Справа № 2а-4579/11/0308
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
Справа №
85902/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Міністерства з надзвичайних
ситуацій України на постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 26.05.2011 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства з надзвичайних ситуацій
України, Волинської обласної
державної адміністрації, Головного
управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Волинської обласної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та стягнення
компенсації за самостійно збудоване
житло,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Волинського окружного
адміністративного суду з позовом до
Волинської обласної державної
адміністрації, Головного управління
праці, соціальних питань та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Волинської
обласної державної адміністрації про
визнання дій неправомірними та
стягнення компенсації за самостійно
збудоване житло.

Позовні вимоги мотивував тим, що на
момент аварії на Чорнобильській АЕС
він проживав в с. Красноволя
Маневицького району Волинської
області, яке відноситься до зони
гарантованого добровільного
відселення. Згідно направлення
Волинської обласної державної
адміністрації від 22.02.2001 року ВЛ №1897
він переселився в с. Рованці Луцького
району у збудований за власні кошти
будинок.

Актом оціночної комісії Луцької РДА,
складеного відповідно до п.3 ст.32 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
встановлено, що вартість збудованого
ним приватного домоволодіння за
адресою: с. Рованці Луцького району,
вул. Будівельна, 66 становить 28716 грн.
Вважає, що відповідно до вказаної норми
закону він має право на відшкодування
вартості збудованого домоволодіння в
розмірах, визначених місцевими радами.
Позивач неодноразово звертався до
Волинської обласної державної
адміністрації з вимогою про виплату
йому компенсації за збудований
будинок, однак в цьому йому було
відмовлено.

Просив визнати неправомірною
бездіяльність Волинської обласної
державної адміністрації щодо
невиплати йому компенсації за
збудоване житло в розмірі 8691 грн. та
зобов'язати Волинську обласну державну
адміністрацію виплатити йому 8691 грн. у
відшкодування витрат за збудований за
власні кошти будинок.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 11.02.2011 року
в якості другого відповідача у справі
залучено Міністерство надзвичайних
ситуацій України.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011 року
адміністративну справу передано за
підсудністю Луцькому міськрайонному
суду .

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26.05.2011 року
позов задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність
Міністерства надзвичайних ситуацій
України щодо невідшкодування ОСОБА_1
вартості самостійно збудованого житла.

Зобов`язано Міністерство надзвичайних
ситуацій України перерахувати
цільовим призначенням кошти на рахунок
Волинської обласної державної
адміністрації для відшкодування
ОСОБА_1 вартості самостійно
збудованого житла в розмірі 8691 (вісім
тисяч шістсот дев'яносто одна) гривня
відповідно до положень ст. 32 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Волинську обласну державну
адміністрацію після перерахування
Міністерством надзвичайних ситуацій
України коштів з відповідним цільовим
призначенням відшкодувати ОСОБА_1
вартість самостійно збудованого житла
в розмірі 8691 (вісім тисяч шістсот
дев'яносто одна) гривня відповідно до
положень ст. 32 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило Міністерство надзвичайних
ситуацій України, яке в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нове рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд не взяв до уваги відсутності
відповідного бюджетного призначення,
порушив черговість забезпечення
громадян, потерпілих від аварії на
ЧАЕС, житлом, неповно дослідив порядок
забезпечення житлом громадян цієї
категорії та прийшов до
необґрунтованого висновку про
неправомірну бездіяльність
міністерства.

Особи, які беруть участь в розгляді
справи, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, в
судове засідання не прибули, що дає
підстави для розгляду справи в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», кожен
громадянин, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, має право на підставі
наданої йому об'єктивної інформації
про радіаційну обстановку, дози
опромінення і можливі їх наслідки для
здоров'я самостійно приймати рішення
про дальше проживання на цій території
чи відселення. Громадянам, які прийняли
рішення про виїзд із зони
гарантованого добровільного
відселення, створюються умови для
відселення.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 32 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які збудували чи купили за
власні кошти жилі будинки садибного
типу з надвірними будівлями, а також
жилі приміщення в будинках
житлово-будівельних (житлових)
кооперативів, відшкодовується їх
вартість у розмірах, визначених
місцевими Радами народних депутатів за
обраним місцем проживання. Кабінет
Міністрів України виділяє Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласним, Київській і Севастопольській
міським державним адміністраціям, на
територію яких самостійно
переселяються (переселилися) громадяни
відповідно до статті 4 цього Закону,
капіталовкладення для придбання житла.
Розмір і порядок виділення коштів для
будівництва житла встановлюються
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською і
Севастопольською міськими державними
адміністраціями. Кошти на будівництво
житла відраховуються з загальних
капіталовкладень, які виділяються
Кабінетом Міністрів України для
будівництва житла.

В справі встановлено, що згідно з
направленням Волинської обласної
державної адміністрації від 22.02.2001 року
ВЛ №1897 ОСОБА_1 переселився з с.
Красноволя Маневицького району
Волинської області відповідно до ст.4
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в зв'язку з чим йому було
надано право на одержання, будівництво
або придбання житла в Луцькому районі
Волинської області (а.с.4).

З моменту переселення ОСОБА_1
зареєстрований і проживав один в
самостійно збудованому, належному йому
на праві власності будинку в АДРЕСА_1 .

17.02.2003 року, 22.05.2005 року Луцькою районною
державною адміністрацією були внесені
клопотання Головному управлінню праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи про
виділення коштів ОСОБА_1 на
відшкодування вартості збудованого
ним житла на підставі розпорядження
голови райдержадміністрації від 17.02.2003
року №35 «Про затвердження акту оцінки
вартості житлового будинку і надвірних
будівель і споруд гр. ОСОБА_1» та заяви
позивача від 10.02.2003 року (а.с.5-8).

