у Лубенському районі
відмовило у зв'язку з вказаними
змінами. Крім того, позивач зазначив, що
чинним законодавством не встановлено
повноваження органу Державної
казначейської служби України на
здійснення списання коштів з рахунків
боржника, відкритих в банківських
установах, натомість, такі права мають
органи Державної виконавчої служби.

При цьому ОСОБА_2 зазначив, що постанову
про повернення виконавчого документу
стягувачеві від 28.08.2014 року отримав
12.09.2014 року.

Позивач прохає продовжити строк
звернення суду, як пропущений з
поважних причин; скасувати постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 28.08.2014 року ВДВС
Лубенського МРУЮ та повернути
виконавчий лист від 17.02.2014 року по
справі №539/4283/13-а на виконання.

Представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала.

Відповідач - ВДВС Лубенського МРУЮ
надіслав суду заперечення на позов. В
запереченнях вказав, що позивачем без
поважних причин пропущено строк
оскарження постанови державного
виконавця, що є підставою для відмови в
задоволенні позову. Також зазначили, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевого бюджетів або бюджетних
установ виконується органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Скаргу подану ОСОБА_2 вважають
необґрунтованою.

В судовому засіданні представник ВДВС
Лубенського МРУЮ за довіреністю -
Поліщук В.О. проти позову заперечив. На
запитання суду пояснив, що ВДВС не
уповноважена стягувати кошти з
рахунків боржника, наявність у
боржника інших коштів або майна не
перевіряв. Акт про наявність обставин,
вказаних у п. 9 ч. 1 ст. 47 «Про виконавче
провадження» державний виконавець
надати суду не зміг. При цьому вказав,
що оригінал виконавчого листа
Казначейству всупереч Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011 року № 845, не подавав.

Третя особа - управління Державної
казначейської служби України у
Лубенському районі Полтавської
області направило до суду пояснення, в
яких вказало, що не виконуються за
бюджетною програмою взагалі
Казначейством України судові рішення,
боржниками за якими є орган Пенсійного
фонду України. В органах Казначейства
відсутні рахунки органів Пенсійного
фонду України, з яких можна здійснювати
безспірне списання коштів для
виконання судових рішень. Орган
Казначейства не має повноважень на
списання коштів з рахунків боржника
відкритих в банківських установах,
натомість такі повноваження мають
органи державної виконавчої служби.
Додатково повідомило, що УПФУ в
м.Лубнах та Лубенському районі
Полтавської області не обслуговується
в управлінні Державної казначейської
служби України у Лубенському районі
Полтавської області як клієнт і не
утримується за рахунок коштів
державного бюджету та відсутній в
мережі розпорядників (одержувачів)
державних коштів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно ч.1 ст.3 ЗУ «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, у строки, встановлені
Законом України "Про виконавче
провадження", із заявою про виконання
рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.2 ЗУ «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Інші
органи, установи, організації і
посадові особи провадять окремі
виконавчі дії у випадках, передбачених
законом, у тому числі відповідно до
статті 5 цього Закону, на вимогу чи за
дорученням державного виконавця.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.3 ЗУ «Про виконавче
провадження» рішення про стягнення
коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Органи, установи, організації та особи,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, не є органами примусового
виконання, крім органів та посадових
осіб, які виконують рішення про
притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Встановлено, що ухвалою Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 14.11.2013 року було змінено
спосіб та порядок виконання рішення
Лубенського міськрайонного суду від
19.08.2010 року по справі за позовом ОСОБА_2
до УПФУ в м.Лубни про перерахунок
пенсії, а саме: ухвалено стягнути з
управління ПФУ в м.Лубнах та
Лубенському районі на користь ОСОБА_2
суму недоотриманої основної пенсії у
відповідності до ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ч.1 ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 28.05.2010 року по
31.10.2011 року в розмірі 74163 грн. 33 коп. /а.с.
7-8/ Вказана ухвала Лубенського
міськрайонного суду залишена без змін
ухвалою суду апеляційної інстанції.
/а.с.9-10/

07.02.2014 року ОСОБА_2 отримав виконавчий
лист на підставі вищевказаної ухвали
Лубенського міськрайонного суду. /а.с.6/

