Справа № 2а-18187/11/2670
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 березня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Київської міської
ради, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Головне управління земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації, ОСОБА_2, про визнання
протиправним та скасування рішення в
частині, визнання частково недійсним
акту,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Київської
міської ради, в якому з урахуванням
уточнень, просили суд визнати
протиправним та скасувати рішення від
28 січня 1999 року №114-15/215 «Про
приватизацію земельних ділянок
садівничого товариства «Фанерний
завод» Харківського району» в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_5
земельної ділянки для ведення
садівництва розміром 0,0682 га; визнати
частково недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
ІV-КВ №123981 від 11 червня 2000 року, що
виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку
НОМЕР_1 площею 0,0682 га, що розташована по
АДРЕСА_1, в частині передачі ОСОБА_5 0, 0124
га землі.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
березня 2013 року позов задоволено
частково, скасовано рішення Київської
міської ради від 28.01.1999 року №114-15/215 в
частині розміру земельної ділянки
ОСОБА_5, зобов'язано відповідача
переглянути рішення від 28.01.1999 року
№114-15/215 в частині розміру земельної
ділянки ОСОБА_5 у відповідності до
передбаченого діючим законодавством
порядку.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, третя особа - ОСОБА_2, подала
апеляційну скаргу з підстав неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
березня 2013 року та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково, постанову суду
першої інстанції скасовано,
адміністративний позов залишено без
розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 червня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково,
ухвалу суду апеляційної інстанції
скасовано, а справу направлено до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду.

В судовому засіданні представник
третьої особи - ОСОБА_2, підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи - Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації, підтримали позицію
апелянта.

Представники позивачів у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення апеляційної скарги
посилаючись на те, що судом першої
інстанції було ухвалене законне та
обґрунтоване рішення, а підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням виконавчого комітету
Київської міської ради депутатів
трудящих від 28.03.1967 року №500/4 «Про
відвід підприємствам і установам міста
земельних ділянок під колективні сади»
зобов'язано виділити ділянки на одну
сім'ю площею до 0,06 га.

На виконання вимог зазначеного
розпорядження Садівничим товариством
фанерного заводу масиву «Міжозерний»
передано своїм членам в безоплатне
користування для ведення садівництва
земельні ділянки площею по до 0,06 га. Як
вбачається зі схематичного плану
колективних садів фанерного заводу від
«січня 1975р.» серед членів товариства
зокрема були: 1) ОСОБА_6 (земельна
ділянка НОМЕР_2 (зараз НОМЕР_3) - на даний
момент належить ОСОБА_4); 2) ОСОБА_7
(земельна ділянка НОМЕР_4 (зараз НОМЕР_5)
- на момент початку судового розгляду
справи належала ОСОБА_5, спадкоємцем
якого являється ОСОБА_2); 3) «ОСОБА_12»
(земельна ділянка НОМЕР_6 (зараз НОМЕР_7)
- на даний момент належить ОСОБА_3).

Пунктом 1 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992р. № 15-92 постановлено
сільським, селищним, міським Радам
народних депутатів забезпечити
передачу протягом 1993 року громадянам
України у приватну власність земельних
ділянок, наданих їм для ведення
особистого підсобного господарства,
будівництва і обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва,
дачного і гаражного будівництва, у
межах норм, установлених Земельним
кодексом України.

11.10.1997 року ОСОБА_5 звернувся із заявою
до Голови Київської міської державної
адміністрації про передачу йому у
приватну власність безкоштовно для
ведення садівництва земельну ділянку
площею 0,06 га, яка розташовано на землях
садівницького товариства Фанерного
заводу по АДРЕСА_1 та перебуває в його
користуванні.

Також, на підтвердження розміру
земельної ділянки заявником надано акт
встановлення та узгодження в натурі
зовнішніх меж земельної ділянки,
підписаний ОСОБА_8 - матір'ю ОСОБА_4 (на
той час законний землекористувач),
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, відповідно до якого
зазначеними особами проведено
встановлення в натурі меж земельної
ділянки НОМЕР_3 (ОСОБА_5.) у зв'язку з чим
розмір цієї земельної ділянки
збільшився до 0,681 га.

На виконання вимог Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1998 року №15-92,
враховуючи подані ОСОБА_5 та іншими
членами Садівничого товариства
фанерного заводу масиву «Міжозерний»
документи, Рішенням Київської міської
ради від 28.01.1999 року №114-15/215 вирішено
передати у власність земельні ділянки
для ведення садівництва, відведені
згідно з рішенням виконавчого комітету
Київської міської ради депутатів
трудящих від 28.03.1967 року №500/4 та від
17.12.1979 року.

