Справа № 560/845/14-а
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №560/845/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року року Дубровицький
районний суд Рівненської області в
складі:

головуючого судді: Оборонової І.В. ,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Гури Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_1 до адміністративної
комісії Людинської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до адміністративної комісії
Людинської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області, в якому просить поновити йому
строк на подачу адміністративного
позову про скасування постанови
адміністративної комісії Людинської
сільської ради Дубровицького району
Рівненської області від 30.04.2014 р. про
застосування щодо нього стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 459 грн. та
скасувати постанову адміністративної
комісії Людинської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області від 30.04.2014 р., а провадження у
справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247
КУпАП у зв'язку з відсутністю події і
складу адміністративного
правопорушення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
постановою адміністративної комісії
Людинської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області від 30.04.2014 р. його визнано
винним у тому, що 06.04.2014 р. він порушив
правила торгівлі і надання послуг,
працював без відповідного погодження
графіку роботи клубу та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст.155 КУпАП з накладенням
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 459 грн.

Вважає постанову незаконною у зв'язку з
порушенням відповідачем норм
матеріального та процесуального права,
оскільки, він, як приватний
підприємець, здійснює підприємницьку
діяльність шляхом надання послуг в
кафе "NIRVANA", яке розташоване в
громадському будинку "Клуб з кафе" за
адресою: с.Золоте, вул.Лесі Українки, 67
Дубровицького району, власником якого
є інша особа. А тому за графік роботи
клубу не несе жодної відповідальності,
оскільки, погодження графіку роботи
закладу, а також процедури такого
погодження чинне законодавство для
нього, як приватного підприємця, не
передбачає.

При цьому, позивач вказав, що
встановлення режиму роботи закладу
відноситься до компетенції
відповідної ради, а не власника
закладу, а тому відповідач притягнув
його до адміністративної
відповідальності за бездіяльність
ради, у складі якої він сам і діє.

Позивач на засіданні адміністративної
комісії 30.04.2014 року присутній не був,
постанову отримав лише 08.05.2014 року
поштою, а тому просить суд визнати
причину пропуску строку на оскарження
постанови поважною та поновити строк.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник позов підтримав та
просив його задоволити з зазначених в
ньому підстав.

Представник відповідача при розгляді
справи проти задоволення позову
заперечувала, вважаючи при цьому
правомірними дії адміністративної
комісії на час винесення постанови.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та з
копії протоколу про адміністративне
правопорушення (а.с.19) вбачається, що
ОСОБА_1 будучи протягом року підданим
адміністративному стягненню за ч.1 ст.155
КУпАП, 06 квітня 2014 року о 05-00 год. ранку
порушив правила торгівлі, а саме
здійснював роботу клубу с.Золоте
Дубровицького району без відповідного
погодження графіку його роботи з
сільською радою, у зв'язку з чим, вчинив
адміністративне правопорушення
передбачене ч.3 ст.155 КУпАП України.

Постановою №1 від 30 квітня 2014 року
адміністративною комісією в складі
голови комісії - ОСОБА_2, секретаря
комісії - ОСОБА_3 та членів комісії -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, - ОСОБА_1
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.155 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в сумі 459 грн.
(а.с.4-5).

Із змісту постанови вбачається, що
ОСОБА_1, фізична особа - підприємець
(відповідно до виписки з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
осіб-підприємців серії НОМЕР_1 від
23.01.2014 року (а.с.38), основним видом
економічної діяльності є роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами), вчинив адміністративне
правопорушення передбачене ч.3 ст.155
КУпАП України, а саме: 6 квітня 2014 року
клуб працював до 5 години ранку, в
зв'язку з тим, що відвідувачі клубу
відмовлялись виходити з закладу.
Погодження графіку роботи клуб не має.
На ОСОБА_1 6 квітня 2014 року дільничним
інспектором міліції Дубровицького РВ
УМВС України в Рівненській області
ОСОБА_8 складений протокол серії РВ №
008570 про адміністративне
правопорушення за ч.3 ст. 155 КУпАП, яка
встановлює відповідальність за
повторне протягом року вчинення
правопорушень, передбачених ч. 1 та 2
цієї статті.

Частиною 1 ст.155 КУпАП, за якою ОСОБА_1
було притягнуто протягом року до
відповідальності та накладено
адміністративне стягнення встановлено
відповідальність за порушення правил
торгівлі, виконання робіт і надання
послуг працівниками торгівлі,
громадського харчування та сфери
послуг, громадянами, які займаються
підприємницькою діяльністю. Об'єктом
правопорушень, передбачених цією
статтею, є суспільні відносини в сфері
торгівельної діяльності. Торговельна
діяльність - це ініціативна, самостійна
діяльність юридичних осіб і громадян
щодо здійснення купівлі та продажу
товарів народного споживання з метою
отримання прибутку. Об'єктивна сторона
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155
полягає у порушенні правил торгівлі,
виконання робіт і надання послуг
працівниками торгівлі, громадського
харчування та сфери послуг,
громадянами, які займаються
підприємницькою діяльністю.
Відповідно до п. 8 Порядку заняття
торговельною Діяльністю і правил
торговельного обслуговування
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 8. 02. 1995
р. № 108, суб'єкти господарської
діяльності всіх форм власності, які
займаються торгівельною діяльністю,
повинні забезпечити: відповідність
виробничого приміщення (місця) чи
будівлі для здійснення торговельної
діяльності необхідним екологічним і
санітарно-гігієнічним умовам,
технічного стану приміщення (місця),
будівлі та устаткування, які будуть
використані для торговельної
(торговельно-виробничої) діяльності, -
вимогам нормативних документів щодо
зберігання, виробництва та продажу
відповідних товарів, а також охорони
праці; постійний розвиток
матеріально-технічної бази
підприємств, оснащення їх сучасною
технікою і обладнанням і ін. В даному
переліку вимог щодо організації
торгівлі відсутня вимога погодження
графіку роботи закладу з органом
місцевого самоврядування, а тому і
відповідальність за відсутність
відповідного погодження не
передбачена.

Вирішуючи питання стосовно законності
постанови суд виходить з того, що
відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідальність за ч.3 ст.155 КУпАП
наступає за дії передбачені частинами
першою та другою ст.155 КУпАП, вчинені
особою, яку протягом року було піддано
адміністративному стягненню за такі ж
порушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення орган (посадова особа)
зобов'язані з'ясувати чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа у його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності і ін.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису.

У відповідності до пп. 4 п. "б" ст. 30
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" до
делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать встановлення за
погодженням з власниками зручного для
населення режиму роботи розташованих
на відповідній території підприємств,
установ та організацій сфери
обслуговування незалежно від форм
власності.

ОСОБА_1 було притягнено до
відповідальності за порушення правил
торгівлі, а саме за те, що його заклад
працював без відповідного погодження
графіку роботи клубу. Дійсно,
підприємець повинен, але в
добровільному порядку, отримувати
відповідний дозвіл (погодження) на
встановлення цілодобового (або
нічного) режиму роботи. За змістом
такий дозвіл (погодження), є дозвільним
документом у розумінні Закону України
"Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності". Стаття 1
цього Закону дає наступне визначення:
"документ дозвільного характеру -
дозвіл, висновок, рішення, погодження,
свідоцтво, інший документ, який
дозвільний орган зобов'язаний видати
суб'єкту господарювання у разі надання
йому права на провадження певних дій
щодо здійснення господарської
діяльності або видів господарської
діяльності та/або без наявності якого
суб'єкт господарювання не може
проваджувати певні дії щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності".

Частина 1 статті 4 даного Закону
визначає, що виключно законами, які
регулюють відносини, пов'язані з
одержанням документів дозвільного
характеру, встановлюються:
необхідність одержання документів
дозвільного характеру та їх види;
дозвільний орган, уповноважений
видавати документ дозвільного
характеру; платність або безоплатність
видачі (переоформлення, видачі
дубліката, анулювання) документа
дозвільного характеру; строк видачі
або надання письмового повідомлення
про відмову у видачі документа
дозвільного характеру; вичерпний
перелік підстав для відмови у видачі,
переоформлення, видачі дубліката,
анулювання документа дозвільного
характеру; строк дії документа
дозвільного характеру або
необмеженість строку дії такого
документа; перелік документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності.

Такий перелік затверджено Законом
України "Про Перелік документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності" №3392-VІ від
19.05.2011 р.

