Справа № 826/3010/13-а
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
12 вересня 2014 року
№ 826/3010/13-а
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Маруліної Л.О.
розглянув у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
"ТК-Домтекс"доДержавної податкової
інспекції у Дарницькому районі міста
Києва Державної податкової
службипроскасування податкових
повідомлень-рішеньОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТК-Домтекс" (далі
також - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
про скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі міста Києва Державної
податкової служби (далі також -
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.06.2013 в адміністративній справі
№826/3010/13-а, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.02.2014,
відмовлено в задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТК-Домтекс" про скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі міста Києва Державної
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03.06.2014 вказані рішення
Окружного адміністративного суду
міста Києва та Київського апеляційного
адміністративного суду скасовано,
справу направлено до суду першої
інстанції на новий розгляд.
Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанції Вищий
адміністративний суд України виходив з
того, що під час розгляду справи судами
не було досліджено реальності
здійснення спірних господарських
операцій, фактів придбання та
подальшого використання позивачем
товару у своїй господарській
діяльності. Також не було досліджено
господарських операцій з векселями, їх
сутності та змісту, реквізитів
векселів, строків їх пред'явлення для
сплати, обставин щодо припинення
контрагентів позивача
(векселедержателів), у тому числі, і
дати таких юридичних фактів, з метою
з'ясування правомірності висновків
відповідача щодо визначення
конкретних періодів, у яких інші доходи
із сум непогашеної заборгованості мали
би бути віднесені до складу валового
доходу, за умови становлення наявності
для цього законних підстав. Як зазначив
Вищий адміністративний суд України у
своїй ухвалі, якою скасовано попередні
рішення судів, надаючи оцінку
правомірності дій позивача, судам
необхідно дослідити правовий механізм
регулювання спірних відносин з
відповідним розмежуванням висновків
щодо передумов та наслідків
господарських операцій, з урахуванням
необхідності встановлення власне
сутності юридичних фактів у їх
сукупності, що складають зміст
досліджуваних правовідносин у даній
справі. Крім того, суд касаційної
інстанції зазначив, що під час розгляду
даної справи судам необхідно
забезпечити рівні права учасників
процесу у наданні ними доказів для
всебічного, повного дослідження та
вивчення усіх обставин справи,
необхідних для прийняття законного та
обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням зазначених обставин, під
час нового судового розгляду судом
пропонувалось позивачу надати
додаткові докази, в тому числі, щодо
здійснення спірних господарських
операцій, фактів придбання у ТОВ
"Анлантік-Сіті", ТОВ "Аква-Ресурс", ТОВ
"Вакко", ТОВ "Фірма П.С.В." та подальшого
використання позивачем придбаного
товару у своїй господарській
діяльності.

Представник позивача у судовому
засіданні, 21.07.2014, повідомила суд про
відсутність у позивача інших доказів,
аніж ті, які наявні у матеріалах
адміністративної справи.

Відповідач участі повноважного
представника у судовому засіданні,
21.07.2014, не забезпечив, про час, дату та
місце його проведення повідомлявся
належним чином, будь-яких додаткових
доказів, заяв, клопотань до суду не
подавав.

У зв'язку з неявкою належним чином
повідомленого відповідача, судом
вирішено продовжити розгляд
адміністративної справи №826/3010/13-а у
письмовому провадженні.

Разом з тим, після продовження розгляду
вказаної справи у письмовому
провадженні позивачем через
канцелярію було подано до суду
додаткові докази, які мають значення
для вирішення справи, в зв'язку з чим
ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29.08.2014 призначено
судове засідання на 09.09.2014.

У судове засідання, 09.09.2014, прибув
представник позивача. Відповідач
участі повноважного представника у
судовому засіданні не забезпечив, про
час, дату та місце його проведення
повідомлявся належним чином.

У зв'язку із клопотанням представника
позивача про надання позивачу
додатково часу для подання додаткових
доказів у справі судом оголошено
перерву до 10.09.2014.

У судове засідання, 10.09.2014, прибув
представник відповідача.

Позивач участі повноважного
представника у судовому засіданні,
10.09.2014, не забезпечив, через канцелярію
подав до суду письмове клопотання про
перенесення судового засідання, яке
мотивоване тим, що єдиний представник,
який ознайомлений з матеріалами
справи, відбуває у відрядження в м.
Херсон, на підтвердження чого позивач
надав копію наказу від 03.09.2014 №15 про
відрядження юриста Берт М.С. у м. Херсон
з 10.09.2014 по 12.09.2014.