На підставі зазначеного рішення,
ОСОБА_9 відповідачем видано Державний
акт від 11.06.2000 року №12381, який
посвідчував право власності на
земельну ділянку НОМЕР_1.

Також, ОСОБА_3 отримала Державний акт на
земельну ділянку НОМЕР_7, а ОСОБА_8 - мати
позивача на ділянку НОМЕР_3.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія суддів, виходив з наступного.

Як вбачається зі спірного рішення від
28.01.1999 року №114-15/215, останнє прийняте на
підставі статтей 17, 57 Земельного
кодексу України та Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92.

Статтею 17 Земельного кодексу України (в
редакції від 05.05.1993р.) передбачено, що
передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах
згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.
Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Отже, акт встановлення та узгодження в
натурі зовнішніх меж земельної ділянки
не може бути визначальним для
визначення площі земельної ділянки,
яка передається у приватну власність,
що також відповідачем не
заперечується.

Як встановлено судом першої інстанції,
оскільки земельно-кадастрова
документація була відсутня щодо
спірних земельних ділянок, а дані бюро
технічної інвентаризації містили не
повну та не точну інформацію щодо
розміру таких ділянок, для визначення
меж земельної ділянки відповідачем
було прийнято рішення від 17.02.1992 року
№163 «Про проведення в м. Києві
інвентаризації земель і ведення
державного земельного кадастру», на
підставі якого землевпорядна
організації СП «ТОПОС» провела ряд
заходів щодо уточнення меж земельних
ділянок садівничого товариства
Фанерний завод.

За результатами таких заходів
виготовлено плани згаданих земельних
ділянок, відповідно до яких ділянка
ОСОБА_8 має площу 533,22 кв. м, ділянка
ОСОБА_3 має площу 561,73 кв. м., ділянка
ОСОБА_5 має площу 681,49 кв. м.

Відповідно до п. 3.2 Положення про
земельно-кадастрову інвентаризацію
земель населених пунктів,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
26 серпня 1997 р. N 85 (зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 31 жовтня
1997 року за N522/2326 (надалі - Положення), всі
роботи по інвентаризації земель
поділяються на два етапи: підготовчий
та виробничий.

Підготовчий етап виконується
підрядчиком за участю замовника і
полягає у:

- збиранні, вивченні й оцінці
забезпечення топографо-геодезичними,
планово-картографічними матеріалами
району робіт;

- підготовці висновків про
необхідність обстеження і згущення
планово-висотної опори та виготовлення
планової топографічної основи;

- розробці технічного завдання;

- підготовці робочого
інвентаризаційного плану (схеми);

- аналізі технічної, методичної і
технологічної забезпеченості робіт по
інвентаризації земель;

- аналізі наявних матеріалів
геодезичних, землевпорядних,
облікових, топографічних робіт, що
виконувались на даній території;

- аналізі та оцінці наявних матеріалів
містобудівної документації, даних про
розміри санітарно-захисних, охоронних
та захисних зон, державних будівельних
норм;

- аналізі технічних звітів про
встановлення зовнішніх меж
землекористувань;

- аналізі матеріалів щодо
внутрішньогосподарського
землевпорядкування.

Пунктом 3.2.2 Положення зазначено, що
вивченню і аналізу підлягають:

- облікові картки (паспорти) земельних
ділянок;

- документи і матеріали про відведення
земельних ділянок;

- матеріали обстеження бюро технічної
інвентаризації (БТІ) будівель і споруд
на земельних ділянках індивідуальної
забудови;

- інформація про землекористувачів та
землевласників;

- матеріали та документи, що мають
кадастровий зміст (реєстри, таблиці
тощо) в різних організаціях і
управліннях комунального
господарства, благоустрою, озеленення
тощо;

- затверджена містобудівна та проектна
документація (також в т. ч. для
індивідуальних забудовників).

Таким чином, як вірно зазначено судом
першої інстанції, роботи по
інвентаризації земель передбачають
ряд складних заходів, проведення яких
повинно бути посвідчено відповідними
документами.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що відповідачем не надано жодних
доказів того, що СП «ТОПОС» виконувало
роботи щодо встановлення фактичних меж
земельних ділянок, окрім планів
земельних ділянок, тобто не надано
докази виїзду на місце, вимірювання
тощо, що свідчить про те, що такі роботи
не виконувались.

Наслідком відсутності виконання
відповідних робіт з фактичного
встановлення меж земельних ділянок є
виготовлені плани таких ділянок, які не
відповідають тим земельним ділянкам,
які були передані в користування в 1967
та 1979 роках.