Стаття 1 цього Закону забороняє
вимагати від суб'єктів господарювання
отримання документів дозвільного
характеру, необхідність отримання,
яких не передбачена законом та які не
внесені до Переліку, затвердженого цим
Законом. А також передбачає, що
встановлення інших видів документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності може
здійснюватися лише шляхом внесення
відповідних змін до цього Закону.

Тобто, перелік дозвільних документів,
наведений у Законі N93392 є вичерпним.
Варто зазначити, що дозвіл або
погодження на встановлення нічного або
цілодобового режиму роботи
підприємства у даному переліку
відсутній.

Проте, якщо розглядати дане питання з
точки зору повноважень органів
місцевого самоврядування, варто
звернути увагу на наступне. Частиною 2
ст. 19 Конституції України та ст.23
Господарського кодексу України (далі -
ГКУ) встановлено, що органи місцевого
самоврядування здійснюють свої
повноваження щодо суб'єктів
господарювання виключно в межах,
визначених Конституцією України,
законами про місцеве самоврядування та
іншими законами, що передбачають
особливості здійснення місцевого
самоврядування в містах Києві та
Севастополі, іншими законами. Органи
місцевого самоврядування можуть
здійснювати щодо суб'єктів
господарювання також окремі
повноваження органів виконавчої влади,
надані їм законом.

Згідно ч.3 ст 140 Конституції України
органами місцевого самоврядування є
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи.

Частина 3 ст. 23 ГКУ визначає, що правові
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування, прийняті в
межах їх повноважень, є обов'язковими
для виконання усіма учасниками
господарських відносин, які
розташовані або здійснюють свою
діяльність на відповідній території.

Незаконне втручання органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування у господарську
діяльність суб'єктів господарювання
забороняється. Не допускається видання
правових актів органів місцевого
самоврядування, якими встановлюються
не передбачені законом обмеження щодо
обігу окремих видів товарів (послуг) на
території відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць (ч. 4 ст. 23 ГКУ).

Відносини органів місцевого
самоврядування з підприємствами,
установами та організаціями, що не
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
будуються на договірній і податковій
основі та на засадах підконтрольності
у межах повноважень, наданих органам
місцевого самоврядування законом (ч. 1
статті 18 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

У п. 44 статті 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
зазначено, що на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання про встановлення
відповідно до законодавства правил з
питань благоустрою території
населеного пункту, забезпечення в
ньому чистоти і порядку, торгівлі на
ринках, додержання тиші в громадських
місцях, за порушення яких передбачено
адміністративну відповідальність.

Пп. 1 п. б ст. 30 Закону "Про місцеве
самоврядування в Україні" відносить до
делегованих повноважень органів
місцевого самоврядування встановлення
за погодженням з власниками зручного
для населення режиму роботи
розташованих на відповідній території
підприємств, установ та організацій
сфери обслуговування незалежно від
форм власності.

Відповідно до пункту 1.7. статті 1 "Правил
роботи закладів (підприємств)
ресторанного господарства",
затверджених Наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України N9 219 від 24.07.2002 р.,
режим роботи закладу ресторанного
господарства встановлюється суб'єктом
господарювання самостійно, а у
випадках, передбачених законодавством,
за погодженням з органами місцевого
самоврядування.

Пунктом 7 Правил роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№854 від 30.07.1996 року, встановлено, що
режим роботи спеціалізованих
магазинів, спеціалізованих відділів,
секцій встановлюється суб'єктом
господарської діяльності за
погодженням з органами місцевого
самоврядування, однак, ці дії
вчиняються під час організації такої
торгівлі, при виготовленні відповідної
дозвільної документації окремо у
кожному випадку.

Пунктами 4, 5 статті 19 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання мають право
без обмежень самостійно здійснювати
господарську діяльність, що не
суперечить законодавству. Органи
державної влади і посадові особи,
уповноважені здійснювати державний
контроль і державний нагляд за
господарською діяльністю, їх статус та
загальні умови і порядок здійснення
контролю і нагляду визначаються
законами. Незаконне втручання та
перешкоджання господарській
діяльності суб'єктів господарювання з
боку органів державної влади, їх
посадових осіб при здійсненні ними
державного контролю та нагляду
забороняються.

Отже, орган місцевого самоврядування,
орієнтуючись на потреби населення,
може встановлювати певний режим роботи
підприємств сфери обслуговування, але
за умови погодження з власниками цих
підприємств. Саме орган самоврядування
має погоджувати з власниками режим
роботи на певній території, а не
навпаки. Крім того, ця норма не надає
місцевій владі жодних дозвільних
повноважень. Тому вимоги щодо його
отримання є безпідставними, так як і
безпідставним є притягнення до
адміністративної відповідальність за
роботу закладу без погодження графіку
роботи.