Водночас, судом неявку представника
позивача не було визнано поважною,
оскільки з клопотання позивача про
перенесення судового засідання
убачається, що юрист Берт М.С. не єдиний
представник позивача. Крім того, у
судовому засіданні, 09.09.2014, представник
позивача Берт М.С. мала змогу
повідомити суд про наявність наказу
від 03.09.2014 №15 про її відрядження до м.
Херсон та просити суд призначити
судове засідання на інший час. Проте
представник позивача жодних заяв,
клопотань з цього приводу не подавала.
В зв'язку з цим на підставі частин
другої, шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд продовжив розгляд справи на
підставі наявних у ній доказів в
письмовому провадженні.

Представник позивача у судовому
засіданні, 21.07.2014, позов підтримала.
Позовні вимоги вмотивовує
невідповідністю висновків відповідача
про заниження позивачем податку на
прибуток та податку на додану вартість
встановленим податковим
законодавством правилам формування
платником податків валових витрат та
податкового кредиту з податку на
додану вартість, та положенням
цивільного законодавства щодо
недійсності правочинів.

Відповідач проти позову заперечив,
подав до суду письмові заперечення, в
яких зазначено про правомірність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, з огляду на
встановлені під час проведення
перевірки факти щодо не включення
позивачем до складу доходів суми
безнадійної заборгованості за три
квартали 2012 року, яка виникла у
позивача у зв'язку із не оплатою
виданих ним векселів ТОВ "Атлантік
Сіті", ТОВ "Аква Ресурс", ТОВ "Вакко" та
ТОВ "Фірма П.С.В.", з якими позивач мав
господарські відносини, та по яким збіг
строк платежу, що є підставою для
визнання такої суми заборгованості
безповоротною фінансовою допомогою,
яка включається до оподатковуваного
доходу підприємства, а також з огляду
на формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість за
жовтень 2011 року за наслідками
господарських операцій з ТОВ
"Віннерком", яке має ознаки фіктивного
підприємства, що підтверджується
відповідним актом перевірки вказаного
підприємства.

Дослідивши матеріали справи, Окружним
адміністративним судом міста Києва
встановлено, що відповідно до наказу
від 30.11.2012 №1539-П, направлень від 10.12.2012
№1864-1867 Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі міста
Києва Державної податкової служби
проведена документальна планова
виїзна перевірка ТОВ "ТК-Домтекс" з
питань дотримання вимог податкового та
валютного законодавства за період з
01.10.2011 по 30.09.2012, про що складено акт
перевірки від 15.01.2013 №000003/2250/34841196

За наслідками зазначеної перевірки
Державною податковою інспекцією у
Дарницькому районі міста Києва
Державної податкової служби прийняті
податкові повідомлення-рішення,
зокрема, від 04.02.2013 №/1767, яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на 4161961,50 грн., в
тому числі, 2774641 грн. за основним
платежем та 1387320,50 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами), та
№/1768, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість на 88092,00 грн., в тому
числі, 58728,00 грн. за основним платежем та
29364,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Проаналізувавши матеріали справи,
взявши до уваги висновки і мотиви, з
яких скасовані попередні рішення у
даній справі, викладені в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
03.06.2014, якою цю адміністративну справу
направлено на новий розгляд, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими, а
адміністративний позов таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

У період, протягом якого ТОВ
"ТК-Домтекс" мало господарські
взаємовідносини з ТОВ "Атлантік-сіті",
TOB "Аква Ресурс", TOB "Вакко", TOB "Фірма
П.С.В.", порядок оподаткування податком
на додану вартість та податком на
прибуток підприємств, платники податку
на додану вартість та податку на
прибуток підприємств, їх права та
обов'язки визначались, відповідно,
Законом України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 №168/97-ВР (далі -
Закон №168/97-ВР), Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 08.12.1994 №334/94-ВР (далі - Закон №334/94-ВР),
а також Податковим кодексом України
від 02.12.2010 №2755-VI, який набрав чинності з
01.01.2011 (з наступними змінами і
доповненнями).

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
№334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу - сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 Закону №334/94-ВР встановлено,
що не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з пунктом 135.1 статті 135
Податкового кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135
Податкового кодексу України
встановлено, що інші доходи включають
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Згідно зі статтею 138 Податкового кодекс
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2).

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час за який
проводилась перевірка позивача, за
наслідками якої прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення).
встановлено, що витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, не
можуть підлягати включенню до складу
витрат платника податків.

Відповідно до висновків акта
перевірки, за наслідками якої прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, перевіркою
встановлено порушення ТОВ "ТК-Домтекс"
підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 2774641,00 грн., в тому числі,
за три квартали 2012 року в сумі 2774641,00
грн.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону
№168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№168/97-ВР встановлено, що податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.
Як виняток з цього правила, підставою
для нарахування податкового кредиту
при поставці товарів (послуг) за
готівку чи з розрахунками картками
платіжних систем, банківськими або
персональними чеками у межах граничної
суми, встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника (абзац перший).

