Справа № 820/16125/14
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 жовтня 2014 р.
№ 820/16125/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Зінченко А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, з участю третьої особи ОСОБА_2,
про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до відділу державної
виконавчої служби Куп»янського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області, в якій просив суд
звільнити з-під арешту та заборони
відчуження рухомого майна, які було
накладено державним виконавцем ВДВС
Куп»янського МРУЮ Харківської області
згідно із постановою від 04.02.2011р.
винесеної в рамках виконавчого
провадження № 24268492, а саме: автомобіль
марки Samand, модель ЕІ , рік випуску 2008,
колір чорний, кузов № НОМЕР_1, державний
номер НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_3), запис № 1
у Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, зареєстрованого 15.03.2011 р. за №
10940277 - припинити, виконання рішення
суду покласти на відділ державної
виконавчої служби Купя»нського
міськрайонного управління юстиції в
Харківській області; звільнити із-під
арешту та заборони відчуження рухоме
майно, на яке було накладено державним
виконавцем ВДВС Куп'янського МРУЮ
Харківської області, згідно із
постановою про відкриття від 04.02.2011р.,
винесеної в рамках виконавчого
провадження № 24268492, а саме: автомобіль
марки Samand, модель ЕІ, рік випуску 2008,
колір чорний, кузов № НОМЕР_1, державний
номер НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_3), запис № 2
у Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна зареєстрованого 13.05.2011 р. за №
11156586 - припинити, виконання рішення
суду покласти на відділ державної
виконавчої служби Куп»янського
мііськрайонного управління юстиції в
Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є кредитором ОСОБА_2 за
договором про надання споживчого
кредиту та застави транспортного
засобу №0 від 22.04.2008 р. Згідно
даного договору банк надав
позичальнику суму коштів в розмірі
13899,00 доларів США.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за Кредитним договором
ОСОБА_1 має намір здійснити ряд
передбачених чинним законодавством
України заходів щодо задоволення своїх
вимог за рахунок предмета іпотеки.
Проте, наявність накладеного арешту та
заборони на відчуження предмета
застави, унеможливлює дані дії, чим
порушує законне його право на
переважне, перед іншими кредиторами,
право задоволення своїх вимог за
рахунок предмету застави, у зв'язку з
чим, просив позов задовольнити в
повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув,
про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, до суду надав заяву про розгляд
справи без його участі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином. До суду
надав заяву, в якій проти позовних
вимог не заперечував, при прийнятті
рішення поклався на розсуд суду та
просив слухати справу без його участі.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Тому суд визнає можливим справу
розглянути без участі в судовому
засіданні представників сторін на
підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

22 квітня 2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_3)
було укладено договір про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу №0. Згідно
даного договору банк надав
позичальнику суму коштів в розмірі 13
899,00 доларів США.

У забезпечення своєчасного та повного
виконання зобов'язань за
вищезазначеним кредитним договором
ОСОБА_2 було передано у заставу
легковий автомобіль марки Samand, модель
ЕІ, рік випуску 2008, колір чорний, кузов
№ НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
(відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України
в Харківській області).

Судом також встановлено, що 20 квітня 2012
року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» був укладений Договір
факторингу № 05/12. Згідно даного
Договору відбулося відступлення права
вимоги за договором про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу №0 від 22.04.2008
р. що був укладений між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2.

Також 18 серпня 2014 року між ТОВ
«Кредекс Фінанс» та ОСОБА_1 ( ІНН НОМЕР_4)
було укладено договір про відступлення
прав вимоги № 11/ДВ за договором про
надання споживчого кредиту та застави
транспортного засобу №0 від 22.04.2008
р., що був укладений АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2.

Таким чином, суд приходить до висновку
що ОСОБА_1 є кредитором ОСОБА_2 за
договором про надання споживчого
кредиту та застави транспортного
засобу №0 від 22.04.2008 р. та
заставодержателем вищезазначеного
автомобіля.

Даний факт підтверджується Актом
приймання-передачі від 18.08.2014року, який
підтверджує право вимоги до Боржника
за Договором відступлення права вимоги
№ 11/ДВ від 18.08.2014 року.

11.09.2014 року ОСОБА_1 отримав від
Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України Витяг з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна №
451192.64 від 1 1.09.2014 року .

Відповідно до запису № 4, зазначеного
Витягу, підтверджується реєстрація
02.06.2014 року приватного
забезпечувального обтяження № 14382950 на
підставі договору про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу № 0 від
22.04.2008 р. транспортного засобу: марки
Samand, модель ЕІ, рік випуску 2008, колір
чорний, кузов № НОМЕР_1, державний номер
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ОСОБА_2 та внесення змін 22.08.2014 року про
заміну обтяжувача ТОВ «Кредекс Фінанс»
на нового обтяжувана ОСОБА_1 на
підставі договору відступлення права
вимоги № 11/ДВ від 18.08.2014 р.

На підставі вищезазначеного та на
виконання ст.ст. 13, 20 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна було
внесено зміни, а саме: змінено
обтяжувача з ТОВ «Кредекс Фінанс» на
ОСОБА_1, що підтверджується
вищезазначеним Витягом з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно із Записом № 1 Витягу
зареєстровано 15.03.2011 року публічне
обтяження № 10940277 (на все рухоме майно в
межах суми боргу) внесеного у Державний
реєстр згідно із постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, постановленої
04.02.2011 року державним виконавцем ВДВС
Купя»нського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області по виконавчому провадженню №
ВП 24268492.

Запис № 2 Витягу містить зареєстроване
11.05.2011 р. публічне обтяження № 11156586 (на
все рухоме майно в межах суми боргу) на
підставі постанови про відкриття від
04.02.2011року,постановленої державним
виконавцем ВДВС Купя»нського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області по виконавчому
провадженню № ВП24268492.

