Справа № 822/3391/14
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3391/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року 16:40м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
А.М. при секретаріБачку А.М. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сансервіс" до
Хмельницької митниці Міндоходів
про визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою
відповідальністю "Сансервіс"
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Хмельницької митниці
Міндоходів , в якому просить визнати
неправомірними дії відповідача щодо
неприйняття митної вартості товару за
основним методом та визначення митної
вартості за третім методом; визнати
протиправними та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів №
400040000/2014/000007/1, а також картку відмови №
400040000/2014/00007; зобов'язати відповідача
зарахувати неправомірно сплачені
позивачем кошти у розмірі 18913 грн. 64 коп.
в рахунок майбутніх платежів позивача
з митного оформлення (розмитнення)
товарів; судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що відповідачем прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
400040000/2014/000007/1 від 14.02.2014 року та
самостійно визначено митну вартість за
третім методом у значно вищому розмірі,
аніж задекларований, а також оформлено
картку відмови № 400040000/2014/00007, якою ТОВ
"Сансервіс" зобов`язано задекларувати
митну вартість, визначену у
вищезазначеному рішенні. Зазначає, що
при розмитненні у митній декларації
містились усі відомості про товар,
відомості про нарахування митних та
інших платежів тобто митна декларація
складена у повній відповідності до
вимог ст.257 МКУ та подавалась разом з
документами, передбаченими ч.2 ст.53 МКУ,
перелік яких є вичерпним.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд їх задоволити, посилаючись
на викладені в позовній заяві
обставини.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
подав письмове заперечення в якому
зазначив, що за результатами контролю
митницею встановлено, що надані до
митного оформлення документи за митною
декларацією від №400040000/2013/007057 від 12.02.2014
року не містили всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті
(документи, що містять відомості про
вартість пакування, страхування,
навантаження, вивантаження та обробку
оцінюваних товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або місця ввезення на митну територію
України). Відповідно до п.5.1 контракту
№14/10/2013 від 14 жовтня 2013 року, постачання
товару здійснювалось на умовах EXW. Istanbul.
При поясненні умов постачання
застосовуються положення
"Інкотермс-2010". На умовах "франко-завод"
покупець несе всі витрати і ризики у
зв`язку із перевезенням товарів з
підприємств продавця до місця
призначення. Договором
транспортно-експедиційних послуг №25/10
від 15.10.2013 року, укладеного між
позивачем (замовник) та ОСОБА_4
(експедитор), встановлено, що до
обов'язків експедитора належить
забезпечити наявність страхування CMR
на кожне окреме перевезення у
міжнародному сполученні, наявність
такого страхування має бути
підтверджена документально (п. 2.2.5).
Згідно з п.3.4. вказаного договору,
вартість послуг з урахування
страхування, фрахту, всіх додаткових
платежів, податків, зборів
узгоджується сторонами в Заявках, що є
невід'ємною частиною дійсного
Договору. Зазначає, що в довідці про
транспортні витрати від 07.02.2014 року
№б/н не враховано всі понесені затрати,
що суперечить умовам договору
транспортно-експедиційних послуг від
25.10.2013 року №25/10. Відповідно до договору
на перевезення вантажів у міжнародному
автомобільному сполученні та по
території України від 15.10.2013 року №15/10
передбачено обов'язки експедитора, а
саме організовує
навантаження/розвантаження.

Також відповідно до зазначеного
договору в обов'язки експедитора
входить упаковка і кріплення вантажу.
Стверджує, що в жодному документі
(зовнішньоекономічному договорі
(контракті), рахунку-фактурі (інвойсі)
та пакувальному листі) не зазначено
вартість упаковки, що включена в
фактурну вартість товарів, а тому
просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ
"Сансервіс" (покупець) та підприємством
"IDEVIT SERAMIK SAN.VE TIC. A.S." (Туреччина)
(продавець) 14 жовтня 2013 року укладено
контракт №14/10/2013, відповідно до умов
якого продавець продає, а покупець
купує товар за цінами, зазначеними у
рахунку-фактурі, на умовах постачання
EXW. Istanbul.

12 лютого 2014 року ТОВ "Сансервіс" подало
до митного оформлення ЕМД №400040000/2014/000705
до М/п "Славута Хмельницької митниці
Міндоходів на митне оформлення партії
товару.

14 лютого 2014 року М/п "Славута
Хмельницької митниці Міндоходів
Державної митної служби України було
винесено рішення 400040000/2014/000007/1 від
14.02.2014 року про коригування митної
вартості товарів, в якій митний орган
самостійно визначив митну вартість
товару за другорядним методом за ціною
договору щодо подібних товарів та
виставлено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №400040000/2014/00007.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, порядок декларування митної
вартості товарів при їх ввезенні в
Україну регулюється ст.ст. 257-269 Митного
кодексу України (далі - МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Відповідно до п.п.1-3 ч. 5 ст. 54 МК України
орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України У разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до картки відмови
№400040000/2014/00007 позивач одночасно з
митною декларацією подав до митного
оформлення наступні документи: картку
обліку, яка здійснює операції з
товарами 400/2013/0000030 від 16.01.2014 року;
міжнародну автомобільну накладну (CMR) А
№328116 від 08.02.2014 року; книжку МДП (Carnet TIR)
АХ.75394348 від 08.02.2014 року; довідку про
транспорті витрати від 07.02.2014 року;
заявку №05/02 від 05.02.2014 року; платіжне
доручення №0602 від 06.02.2014 року;
рахунок-фактуру №1-СС від 07.02.2014 року;
прайс-лист б/н від 10.12.2013 року;
рахунок-фактуру (інвойс) А 050782 від 07.02.2014
року; пакувальний лист б/н від 07.02.2014
року; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) №1 від 12.12.2013 року;
зовнішньоекономічний договір № 14/102013
від 14.10.2013 року; договір про надання
послуг митного брокера № 2 від 15.01.2014
року; договір (контракт) про
перевезення №15/10 від 15.10.2013 року;
договір (контракт) про перевезення №25/10
від 25.10.2013 року; інформацію про
позитивні результати здійснення
фітосанітарного контролю товару № 2730
від 08.02.2014 року; інформацію про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару № 2730
від 08.02.2014 року; резервну позицію № 915
від 26.07.2001 року; сертифікат про
походження товару.

За результатами контролю митницею
встановлено, що надані до митного
оформлення документи за митною
декларацією від 12.02.2014 року
№400040000/2013/007057 містять розбіжності та не
містять всіх відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 54, ч. 2, ч.
3 ст. 53 МК України.

Крім того відповідачем було надано
повідомлення від митниці декларанту
19914 - ТОВ "Сансервіс" про необхідність
подати додаткові документи: страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування; виписку з бухгалтерської
документації; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товарів або сировини.

Листом від 13.02.2014 року №13/02 на
електронне повідомлення декларанту 19914
уповноваженою особою декларанта
(представником митного брокера ТОВ
"ЕПАС") І.В. Поліщук було повідомлено про
те, що митниці був наданий весь пакет
документів, передбачений ч. 2 ст. 53 МК
України. Також вказав, що під час
декларування була подана довідка про
транспортні витрати від 07.02.2014 року, в
якій вказано, що страхування не
проводилося. Зазначив, що відповідно до
ч. 5 ст. 53 МК України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК
України).

13.02.2014 року відповідачем було надано
повідомлення від митниці декларанту
19965 з інформацією про те, що відповідно
до умов зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 14.10.2013 року
№14/10/2013 поданого декларантом разом з
ЕМД від 12.02.2014 №400040000/2014/000705 визначено,
що умовами поставки є EXW Istanbul (пп.5.1. п.5).
При поясненні умов постачання
застосовуються положення "Інкотермс -
2010". На умовах франко-завод (назва місце)
покупець несе всі витрати і ризики у
зв'язку із перевезенням товарів з
підприємств продавця до місця
призначення. При визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювальні товари, відповідно до п. 10
ст. 58 МК України у тому числі додаються
такі витрати (складові митної
вартості): вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням;
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язаних з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України,
витрати на страхування цих товарів.
Договором транспортно-експедиційних
послуг від 25.10.2013 року №25/10 передбачено
забезпечення наявності страхування,
наявність такого страхування має бути
підтверджено документально, вартість
послуг з урахуванням страхування,
фрахту, всіх додаткових платежів,
податків і зборів узгоджується
сторонами в заявках, що є невід'ємною
частиною дійсного договору. Згідно
заявки від 05.02.2014 року №05/02 передбачено,
що вартість послуг по страхуванню та
навантаженню у вартість наданих
транспортних послуг не враховано. В
довідці про транспортні витрати від
07.02.2014 року №б/н не враховано всі
понесені затрати, що суперечить умовам
договору транспортно-експедиційних
послуг від 25.10.2013 року №25/10. Відповідно
до договору на перевезення вантажів у
міжнародному автомобільному
сполученні та по території України від
15.10.2013 року №15/10 передбачено обов'язки
експедитора, а саме організовує
навантаження/розвантаження. також
відповідно до зазначеного договору в
обов'язки експедитора входить упаковка
і кріплення вантажу. В жодному
документі (зовнішньоекономічному
договорі (контракті), рахунку-фактурі
(інвойсі) та пакувальному листі) не
зазначено вартість упаковки, що
включена в фактурну вартість товарів.
Оскільки документи подані згідно ч. 2
ст. 53 МК України містять розбіжності, та
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення митної
вартості.