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку (абзаци перший-третій).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
зокрема у разі здійснення операцій з
придбання товарів та послуг (підпункт
"а" пункту 198.1). Датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (абзаци
перший-третій) (пункт 198.2). Податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (абзаци перший, другий пункту
198.3, в редакції, чинній на час за який
проводилась перевірка позивача, за
наслідками якої прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення). Не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (пункт 198.6, в редакції,
чинній на час за який проводилась
перевірка позивача, за наслідками якої
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення).

Згідно зі статтею 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка, як встановлено
пунктом 201.10 цієї ж статті є підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.1). Податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця (пункт 201.4).
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (пункт 201.6).

В акті перевірки, за наслідками якої
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, також зазначено
про порушення ТОВ "ТК-Домтекс" пункту
185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3. 198.6 статті
198, статті 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 58728,00
грн., в тому числі, за жовтень 2011 року в
сумі 58728,00 грн.

Частиною другою статті 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV
встановлено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність.

Відповідно до частини першої статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Частиною другою
вказаної статті визначено перелік
обов'язкових реквізитів первинних
документів: назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Наведені положення Податкового
кодексу України, Законів України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", "Про податок на
додану вартість", "Про оподаткування
прибутку підприємств" дають підстави
для висновку, що право на віднесення
витрат до складу валових витрат та
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість обумовлене
придбанням платником податків товарів,
робіт (послуг) з метою їх подальшого
використання в господарській
діяльності та реалізується за
наявності у платника податків належним
чином оформлених первинних документів
і податкових накладних, які
підтверджують проведення
господарських операцій.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі останнього від
02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається зі змісту акта перевірки,
за наслідками якої прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, висновок органу
державної податкової служби про
заниження податку на прибуток за три
квартали 2012 року мотивований тим, що
позивачем не збільшено валовий дохід
підприємства на суму безповоротної
фінансової допомоги, яка утворилася
внаслідок не включення суми
заборгованості до складу інших доходів
по неоплаченим векселям, наданим TOB
"ТК-Домтекс" в рахунок оплати за товар
його контрагентам ТОВ "Атлантік-сіті",
TOB "Аква Ресурс", TOB "Вакко", TOB "Фірма
П.С.В.", яка набула статусу безнадійної,
оскільки TOB "Атлантік-сіті" та ТОВ "Аква
Ресурс" визнані банкрутами, а ТОВ
"Вакко" та TOB "Фірма П.С.В." мають стан
припинених.

З матеріалів справи судом встановлено,
що між ТОВ "ТК-Домтекс" (Покупець) та TOB
"Вакко" (Продавець) укладено договір
купівлі-продажу від 29.05.2009 №405,
відповідно до умов якого Продавець
продає, а Покупець приймає та сплачує
за текстильні вироби згідно замовлення
на умовах DDU (склад Покупця) (пункт 1.1
Договору). Відпуск товару здійснюється
на підставі накладної, яка має
відповідати замовленню. Продавець
доставляє товар по накладній згідно з
замовленням (пункти 2.2, 2.3 Договору).

Відповідно до додаткової угоди до
вказаного договору до пункту 3.1
Договору внесено зміни згідно з якими
Покупець оплачує товар протягом строку
дії цього договору шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Продавця, вказаний у пункті 9
даного Договору або шляхом розрахунку
з Продавцем векселями.

Згідно з актом прийому-передачі
простих векселів до зазначеного
договору від 05.05.2010 позивач в рахунок
оплати за отриманий товар передав ТОВ
"Вакко" 16 простих векселів серії АА
№1621 на загальну суму 6203818,88 грн.

На підтвердження фактичного виконання
укладеного між ТОВ "ТК-Домтекс" та TOB
"Вакко" договору купівлі-продажу від
29.05.2009 №405 позивачем надано належним
чином оформлені первинні документи, а
саме: накладні та податкові накладні, з
яких убачається придбання ТОВ
"ТК-Домтекс" у ТОВ "Вакко" текстильних
виробів (подушки, ковдри, рушники,
серветки, простирадла, халати, платки,
постільні комплекти, матраци, пледи,
покривала, кухонні вироби). Про
подальшу реалізацію позивачем
зазначеної продукції свідчать надані
ним копії накладних та довіреностей на
отримання від ТОВ "ТК-Домтекс"
товарно-матеріальних цінностей, згідно
з якими ТОВ "ТК-Домтекс" реалізовувало
текстильні вироби аналогічні тим, які
ним були придбані у ТОВ "Вакко" своїм
контрагентам - ВАТ "Універмаг "Дитячий
світ", ВАТ "Торгівельна фірма "Явір", ТОВ
"Фасон ММ", ПП "Проспер", МП "МЛС", ТОВ "НЕП"
ЛТД, ТОВ "Терра Центр" та ін.

Між ТОВ "ТК-Домтекс" (Покупець) та TOB
"Фірма П.С.В." (Продавець) було укладено
договір купівлі-продажу від 01.09.2010
№0109101, відповідно до умов якого
подавець продає, а покупець приймає та
сплачує за текстильні вироби,
іменовані у подальшому товар, згідно
замовлення на умовах DDU (склад Покупця)
(пункт 1.1 Договору). Відпуск товару
здійснюється на підставі накладної,
яка має відповідати замовленню.
Продавець доставляє товар по накладній
згідно з замовленням (пункти 2.2, 2.3
Договору). Оплата кожної партії товару
здійснюється покупцем на умовах і в
порядку, зазначених в накладних на цю
партію товару, шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок продавця,
вказаний у п. 9.2 даного Договору, або
шляхом вексельного розрахунку з
продавцем (пункт 3.1 Договору).

В рахунок оплати за отриманий товар TOB
"ТК-Домтекс" передало TOB "Фірма П.С.В." 12
простих векселів серії АА №1863 на
загальну суму 4690839,25 грн., які вилучені у
позивача на підставі протоколу обшуку
від 14.03.2012.

Фактичне виконання укладеного між ТОВ
"ТК-Домтекс" та TOB "Фірма П.С.В." договору
купівлі-продажу від 01.09.2010 №0109101
підтверджується наданими позивачем
належним чином оформленими накладними
та податковими накладними з яких
убачається придбання ТОВ "ТК-Домтекс" у
ТОВ "Фірма П.С.В." тканини, сатину, бязі,
полікотону, ситцю, який в подальшому
передавався позивачем в переробку на
готову продукцію до ПП "АРТ Дизайн", СПД
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ЗАТ
"Хмельницька трикотажна фабрика", ПП
ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, що підтверджується
наданими позивачем актами відпуску у
виробництво та актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг).

Між ТОВ "ТК-Домтекс" (Покупець) та ТОВ
"Атлантік-сіті" (Продавець) укладено
договір купівлі-продажу від 25.03.2011
№25/03/11, відповідно до умов якого
подавець продає, а покупець приймає та
сплачує за текстильні вироби,
іменовані у подальшому товар, згідно
замовлення на умовах СІР (склад
Покупця) (пункт 1.1 Договору). Відпуск
товару здійснюється на підставі
накладної, яка має відповідати
замовленню. Продавець доставляє товар
по накладній згідно з замовленням
(пункти 2.2, 2.3 Договору). Оплата кожної
партії товару здійснюється покупцем на
умовах відстрочення платежу протягом 90
календарних днів з дати отримання
товару шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок продавця, вказаний у
п. 9.1 даного Договору, або шляхом
вексельного розрахунку з продавцем
(пункт 3.1 Договору).

Згідно з актом прийому-передачі
векселів від 27.06.2012 в рахунок оплати за
отриманий товар TOB "ТК-Домтекс" передало
TOB "Атлантік-сіті" 8 простих векселів
серії АА №1208 на суму 2534249,40 грн.

На підтвердження фактичного виконання
укладеного між ТОВ "ТК-Домтекс" та TOB
"Атлантік-сіті" договору
купівлі-продажу від 25.03.2011 №25/03/11
позивачем надано належним чином
оформлені первинні документи, а саме:
накладні та податкові накладні, з яких
убачається придбання ТОВ "ТК-Домтекс" у
ТОВ "Атлантік-сіті" текстильних виробів
(килимки, рушники, серветки,
простирадла, пелюшки, сукні, піжами).
Про подальшу реалізацію позивачем
зазначеної продукції свідчать надані
ним копії накладних та довіреностей на
отримання від ТОВ "ТК-Домтекс"
товарно-матеріальних цінностей, згідно
з якими ТОВ "ТК-Домтекс" реалізовувало
текстильні вироби аналогічні тим, які
ним були придбані у ТОВ "Атлантік-сіті"
своїм контрагентам - ТОВ "Аларіс ІІ", ТОВ
"Експансія", ТОВ "Мето Кеш енд Кері
Україна", ТОВ "Мерак", ТОВ "Норман Плюс",
ТОВ "Фоззі-Фуд", ПП
"Обухівміськвторресурси".