Зазначене також підтверджується
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
30.11.2012 року №0693, яким встановлено
наступне.

Площа земельної ділянки НОМЕР_1
(ділянка НОМЕР_4 станом на 1975 р.) по
АДРЕСА_1, яка була у гр. ОСОБА_5 до
прийняття рішення Київською міською
радою від 28 січня 1999 року №114-15/215 «Про
приватизацію земельних ділянок
садівничого товариства «Фанерний
завод» Харківського району», і до
одержання ним державного акту на право
приватної власності на землю VІ-КВ №
123981 становила - 0,0558 га.

У фактичному користуванні
землевласника гр. ОСОБА_3 знаходиться
земельна ділянка площею 0,0529га.
Нормативна площа земельної ділянки
НОМЕР_7 гр. ОСОБА_3 становить 0,0562 га. На
час проведення обстеження фактична
площа та конфігурація земельної
ділянки НОМЕР_7 по АДРЕСА_2, яка належить
гр. ОСОБА_3 не відповідає розміру, який
зазначений у державному акті про право
приватної власності на земельну
ділянку серії VІ-КВ №123978 від 14.08.2000 року,
виданого на її ім'я, з врахуванням меж
земельної ділянки, яка належить гр.
ОСОБА_5 згідно державного акту на право
приватної власності на землю VІ-КВ
№123981.

Нормативна площа земельної ділянки
НОМЕР_3 гр. ОСОБА_4 становить 0,0533 га; у
фактичному користуванні знаходиться
земельна ділянка площею 0,0470 га. Таким
чином, на день проведення обстеження
фактичний розмір земельної ділянки
НОМЕР_3, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, яка належить гр. ОСОБА_4, не
відповідає розміру, який зазначений у
державному акті про право приватної
власності на земельну ділянку серії
І-КВ №157709, виданого на його ім'я, з
врахуванням меж земельної ділянки, яка
належить ОСОБА_5 згідно державного акту
на право приватної власності на землю
VІ-КВ №123981.

Після приватизації стара межа
земельних ділянок між сусідами гр.
ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 не співпадає,
північна межа земельної ділянки НОМЕР_7
гр. ОСОБА_3 співпадає з південною межею
земельної ділянки НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5, а
південна межа земельної ділянки НОМЕР_3
гр. ОСОБА_4 розташована з незначними
відхиленнями у бік домоволодіння
НОМЕР_3 від північної межі земельної
ділянки НОМЕР_7 гр. ОСОБА_3

У разі відновлення розміру земельної
ділянки НОМЕР_7 гр. ОСОБА_3 згідно
державного акту VІ-КВ №123978 від 14.08.2000
року та відновлення розміру земельної
ділянки НОМЕР_3 гр. ОСОБА_4 згідно
державного акту про право приватної
власності на земельну ділянку серії
І-КВ №157709 від 15 травня 2002 року після
збільшення розміру земельної ділянки
ОСОБА_5, земельні ділянки гр. ОСОБА_3 та
гр. ОСОБА_4 частково будуть знаходитись
на асфальтобетонному проїзді
загального користування, а саме: площею
0,0068 га гр. ОСОБА_4; площею 0,0054 га гр.
ОСОБА_3

Без зменшення розміру земельної
ділянки гр. ОСОБА_4 виконати Рішення
Київської міської ради від 28 січня 1999
року №114-15/215 в частині передачі у
власність гр. ОСОБА_5 не 0,06 га, а 0,0682 га
не можливо.

Зменшення земельної ділянки гр. ОСОБА_5
до 0,0600 га. надасть можливість збільшити
тільки земельну ділянку гр. ОСОБА_4, в
той же час на конфігурацію та площу
земельної ділянки гр. ОСОБА_3 таке
зменшення не вплине.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що висновок експерта підтверджує
відсутність з боку Київської міської
ради проведення робіт по встановленню
фактичних меж земельної ділянки
ОСОБА_5, що призвело до прийняття
рішення від 28.01.1999 року №114-15/215, в
додатку до якого визначено невірну
площу земельної ділянки особи, як
наслідок державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку №123981 містить такі ж
неточності.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано скасував рішення
Київської міської ради від 28.01.1999 року
№114-15/215 в частині розміру земельної
ділянки ОСОБА_5 та зобов'язав
відповідача переглянути рішення від
28.01.1999 року №114-15/215 в частині розміру
земельної ділянки ОСОБА_5 у
відповідності до передбаченого діючим
законодавством порядку

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
06.10.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Федотов І.В.