Справа № 643/20252/13-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.Справа № 643/20252/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від 29.07.2014р.
по справі № 643/20252/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Московського районного суду м. Харкова
з позовом, в якому просив суд:

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі
м.Харкова поновити виплату пенсії
ОСОБА_1 в порядку, передбаченому
статтею 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 29.07.14 р. позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Московському районі м. Харкова про
зобов'язання вчинити певні дії
задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі
м.Харкова поновити виплату пенсії
ОСОБА_1 в порядку, передбаченому
статтею 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що до 1994 року позивач
отримував пенсію, яку йому нараховував
та виплачував відповідач. В 1994 році
позивач виїхав на постійне місце
проживання до Ізраїлю, у зв'язку з чим
виплату пенсії позивачу відповідачем
було безпідставно припинено.

Ці обставини підтверджуються заявою
позивача від 21.10.2013 року (а.с.4),
відповіддю відповідача від 31.10.2013 року
(а.с. 8-9), копії яких містяться у
матеріалах справи.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що при
прийнятті оскаржуваного рішення про
відмову у поновленні виплати пенсії
суб'єкт владних повноважень діяв
всупереч встановленому законом
порядку, необґрунтовано, без з'ясування
необхідних обставин, що мали значення
для прийняття рішень, чим порушено
законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

У відповідності до ст. 92 Закону України
"Про пенсійне забезпечення",
громадянам, які виїхали на постійне
проживання за кордон, пенсії не
призначаються. Пенсії, призначені в
Україні до виїзду на постійне
проживання за кордон, виплачуються за 6
місяців наперед перед від'їздом за
кордон. За час перебування цих громадян
за кордоном виплачуються тільки
пенсії, призначені внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання.

Згідно п.2 ч.1 ст. 49 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування", виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Статтею 51 зазначеного Закону
визначено, що у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні,
виплачується за шість місяців наперед
перед від'їздом, рахуючи з місяця, що
настає за місяцем зняття з обліку за
місцем постійного проживання. Під час
перебування за кордоном пенсія
виплачується в тому разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень пункту 2 частини першої статті
49, другого речення статті 51 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення пункту 2 частини першої
статті 49, другого речення статті 51
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV.

Положення Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", визнані
неконституційними, втратили чинності з
дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

У Рішенні Конституційний суд вказав, що
положення пункту 2 частини першої
статті 49, другого речення статті 51
Закону щодо припинення виплати пенсії
пенсіонерам на час постійного
проживання (перебування) за кордоном у
разі, якщо Україна не уклала з
відповідною державою міжнародний
договір, суперечать приписам
Конституції України стосовно
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини, неприпустимості
обмеження конституційних прав і
свобод, рівності конституційних прав
громадян незалежно від місця
проживання, гарантування піклування та
захисту громадянам України, які
перебувають за її межами, права на
соціальний захист у старості (стаття 3,
частини перша, друга статті 24, частина
третя статті 25, частина перша статті 46,
частина перша статті 64 Основного
Закону України).

За таких обставин, колегія суддів
вважає доведеним належними та
допустимими доказами той факт, що при
прийнятті оскаржуваного рішення про
відмову у поновленні виплати пенсії
суб'єкт владних повноважень діяв
всупереч встановленому законом
порядку, необґрунтовано, без з'ясування
необхідних обставин, що мали значення
для прийняття рішень, чим порушено
законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 29.07.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 29.07.2014р. по справі №
643/20252/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Зеленський В.В.