Між позивачем (Покупець) та ТОВ "Аква
Ресурс" (Продавець) укладено договір
купівлі-продажу від 26.03.2012 №26/03/12
відповідно до умов якого подавець
продає, а покупець приймає та сплачує
за текстильні вироби, іменовані у
подальшому товар (пункт 1.1 Договору).
Відпуск товару здійснюється на
підставі накладної, яка має
відповідати замовленню. Продавець
доставляє товар по накладній згідно з
замовленням (пункти 2.2, 2.3 Договору).
Оплата кожної партії товару
здійснюється покупцем на умовах
відстрочення платежу протягом 90
календарних днів з дати отримання
товару шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок продавця, вказаний у
п. 9.1 даного Договору, або шляхом
вексельного розрахунку з продавцем
(пункт 3.1 Договору).

Згідно з актом прийому-передачі
векселів від 16.07.2012 в рахунок оплати за
отриманий товар TOB "ТК-Домтекс" передало
TOB "Аква Ресурс" 1 простий вексель серії
АА №1538209 на суму 299967,12 грн.

На підтвердження фактичного виконання
укладеного між ТОВ "ТК-Домтекс" та TOB
"Аква Ресурс" договору купівлі-продажу
від 26.03.2011 №26/03/12 позивачем надано
належним чином оформлені первинні
документи, а саме: видаткову накладну
та податкову накладну, з яких
убачається придбання ТОВ "ТК-Домтекс" у
ТОВ "Аква Ресурс" текстильних виробів
(піжами, простирадла, рушники, пледи,
подуши, халати, ковдри, сорочки). Про
подальшу реалізацію позивачем
зазначеної продукції свідчать надані
ним копії накладних та довіреностей на
отримання від ТОВ "ТК-Домтекс"
товарно-матеріальних цінностей, згідно
з якими ТОВ "ТК-Домтекс" реалізовувало
текстильні вироби аналогічні тим, які
ним були придбані у ТОВ "Аква Ресурс"
своїм контрагентам - ФОПБ рицина З.Ю.,
ТОВ "ТК-Домашній текстиль", ФОП ОСОБА_9,
ФОП ОСОБА_10

За висновком суду, зазначені докази є
належними та достатніми для
підтвердження фактичного здійснення
господарських операцій щодо придбання
ТОВ "ТК-Домтекс" товарів у ТОВ
"Атлантік-сіті", TOB "Аква Ресурс", TOB
"Вакко", TOB "Фірма П.С.В." та подальшого
використання позивачем придбаних
товарів у своїй господарській
діяльності.

Як уже зазначалось, висновок органу
державної податкової служби про
заниження податку на прибуток за три
квартали 2012 року мотивований тим, що
позивачем не збільшено валовий дохід
підприємства на суму безповоротної
фінансової допомоги, яка утворилася
внаслідок не включення суми
заборгованості до складу інших доходів
по неоплаченим векселям, наданим TOB
"ТК-Домтекс" в рахунок оплати за товар
його контрагентам ТОВ "Атлантік-сіті",
TOB "Аква Ресурс", TOB "Вакко", TOB "Фірма
П.С.В.", яка набула статусу безнадійної,
оскільки TOB "Атлантік-сіті" та ТОВ "Аква
Ресурс" визнані банкрутами, а ТОВ
"Вакко" та TOB "Фірма П.С.В." мають стан
припинених.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135
Податкового кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135
Податкового кодексу України
встановлено, що інші доходи включають,
в тому числі, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді.

Згідно з абзацом п'ятим підпункту 14.1.257
пункту 14.1 Податкового кодексу України
безповоротна фінансова допомога - це
сума заборгованості одного платника
податків перед іншим платником
податків, що не стягнута після
закінчення строку позовної давності.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про цінні папери і фондову біржу" від
23.02.2006 № 3480-IV (в редакції, чинній на
момент виникнення між сторонами
спірних відносин) вексель - цінний
папір, який засвідчує безумовне
грошове зобов'язання векселедавця
сплатити після настання строку
визначену суму грошей власнику векселя
(векселедержателю).

Частиною першою статті 4 Закону України
"Про обіг векселів в Україні" від 05.04.2001
№ 2374-IIІ (в редакції, чинній на момент
виникнення між сторонами спірних
відносин) визначено, що видавати
переказні і прості векселі можна лише
для оформлення грошового боргу за
фактично поставлені товари, виконані
роботи, надані послуги.