Відповідно до Акту оцінки вартості
житлового будинку і надвірних будівель
і споруд гр. ОСОБА_1 , затвердженого
розпорядження голови
райдержадміністрації від 17.02.2003 року
№35 (а.с.9-10) вартість збудованого
позивачем житлового будинку та
надвірних будівель становить 28716 грн.
Відповідно до ст.32 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
відшкодовується вартість житлового
будинку і надвірних будівель з
розрахунку 13,65 м2 житлової площі на
кожного члена сім'ї, тобто 28716:45,1х13,65= 8691
грн.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку за №3 в списку
громадян, які самостійно за
направленням переселяються з
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС,
перебувають на квартирному обліку та
мають право на відшкодування коштів за
самостійно придбане (збудоване,
добудоване) житло.

З відповіді на звернення позивача
Головного управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи №Ф-1387 від 07.10.10 року видно,
що ОСОБА_1 зарахований до списку
черговості сімей, які мають право на
відшкодування відповідно до ст.32
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Фінансування проводиться
за кошти Державного бюджету по
програмі «Забезпечення житлом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Однак,
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
кошти на зазначені видатки не
передбачені. Разом з тим, позивача
проінформовано, що питання про
відшкодування йому витрат буде
розглядатись згідно з черговістю по
мірі надходження коштів з Державного
бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 230 від 05.03.2008 року «Про затвердження
Порядку використання у 2008 році коштів,
передбачених у державному бюджеті для
забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», передбачено, що головним
розпорядником коштів є Міністерство
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2.2 наказу Міністерства України
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
№500 від 03.07.2008 року визначено, що
розпорядниками бюджетних коштів
нижчого рівня по відшкодуванню
вартості витрат громадянам за
самостійно придбане (збудоване) житло є
Рада Міністрів АР Крим, обласні
державні адміністрації, яким
виділяються кошти згідно з додатком 1.

Інших нормативних актів щодо
управління бюджетними коштами
відповідного цільового призначення
немає.

Тому на момент розгляду справи
Головним розпорядником коштів по
програмі «Забезпечення житлом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
Міністерство надзвичайних ситуацій
України, розпорядником бюджетних
коштів нижчого рівня по відшкодуванню
вартості витрат громадянам за
самостійно придбане (збудоване) житло
на території Волинської області є
Волинська обласна державна
адміністрація.

Відмову у відшкодуванні коштів з
призначенням для «Забезпечення житлом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
відповідач, який є головним
розпорядником таких коштів, МНС
України мотивує тим, що кошти для
забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи Законом України у 2009-2011
роках, не були передбачені Державним
бюджетом.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги зазначені посилання
відповідача, оскільки вказаними
Законами України «Про державний
бюджет», звужуються права громадян, які
мають право, відповідно до 32 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на відшкодування вартості самостійно
збудованого житла у розмірах,
визначених місцевими Радами народних
депутатів за обраним місцем
проживання. При цьому жодних винятків,
які б давали підстави органам
державної влади та місцевого
самоврядування не виконувати цього
положення Законом не передбачено.

Крім того, статтею 71 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону. Таким чином, Закон
України «Про державний бюджет» не може
розглядатися як закон про внесення
змін до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому норми закріплені в
Законі повинні виконуватися незалежно
від того передбачено це Законом
України «Про державний бюджет» чи ні.

Також, суд першої інстанції,
посилаючись на практику
Європейського Суду з прав людини та на
його рішення від 15.10.2009 року у справі
«Комнацький проти України»
обґрунтовано вважав, що Міністерство
надзвичайних ситуацій України не
вправі посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, визначених Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин суд приходить до
правильного висновку про
бездіяльність Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
щодо невідшкодування позивачу
вартості самостійно збудованого житла
та визнає її неправомірною.

З врахуванням того, що відповідно до
своїх повноважень головний
розпорядник коштів МНС України
здійснює розподіл коштів між
розпорядниками нижчого рівня, суд
відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України з
метою повного захисту прав та
інтересів позивача правомірно
застосував щодо даного відповідача
такий спосіб захисту порушеного права,
як зобов'язання Міністерства
надзвичайних ситуацій України
перерахувати цільовим призначенням
кошти на рахунок Волинської обласної
державної адміністрації для
відшкодування позивачу вартості
самостійно збудованого житла в розмірі
8691 грн.

Для належного забезпечення захисту
порушених прав позивача, суд вірно
зобов`язав Волинську обласну державну
адміністрацію після перерахування МНС
України коштів з відповідним цільовим
призначенням відшкодувати ОСОБА_1
вартість самостійно збудованого житла
в розмірі 8691 грн.

Оскільки судом встановлено, що Головне
управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Волинської ОДА не є розпорядником
коштів, які виділяються з бюджету на
відшкодування витрат особам
відселеним з території, які
постраждали від наслідків
Чорнобильської катастроф, які
самостійно здійснили будівництво
житла, тому воно не є особою, до
компетенції якої належить
відшкодування позивачу витрат,
затрачених на будівництво будинку, і не
може бути відповідачем у даній справі.
Крім того, позивачем не заявлено вимог
до Головного управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Як видно з письмового пояснення на
апеляційну скаргу департаменту
соціального захисту населення
Волинської ОДА, позивачу оспорювана
сума виплачена 11.10.2012 року, що
об'єктивно стверджує правомірність
заявлених позовних вимог.

Суд першої інстанції повно встановив
фактичні обставини справи, дав належну
оцінку доказам, правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, тому підстав для задоволення
апеляційної скарги не має.

Наведені вище доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства
надзвичайних ситуацій України
залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26.05.2011 року
в справі № 2а-4579/11/0308 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський