Справа № 159/4982/13-а (2а/159/182/13)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р.
К/800/42470/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Весельської Т.Ф., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від
15 серпня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 лютого 2014 року по справі №
159/4982/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі та
Ковельському

районі Волинської області (далі -
Управління)

про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок

пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із позовом до Управління, в якому
просила: визнати неправомірною відмову
Управління при проведенні розрахунку
пенсії без врахування підвищення
розміру її пенсії згідно частини 3
статті 29 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІV) у розмірі 2,5 % за кожні 6
місяців більш пізнього виходу на
пенсію, обчисленого відповідно до
статті 27 Закону № 1058-ІV; зобов'язати
відповідача провести розрахунок
пенсії з 12 липня 2013 року із
застосуванням підвищення розміру
пенсії на 2,5% за кожні 6 місяців більш
пізнього виходу на пенсію, а саме 5% за
більш пізній вихід на пенсію на 1 рік, в
порядку частини 3 статті 29 Закону №
1058-ІV.

Позов мотивовано тим, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні з 7
березня 2002 року та отримує пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання. Досягнувши пенсійного
віку 56 років, ОСОБА_4 12 липня 2013 року
звернулась до відповідача із заявою
про переведення на пенсію за віком
відповідно до Закону № 1058-ІV,
враховуючи заробітну плату за період з
1 липня 2000 року по час виходу на пенсію
та стаж роботи. Управлінням позивачу
відмовлено у підвищенні розміру пенсії
за віком у разі відстрочки часу її
призначення згідно з частиною 3 статті
29 Закону № 1058-ІV, оскільки положення
цієї статті не поширюються на випадки
при переведенні з пенсії по
інвалідності на пенсію за віком.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 15 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій, а справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, доводи касаційної
скарги, суд касаційної інстанції
вважає, що скаргу необхідно залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 7 березня 2002 року по 11 липня 2013 року
вона перебувала на обліку в Управлінні
та отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок загального захворювання.

12 липня 2013 року, після досягнення
пенсійного віку (56 років) позивач
звернулась до Управління із заявою про
переведення на пенсію за віком
відповідно до Закону № 1058-ІV.

Розпорядженням від 19 липня 2013 року
відповідачем припинено виплату пенсії
ОСОБА_4 по 3 групі інвалідності та з 12
липня 2013 року призначено пенсію за
віком.

Суди першої та апеляційної
інстанцій, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 про перерахунок
пенсії призначеної за віком із
застосуванням підвищення розміру
пенсії на 2,5% за кожні 6 місяців більш
пізнього виходу на пенсію відповідно
до частини 3 статті 29 Закону № 1058-ІV,
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом визначає Закон №
1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-ІV
передбачено, що відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

За змістом статті 10 вказаного Закону
особі, яка має одночасно право на різні
види пенсії (за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника),
призначається один із цих видів пенсії
за її вибором.

Частиною 1 статті 29 Закону № 1058-ІV
передбачено, що особі, яка набула право
на пенсію за віком відповідно до цього
Закону, але після досягнення
пенсійного віку, передбаченого абзацом
першим частини першої статті 26 цього
Закону, виявила бажання працювати і
одержувати пенсію з більш пізнього
віку, пенсія за віком призначається з
урахуванням страхового стажу на день
звернення за призначенням пенсії з
підвищенням розміру пенсії за віком,
обчисленого відповідно до статті 27
цього Закону, на такий відсоток: на 0,5 % -
за кожний повний місяць страхового
стажу після досягнення пенсійного віку
у разі відстрочення виходу на пенсію на
строк до 60 місяців; на 0,75 % - за кожний
повний місяць страхового стажу після
досягнення пенсійного віку у разі
відстрочення виходу на пенсію на строк
понад 60 місяців.

Згідно з частиною 3 цієї ж статті
жінкам, які народилися у період по 31
грудня 1961 року, після виходу на пенсію
встановлюється підвищення розміру
пенсії, обчисленого відповідно до
статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5
відсотка за кожні шість місяців більш
пізнього виходу на пенсію, починаючи з
55 років до досягнення ними 60-річного
віку.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено,
що пенсія - щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Аналізуючи зазначені норми
чинного законодавства суди вірно
зазначили, що оскільки ОСОБА_4 пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання призначено 7 березня 2002
року, до досягнення нею пенсійного віку
для призначення пенсії, то дія норми
частини 3 статті 29 Закону № 1058-ІV на неї
не поширюється.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки Управлінням доведено
правомірність відмови у здійсненні
перерахунку пенсії призначеної за
віком із застосуванням підвищення
розміру пенсії на 2,5% за кожні 6 місяців
більш пізнього виходу на пенсію згідно
частини 3 статті 29 Закону № 1058-ІV, то
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 15 серпня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Весельська Т.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.