Справа № 683/2565/14-а
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/2565/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
державної автомобільної інспекції в
Житомирській області про зміну
постанови в справі про адміністративне
правопорушення,

встановив:

08 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до управління державної
автомобільної інспекції в
Житомирській області про зміну
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 542482 від 01
вересня 2014 року, якою його притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у
вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те,
що він 01 вересня 2014 року о 01 годині 43
хвилин на автодорозі Київ-Чоп 86 км. + 700,
керуючи автомобілем марки ФіатДобло
державний номер НОМЕР_1, в зоні дії
дорожніх знаків 6.10 «Стаціонарний пост»
та 3.29 «Обмеження максимальної
швидкості 50 км./год.» рухався зі
швидкістю 79 км./год., чим перевищив
встановлену швидкість на 29 км./год.
Визнав вину у вчиненні даного
адміністративного правопорушення,
однак вважає визначену міру покарання
надмірною, так як працівником міліції
не враховано, що аварійної ситуації він
не створив, раніше не притягувався до
адміністративної відповідальності,
при складанні адміністративних
матеріалів не залучались свідки та не
складалась схема дорожньої обстановки,
крім того не взято до уваги його
майновий та сімейний стан, оскільки має
на утриманні малолітнього сина.
Розгляд справи про адміністративне
правопорушення на місці позбавив його
права на захист, оскільки він не мав
можливості скористатися юридичною
допомогою адвоката. За таких обставин
просив за малозначністю вчиненого
адміністративного правопорушення,
обмежитись усним зауваженням.

Позивач подав до суду заяву, якою
підтримав обставини справи та просив
задовольнити позовні вимоги,
розглянувши справу без його участі.

Представник відповідача про час і
місце розгляду справи був повідомлений
у встановленому законом порядку,
причини неявки суду невідомі.

Дослідивши дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновків про
наступне.

Судом встановлено, що постановою у
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 542482 від 01
вересня 2014 року позивача визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено на нього штраф у розмірі 255
грн. за те, що він 01 вересня 2014 року о 01
годині 43 хвилин на

автодорозі Київ-Чоп 86 км. + 700, керуючи
автомобілем марки ФіатДобло державний
номер НОМЕР_1, в зоні дії дорожніх
знаків 6.10 «Стаціонарний пост» та 3.29
«Обмеження максимальної швидкості 50
км./год.» рухався зі швидкістю 79 км./год.,
чим перевищив встановлену швидкість на
29 км./год.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування

транспортних засобів, зупинки, стоянки,
проїзду пішохідних переходів,
ненадання переваги у русі пішоходам на
нерегульованих пішохідних переходах, а
так само порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, передбачене покарання у
виді штрафу у розмірі від п'ятнадцяти
до двадцяти неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 62 Конституції України вина
особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

У відповідності до положень ст. 280
Кодексу України про адміністративні
правопорушення орган (посадова особа)
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчинені, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадській
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що при винесенні постанови по
справі про адміністративне
правопорушення відповідачем не були
дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, а саме, не враховано
характер правопорушення, ступінь вини,
майновий та сімейний стан, особу
правопорушника та обставини, які
пом'якшують відповідальність,
інспектором необ'єктивно досліджені та
не враховані всі обставини, які мають
значення для винесення постанови про
накладення адміністративного
стягнення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення ніхто
не може бути підданий заходу впливу у
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог
чинного законодавства суд прийшов до
висновку, що при винесенні
відповідачем постанови про
адміністративне правопорушення
порушено норми чинних
нормативно-правових актів в частині
призначення адміністративного
покарання, тому з врахуванням
характеру вчиненого правопорушення,
особи порушника, ступеню його вини,
майнового стану, обставин, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, оскільки він щиро
розкаявся у вчиненому, аварійної
ситуації не створив, раніше не
притягувався до адміністративної
відповідальності за порушення правил
дорожнього руху, тому зваживши на
обставини справи та малозначність
вчиненого адміністративного
правопорушення, вважає можливим
обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до положень ст. 288 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення особа, яка оскаржила
постанову по справі про
адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 138, 159 - 163, 167,
186 Кодексу адміністративного

судочинства України, на підставі ст. ст.
33, ч. 1 ст. 122, 280, 288 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Змінити постанову серії ПС1 № 542482 від 01
вересня 2014 року управління державної
автомобільної інспекції в
Житомирській області по справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення ОСОБА_1 та накладення на
нього адміністративного стягнення у
виді штрафу 255 грн.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
за малозначністю вчиненого звільнити
його від адміністративної
відповідальності за вказаною статтею,
обмежившись усним зауваженням.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя ___________