До Державного реєстру обтяжень
рухомого майна 11.09.2014 р. ОСОБА_1 було
внесено відомості щодо звернення
стягнення на заставне майно,
автомобіль марки Samand, модель ЕІ, рік
випуску 2008, колір чорний, кузов №
НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_2.

Пункт 8.4 Договору про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу №0 від 22.04.2008
р. передбачає, що у разі невиконання
Позичальником вимог, зазначених в
повідомленні, про яке йдеться в п.8.3
цього Договору, Банк здійснює
звернення стягнення у порядку
передбаченому Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Суд зазначає, що пунктом 1 статті 60
Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що особа, яка
вважає, що - майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Статтею 1 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" визначено, що цей
Закон визначає правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених з метою забезпечення
виконання зобов'язань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна.

А згідно ст. 11 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" обтяження
рухомого майна реєструються у
Державному реєстрі.

Статтею 20 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", передбачено, якщо
обтяжувач відступив іншій особі права
за правочином, на підставі якого
виникло обтяження, ця особа набуває всі
відступлені права стосовно предмета
обтяження, включаючи встановлений
пріоритет за умови, що відомості про
заміну обтяжувача були внесені до
Державного реєстру протягом п'яти днів
із дня відступлення прав.

Так, на підставі вищезазначеного та на
виконання ст. ст. 13, 20 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна було -
внесено зміни, а саме: змінено
обтяжувача з ТОВ "Кредекс Фінанс" на
ОСОБА_1, що підтверджується
вищезазначеним Витягом з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" визначено, що
пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог

До забезпечувальних обтяжень належать
застава рухомого майна згідно з
параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу
України, що виникає на підставі
договору (ст. 21 Закону України ""Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень").

Відповідно до забезпечувального
обтяження обтяжувач має право в разі
порушення боржником забезпеченого
обтяженням зобов'язання або договору,
на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження, одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
із встановленим пріоритетом (ч. 1 ст. 23
Закону України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Статтею 572 ЦК України встановлено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Стаття 589 ЦК України визначено, що у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави, що також підтверджується і ст.
19 Закону України "Про заставу".

Таким чином, враховуючі відомості
внесені до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна та зміст положень норм
Закону України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
ОСОБА_1 є обтяжувачем за
забезпечувальним обтяженням із вищим
пріоритетом по відношенню до інших
обтяжувачів, тобто ОСОБА_1 належить
право застави.

А від так, ОСОБА_1 має вищий пріоритет в
порядку черговості та набуває право
(пріорітет) на звернення стягнення на
предмет застави в одноосібному
порядку.

Обтяжувач, який ініціює звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження (ст. 24 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень").

Так, відповідно до ст. 26 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" обтяжувач має
право на власний розсуд обрати один із
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, а саме,
продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
державну виконавчу службу" працівник
органу державної виконавчої служби
зобов'язаний сумлінно виконувати
службові обов'язки, не допускати в
своїй діяльності порушення прав
громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження" про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Суд також зазначає, що згідно зі ст. 19
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону: 1)
за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; 2) за заявою прокурора у
випадках представництва інтересів
громадянина або держави в суді; 3) у разі
якщо виконавчий лист надійшов від суду
на підставі ухвали про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи: 1)
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; 3) судові накази;
4) виконавчі написи нотаріусів; 5)
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій; 6)
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 7)
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; 8) рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав.

Згідно з п. 5 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право:
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження" арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника. З майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт
владних повноважень, крім того, що має
бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України,
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх. Під
встановленими законом повноваженнями
прийнято розуміти як ті, на наявність
яких прямо вказує закон - так звані
"прямі повноваження", так і
повноваження, які прямо законом не
передбачені, але безпосередньо
випливають із положень закону і є
необхідними для реалізації суб'єктом
владних повноважень своїх функцій
(завдань) так звані "похідні
повноваження".

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Крім того, як встановлено судом при
судовому розгляді справи накладення
арешту на майно було накладено у
виконавчому провадженні в якому
позивач не є стороною та без
повідомлення про накладення арешту, а
тому такий арешт має бути знятим, через
що зазначена вимога є такою, що
підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про припинення
арешту нерухомого майна суд відзначає,
що ст. 60 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачає лише
задоволення позовних вимог щодо зняття
арешту, а відтак припинення арешту у
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна має
здійснюватися відповідними органами
на підставі судового рішення про
зняття арешту з нерухомого майна після
набрання ним законної сили. Відмов в
припиненні арешту в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна позивач не отримував, а тому
відсутнє порушене право позивача в цій
частині, відтак в задоволенні цієї
позовної вимоги має бути відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 257 КАС України - у разі
необхідності спосіб, строки і порядок
виконання можуть бути визначені у
самому судовому рішенні. Так само на
відповідних суб'єктів владних
повноважень можуть бути покладені
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

Відповідно до абзаців 2 та 3 ч. 2 ст. 162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги стосовно
зобов'язання відповідача зняти арешт
та заборону на відчуження через його
незаконність, не спростовані
відповідачем, а відтак підлягають
задоволенню, а в частині припиненні
арешту в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
через необґрунтованість має бути
відмовлено.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, з участю третьої особи ОСОБА_2,
про зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Куп'янського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області (63701, Харківська
область, місто Куп'янськ, провулок
Куп'янський, 4) зняти арешт та заборону
на відчуження з рухомого майна, а саме:
автомобіль марки Samand, модель ЕІ, рік
випуску 2008, кузов НОМЕР_1, державний
номер НОМЕР_2, накладені на підставі
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП № 24268492 від 04.02.2011 року ВДВС
Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі в десятиденний строк
з дня отримання копії постанови
апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
А.В. Зінченко