Отже вимога митного органу, яка була
викладена в повідомлення від митниці
декларанту 19914 - ТОВ "Сансервіс" про
необхідність подати додаткові
документи, а саме: страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування; виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товарів або сировини і доведена до
відома уповноваженої особи декларанта,
виконана не була, що потягло за собою
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів №400040000/2014/000007/1
від 14.02.2014 року. Також в рішенні
зазначено, що метод 1- не застосовано
відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 та ч. 6 ст. 54,
ч.2 ст. 58 МК України. Проведено
консультацію з представником митного
брокера та посадовою особою ТОВ
"Сансервіс". Другорядний метод за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
застосовано через відсутність
інформації в декларанта та митного
органу, щодо оформлення ідентичних
товарів; застосовано другорядний метод
за ціною договору щодо подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, зокрема ЕМД №40040000/2013/007049 від
24.12.2013, ЕМД №400040000/2014/000690 від 12.02.2014.

Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 60 МК України під
подібними (аналогічними) розуміються
товари, які хоч і не однакові за всіма
ознаками, але мають схожі
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, завдяки чому виконують
однакові функції порівняно з товарами,
що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними. Для
визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Суд звертає увагу на те, що позивач, не
погоджуючись із скоригованою митною
вартістю товару, скористався своїм
правом на його митне оформлення у
вільний обіг під гарантійне
зобов'язання.

Відповідно до ст. 57 МК України
Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні;

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем не додано належних доказів
обґрунтування митної вартості за
першим методом, а тому при митному
оформленні та при перевірці
правильності митної вартості товарів,
у митного органу виникли сумніви щодо
вартості імпортованого товару.

У зв'язку з встановленими обставинами,
декларанту, відповідно до п. 3 ст. 53
Митного кодексу України, митницею було
запропоновано надати додаткові
документи, а саме: страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування; виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товарів або сировини.

З огляду на викладене та враховуючи
приписи Митного кодексу України, судом
встановлено, що митний орган в межах
своїх повноважень витребував
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару, оскільки у нього були
обґрунтовані підстави для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Доводи позивача про те, що підстав для
витребування додаткових документів не
було є безпідставними, оскільки саме
митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості
відповідно до норм Митного кодексу
України.

В рішеннях про коригування митної
вартості товару № 400040000/2014/000007/1 від
14.02.2014 року, відповідачем надано
обґрунтування щодо неможливості
застосування методу визначення митної
вартості товару зазначеного
декларантом. Так само, при здійсненні
митної оцінки Хмельницькою митницею не
застосовано додатковий другий метод, з
огляду на відсутність цінової
інформації щодо ідентичних товарів (у
відповідності до статей 58, 59 МК
України).

Зважаючи на дані обставини
Хмельницькою митницею було прийнято
рішення про визначення митної вартості
товарів за єдино можливим у даному
випадку методом визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів.

З огляду на викладене, є безпідставним
посилання позивача на те, що
Хмельницькою митницею застосовано
другорядний метод за ціною договору
щодо подібних товарів без надання
оцінки попереднім, оскільки обставини
щодо неможливості їх застосування
викладено в рішеннях.

Крім того, суд не приймає до уваги
посилання представника позивача на не
проведення консультації з
представником митного брокера,
оскільки в рішенні про коригування
митної вартості №400040000/2014/000007/1 від
14.02.2014 року в графі 33 вказано, що
проведено консультацію з
представником митного брокера та
посадовою особою ТОВ "Сансервіс", що
підтверджується підписом Поліщук Інни
Вікторівни 14.02.2014 року.

Судом встановлено, що картка відмови №
400040000/2014/00007 оформлена відповідно до
вимог митного законодавства України.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Суд вважає, що відповідачем доведена
правомірність прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів №
400040000/2014/000007/1 від 14.02.2014 року, а також
картки відмови № 400040000/2014/00007, а тому
позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 53, 54, 57, 60 МК України,
ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, ст. 19
Конституції України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю "Сансервіс"
до Хмельницької митниці Міндоходів про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09
вересня 2014 року

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя А.М. Ковальчук