Згідно зі статтею 77 Уніфікованого
закону про переказний та простий
векселі, ратифікованого Верховною
Радою України Законом України від
06.07.1999 № 826-XIV "Про приєднання України до
Женевської конвенції 1930 року, якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі"
(набув чинності для України 06.01.2000), до
простих векселів застосовуються такі ж
положення, що стосуються переказних
векселів, тією мірою, якою вони є
сумісними з природою цих документів, а
саме положення щодо: індосаменту
(статті 11-20); строку платежу (статті 33-37);
платежу (статті 38-42); права регресу у
разі неплатежу (статті 43-50, 52-54); платежу
у порядку посередництва (статті 55, 59-63);
копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69);
позовної давності (статті 70 і 71);
неробочих днів, обчислення строків і
заборони пільгових строків (статті 72, 73
і 74).

Відповідно до частини третьої статті 4
Закону України "Про обіг векселів в
Україні" у разі видачі (передачі)
векселя відповідно до договору
припиняються грошові зобов'язання щодо
платежу за цим договором та виникають
грошові зобов'язання щодо платежу за
векселем.

Частиною першою статті 34 Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі визначено, що переказний
вексель строком за пред'явленням
підлягає оплаті при його пред'явленні.
Він повинен бути пред'явлений для
платежу протягом одного року віддати
його складання.

Згідно з частиною першою статті 70
Уніфікованого закону позовні вимоги до
акцептанта, які випливають з
переказного векселя, погашаються із
закінченням трьох років, які
обчислюються від дати настання строку
платежу.

Аналіз наведених вище норм Закону
України "Про обіг векселів в Україні" та
уніфікованого закону про переказний та
простий векселі дає підстави для
висновку, що початок перебігу позовної
давності у три роки щодо погашення
грошових зобов'язань за простим
векселем пов'язується з настанням
строку платежу за таким векселем.

При цьому, лише після закінчення трьох
років із дня настання терміну платежу
за векселем у випадку його непогашення
сума заборгованості за таким векселем
є безповоротною фінансовою допомогою,
тому платник податку - емітент повинен
включити суму такої заборгованості до
складу доходів за підсумками звітного
податкового періоду, у якому така
заборгованість визнана безповоротною
фінансовою допомогою.

Разом з тим, безповоротна фінансова
допомога у платника податку (боржника)
може виникнути й у разі припинення
господарського зобов'язання у зв'язку з
неможливістю його виконання через
ліквідацію суб'єкта господарювання,
якщо не допускається
правонаступництво за цим
зобов'язанням.

Відповідно до частини другої статті 104
Цивільного кодексу України, юридична
особа є такою, що припинилася, з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення.

Водночас, слід враховувати, що у
правовідносинах, що виникають з обігу
простих векселів, ліквідація
векселедержателя такого векселя та
відсутність у нього правонаступників
не завжди може бути підставою для
припинення зобов'язань векселедавця.

Особливістю простого векселя є те, що
боржником завжди є векселедавець.
Векселетримач може використовувати
простий вексель у розрахунках зі
своїми контрагентами, при цьому
переводячи власну заборгованість на
векселедавця. У такому випадку
припиняється право вимоги одного
кредитора і виникає право вимоги у
іншого кредитора. Отже, вексель може і
надалі використовуватися в обігу до
закінчення строку платежу за ним.

Матеріалами справи підтверджується, що
ТОВ "ТК-Домтекс" в рахунок оплати за
отриманий товар на підставі
відповідних договорів купівлі-продажу
передав: ТОВ "Вакко" 16 простих векселів
за пред'явленням від 05.05.2010 серії АА
№1621 на загальну суму 6203818,88 грн.;
TOB "Фірма П.С.В." 12 простих векселів за
пред'явленням від 22.03.2011 серії АА
№1863 на загальну суму 4690839,25 грн.;
TOB "Атлантік-сіті" 8 простих векселів за
пред'явленням від 27.06.2012 серії АА
№1208 на суму 2534249,40 грн.; TOB "Аква
Ресурс" 1 простий вексель за
пред'явленням від 16.07.2012 серії АА №1538209
на суму 299967,12 грн.

Таким чином, строк пред'явлення платежу
за векселями від 05.05.2010 серії АА
№1621, виданими позивачем ТОВ
"Вакко"- до 05.05.2011, від 22.03.2011 серії АА
№1863, виданими позивачем ТОВ
"Фірма П.С.В." - до 22.03.2012, від 27.06.2012 серії
АА №1208, виданими позивачем ТОВ
"Атлантік-сіті" - до 27.06.2013, від 16.07.2012
серії АА №1538209, виданим позивачем ТОВ
"Аква Ресурс" - до 16.07.2013.

Враховуючи загальний строк позовної
давності у три роки, встановлений
статтею 257 Цивільного кодексу України,
пред'явлення вимоги платежу за
векселями від 05.05.2010 серії АА №1621,
виданими позивачем ТОВ "Вакко",
становить відповідно до 05.05.2014, від
22.03.2011 серії АА №1863, виданими
позивачем ТОВ "Фірма П.С.В." - до 22.03.2015,
від 27.06.2012 серії АА №1208, виданими
позивачем ТОВ "Атлантік-сіті" - до 27.06.2016,
від 16.07.2012 серії АА №1538209, виданим
позивачем ТОВ "Аква Ресурс" - до 16.07.2016.

Разом з тим, з наявних у матеріалах
справи актів пред'явлення векселя до
платежу, актів прийому-передачі
оплачених векселів, виписок з
банківського рахунку позивача
убачається, що видані ним ТОВ
"Атлантік-сіті" векселі від 27.06.2012 серії
АА №1208, та ТОВ "Аква Ресурс" від
16.07.2012 серії АА №1538209 були погашені у
серпні 2012 року, січні та травні 2013 року,
тобто навіть до настання строку
платежу за ними.

Щодо векселів від 05.05.2010 серії АА
№1621, виданими позивачем ТОВ
"Вакко" та векселів від 22.03.2011 серії АА
№1863, виданими позивачем ТОВ
"Фірма П.С.В.", то у матеріалах справи
відсутні будь-які докази пред'явлення
вказаних векселів позивачу для
платежу, погашення позивачем
зазначених векселів.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АВ
№519892, ТОВ "Фірма П.С.В." припинено 27.11.2012
на підставі судового рішення про
визнання юридичної особи банкрутом,
про що внесено до реєстру відповідний
запис №10433541.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АВ №519890, ТОВ
"Вакко" припинено 09.08.2012 на підставі
судового рішення про визнання
юридичної особи банкрутом, про що
внесено до реєстру відповідний запис
№0031688.

Водночас, як зазначено в ухвалі
Господарського суду Дніпропетровської
області від 15.11.2012 в справі №29/5005/11164/2011
за позовом ПАТ "Фінансові комерційні
ініціативи" до ТОВ "Фірма П.С.В." про
визнання банкрутом, якою ТОВ "Фірма
П.С.В." визнано банкрутом та
ліквідовано, з ліквідаційного балансу
вбачається, що у банкрута відсутні
будь-які товарно-матеріальні цінності
та інші активи, які належать банкруту
на праві власності чи повного
господарського відання.

Аналогічні відомості стосовно ТОВ
"Вакко" містяться в ухвалі
Господарського суду Запорізької
області від 01.08.2012 в справі №5009/1646/12,
якою ТОВ "Вакко" визнано банкрутом та
ліквідовано.

За висновком суду, зазначені докази є
достатніми для підтвердження тієї
обставини, що на момент припинення ТОВ
"Вакко" та ТОВ "Фірма П.С.В." вказані
товариства були векселедержателями
виданих їм ТОВ "ТК-Домтекс" векселів.
Тому вважати, що з моментом припинення
ТОВ "Вакко" та ТОВ "Фірма П.С.В." у
позивача виникла безповоротна
фінансова допомога у зв'язку з
непогашенням виданих ним ТОВ "Вакко" та
ТОВ "Фірма П.С.В." векселів, підстави
відсутні.

Отже, враховуючи вищезазначене,
викладені в акті перевірки, за
наслідками якої прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення,
висновки контролюючого органу про не
збільшення позивачем у період, за який
проводилась перевірка, валового доходу
підприємства на суму безповоротної
фінансової допомоги, яка утворилася
внаслідок не включення суми
заборгованості до складу інших доходів
по неоплаченим векселям, наданим TOB
"ТК-Домтекс" в рахунок оплати за товар
його контрагентам ТОВ "Атлантік-сіті",
TOB "Аква Ресурс", TOB "Вакко", TOB "Фірма
П.С.В.", яка набула статусу безнадійної,
оскільки TOB "Атлантік-сіті" та ТОВ "Аква
Ресурс" визнані банкрутами, а ТОВ
"Вакко" та TOB "Фірма П.С.В." мають стан
припинених, є безпідставними, відтак
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва
Державної податкової служби від 04.02.2013
№/1767, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
4161961,50 грн., в тому числі, 2774641 грн. за
основним платежем та 1387320,50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), підлягає скасуванню.

На підтвердження господарських
відносин з ТОВ "Віннерком" позивачем
надано договір купівлі-продажу від
20.06.2011 №20/06/11 відповідно до умов якого
ТОВ "Віннерком" (Подавець) продає, а ТОВ
"ТК-Домтекс" (Покупець) приймає та
сплачує товари згідно з замовленням на
умовах СІР (пункт 1.1 Договору). Відпуск
товару здійснюється на підставі
накладної, яка має відповідати
замовленню. Продавець доставляє товар
по накладній згідно з замовленням
(пункти 2.2, 2.3 Договору). Оплата кожної
партії товару здійснюється покупцем на
умовах відстрочення платежу протягом 90
календарних днів з дати отримання
товару шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок продавця, вказаний у
п. 9.1 даного Договору, шляхом
вексельного розрахунку з продавцем,
або в будь-якій іншій формі, не
забороненій чинним законодавством
України (пункт 3.1 Договору).

На підтвердження фактичного виконання
зазначеного договору позивачем надано
належним чином оформлені первинні
документи, а саме: накладну від 06.09.2011
№РН-0000077 на суму 352371,49 грн., в тому числі,
58728,58 грн. ПДВ, відповідну їй податкову
накладну від 06.09.2011 №48 на суму 352371,49
грн., в тому числі, 58728,58 грн., з яких
убачається придбання ТОВ "ТК-Домтекс" у
ТОВ "Віннерком" текстильних виробів.

Відсутність відповідних документів
первинного бухгалтерського чи
податкового обліку, їх недостатність
чи не відповідність встановленим
Податковим кодексом України та Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" вимогам
відповідачем під час проведення
перевірки не встановлено, в акті
перевірки відповідних висновків не
зроблено, доказів на підтвердження
вказаних обставин під час судового
розгляду відповідачем не надано.

Також, перевіркою не встановлено
дефектів у правовому статусі платника
податків - ТОВ "Віннерком", відсутності
у нього свідоцтва платника податку на
додану вартість у період, що
перевірявся. Тому, згідно з пунктами
201.1, 201.4 статті 201 ПК України зазначене
підприємство мало право виписувати
податкові накладні, що є підставою для
віднесення позивачем відповідних сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту.

Позивачем надано копію нотаріально
посвідченої заяви директора ТОВ
"Віннерком" Каскеєва А.В. який зазначив,
що власноручно підписував укладений з
позивачем договір купівлі-продажу від
20.06.2011 №20/06/11, накладну від 06.09.2011
№РН-0000077 та податкову накладну від
06.09.2011 №48.

Посилання відповідача в акті
перевірки, за наслідками якої прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, на акт Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва від 22.12.2011 №1646/23-9/36588555
"Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Віннерком" з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 по 30.11.2011 по
взаємовідносинах з ТОВ "МПС Капітал" і
зазначені в ньому обставини не
спростовують наданих позивачем
доказів та не беруться судом до уваги,
оскільки правильність ведення
податкового обліку з податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними засобами доказування,
якими в даному випадку є договір
поставки, видаткові накладні та
податкові накладні, що надавалися
позивачем до перевірки та до суду.

Крім того, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податків, право на податковий
кредит платника податків не може
ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами, в даному випадку, ТОВ
"Віннерком". Відповідно до статті 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачено
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
зобов'язаннями. Аналогічну правову
позицію висловлено також Вищим
адміністративним судом України,
зокрема, в ухвалах суду від 23.02.2012
№К/9991/40332/11, від 23.04.2012 №К/9991/26905/12.

За таких обставин, з урахуванням також
досліджених в судовому засіданні
первинних документів, суд прийшов до
висновку про підтвердження наявними у
матеріалах справи доказами фактичного
здійснення господарських операцій з
придбання позивачем у ТОВ "Віннерком"
товару на підставі договору
купівлі-продажу від 20.06.2011 №20/06/11 та про
правомірність віднесення позивачем до
податкового кредиту за жовтень 2011 року
сплачених у складі вартості придбаних
у ТОВ "Віннерком" товарів сум податку на
додану вартість, відтак податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі міста Києва Державної
податкової служби від 04.02.2013 №/1768,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на 88092,00 грн., в тому числі, 58728,00
грн. за основним платежем та 29364,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд дійшов висновку, що доводи позивача
про протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень є
обґрунтованими, відповідно позов є
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З матеріалів справи убачається, що
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 2294,00 грн. (квитанція від 07.03.2013
№38). Оскільки, позов задоволено
повністю, то на користь позивача слід
присудити понесені ним судові витрати
в розмірі 2294,00 грн.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТК-Домтекс" задовольнити повністю.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі міста Києва Державної
податкової служби від 04.02.2013 №/1767
та №/1768.

Присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТК-Домтекс" понесені ним судові
витрати в сумі 2294,00 грн. (дві тисячі
двісті дев'яносто чотири грн. 00 коп.) за
рахунок Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання
Державною казначейською службою
України (відповідним підрозділом
Державної казначейською службою
України).

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Л.О. Маруліна