Виходячи з визначення "дозвільної
системи у сфері господарської
діяльності" відносини між органами
сільських, селищних, міських рад щодо
погодження режиму роботи розташованих
на відповідній території підприємств,
установ та організацій сфери
обслуговування з суб'єктом
господарювання (власником таких
об'єктів) не підпадають під дію Закону
про дозвільну систему, оскільки такі
відносини не можуть бути пов'язані з
одержанням будь-яких документів
дозвільного характеру.

Крім того, варто зазначити, що
погодження на встановлення режиму
роботи підприємств, установ та
організацій сфери обслуговування у
Переліку документів дозвільного
характеру у сфері господарської
діяльності, затвердженого Законом
України від 19.05.2012 № 3392-ІV, відсутнє.

Процедура такого погодження чинним
законодавством не передбачена.

Згідно ст.42 Конституції України, кожен
має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом.

Отже режим роботи підприємств, установ,
організацій сфери обслуговування
суб'єкти господарювання (власники)
встановлюють самостійно, а у
вищезгаданих випадках, передбачених
законодавством, орган місцевого
самоврядування звертається до такого
суб'єкта з метою погодження
встановленого режиму роботи з
обов'язковим дотриманням останніми
особливостей продажу окремих груп
продовольчих та непродовольчих
товарів, здійснення різних видів
торгівлі, роботи закладів (підприємств)
ресторанного господарства.

Проте практика, яка склалася на
місцевому рівні, свідчить про
невідповідність вимог органів
самоврядування наведеним вище вимогам
Законів. Місцеві рад вимагають від
підприємців в обов'язковому порядку
погодження з ними режиму роботи всіх
підприємств (закладів).

З метою уникнення непорозумінь з
органами місцевого самоврядування,
контролюючими чи правоохоронними
органами (міліція, пожежники,
санепідемстація) підприємцям
рекомендується отримувати письмовий
дозвіл (рішення) відповідного органу
м/с на цілодобовий (або продовжений, в
т.ч. нічний час) режим роботи закладу.
Порядок отримання такого дозволу
(погодження) як правило визначається
кожним органом м/с на власний розсуд із
затвердженням відповідного порядку
(правил благоустрою населеного пункту).

Що стосується вимоги позивача про
поновлення строку на подачу
адміністративного позову, то вказану
вимогу слід задоволити з огляду на
наступне. Постанова про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена протягом 10 днів з
моменту, коли вона була винесена або з
моменту отримання копії постанови,
якщо особа не була присутня при її
винесенні. Оскільки позивач копію
постанови отримав лише 08.05.2014 р., тому за
цією підставою строк на оскарження
постанови може бути поновлений.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при
розгляді скарги на постанову по справі
про адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: залишає
постанову без зміни, а скаргу без
задоволення; скасовує постанову і
надсилає справу на новий розгляд;
скасовує постанову і закриває справу;
змінює захід стягнення.

Таким чином, враховуючи викладене, а
також той факт, що при винесенні
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч.3 ст.155 КУпАП, адмінкомісією
не з'ясовано всіх фактичних обставин
справи та неповно з'ясовано підстави та
причини складення протоколу про
адміністративне правопорушення, а тому
постанову по адміністративній справі
від 30.04.2014 року відносно ОСОБА_1 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності ч.3 ст.155 КУпАП
необхідно скасувати, а провадження у
справі про адміністративне
правопорушення закрити у зв'язку з
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 9-11, 12, 17, 69-71, 117-118, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, ст.ст. 122, 255, 268, 283-284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк
на оскарження постанови №1 від 30
квітня 2014 року, винесеної
адміністративною комісією Людинської
сільської ради Дубровицького району
Рівненської області.

Скасувати постанову адміністративної
комісії Людинської сільської ради
Дубровицького району Рівненської
області №1 від 30 квітня 2014 року про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 459 (чотириста п'ятдесят
гривень), а провадження у справі
закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у
зв'язку з відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Постанова місцевого загального
суду як адміністративного суду у
справах з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо притягнення до
адміністративної відповідальності є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду
Оборонова І.В.