Постановою державного виконавця ВДВС
Лубенського МРУЮ Поліщук В.О. від 28.08.2014
року було повернуто виконавчий
документ ОСОБА_2 Постанова мотивована
тим, що наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
кошти боржника, оскільки відповідно до
частини 1 та 2 статті 23 Бюджетного
кодексу України будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого законом про Державний
бюджет України. Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
фінансування соціальних виплат для
виконання рішень судів не передбачено.
/а.с.5/

Однак, державним виконавцем не
зазначено на яке саме майно або кошти
боржника встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення.
Також відсутні відомості щодо того чи
перевірив державний виконавець
наявність у боржника іншого майна чи
коштів, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Крім того, вимогами п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження» та
п. 3.15 Інструкції з примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 02.04.2012
року №489/20802 (далі - Інструкція),
підставою для повернення виконавчого
документа є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника.

Таким чином, державний виконавець мав
встановити, що безпосередньо у законі
встановлена заборона щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника у
виконавчому провадженні, а також що в
законі наявна заборона щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно цього
боржника, що виключає можливість
виконання виконавчого листа.

Крім того, про наявність обставини,
зазначених у п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний скласти акт, що
передбачено ч. 2 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження».

Однак, державний виконавець не надав
суду на підтвердження виконання вимог
ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження», акт про наявність
обставин, вказаних у п. 9 ч. 1 ст. 47 цього ж
Закону.

Також, не враховано державним
виконавцем і вимог Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 року та
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевого
бюджетів або боржників, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845 (у редакції
чинній на час винесення оскаржуваної
постанови).

У відповіднсті до п. 7 зазначеного
Порядку у разі наявності підстав для
повернення виконавчого документа
стягувачу керівник органу державної
виконавчої служби подає відповідно до
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
Казначейству протягом 10 днів з дня
складення державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Положеннями п. 47 Порядку передбачено
безспірне списання коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання судових
рішень та виконавчих документів, де
зазначено, що таке здійснюється
Казначейством на підставі поданих:
органом Казначейства документів та
відомостей, надісланих стягувачами та
боржником; інформації про неможливість
виконання безспірного списання коштів
з рахунків боржника; керівником органу
державної виконавчої служби
зазначених у пункті 7 цього Порядку
документів та відомостей.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що постанова про
повернення виконавчого листа винесена
з порушення вимог чинного
законодавства, оскільки у державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби під час виконання
постанови суду не було законних
підстав для повернення виконавчого
листа з підстав, передбачених пунктом 9
частини 1 статті 47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Також суд звертає увагу на те, що
державний виконавець проігнорував
положення ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
практику Європейського суду з прав
людини (рішення ЄСПЛ від 20 липня 2004 року
по справі "Шмалько проти України"),
якими передбачені гарантії виконання
рішення будь-якого суду.

З врахуванням викладеного, суд вважає,
що постанова, яка оскаржується,
підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про
поновлення йому строку звернення до
суду з позовом, то суд вважає, що даний
строк не пропущений, оскільки законом
передбачено десятиденний строк
оскарження постанови державного
виконавця. Вказану постанову позивач
отримав 08.09.2014 року, і відповідно до ч.2
ст.181 КАС України саме від цієї дати
слід відраховувати строк оскарження,
оскільки в цей день стягувач дізнався
про порушення своїх прав. Натомість
державний виконавець дане твердження
позивача спростувати не зміг, взагалі
не надав суду жодних підтверджень того,
коли стягувачу була направлена
постанова про повернення виконавчого
документа.

Керуючись ст.124 Конституції України,
ст.6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 2, 3, 47 ЗУ
«Про виконавче провадження», ст.3 ЗУ
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», ст.ст. 7-11, 14, 71, 86, 160 -163,
181 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до відділу державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу - задовольнити.

Скасувати постанову відділу державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції у
Полтавській області від 28.08.2014 року про
повернення виконавчого листа №539/4283/13-а
від 17.02.2014 року стягувачу - ОСОБА_2

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції у
Полтавській області продовжити
примусове виконання виконавчого листа
№539/4283/13-а від 17.02.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Волювач О. В.