Справа № 826/7573/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/7573/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу
представника Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві - Замковенка Олега Миколайовича
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кармен-Тейдінг» до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В
С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кармен-Тейдінг»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що податковим органом
отримано податкову декларацію з
податку на додану вартість за листопад
2013 року, але прийнято рішення не
вважати її податковою звітністю
відповідно до пп.49.18.2 п.49.18 ст.49
Податкового кодексу України, оскільки
позивачем несвоєчасно подано
податкову звітність з податку на
додану вартість. Позивач не
погоджується з висновками ДПІ у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві та
вважає їх необґрунтованими.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
серпня 2014 року задоволено вказаний
позов. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
25.03.2014 року № . Визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві у
невизнанні податкової декларації ТОВ
«Кармен-Трейдінг» () з
податку на додану вартість за листопад
2013 року. Визнано податкову декларацію з
податку на додану вартість за листопад
2013 року Товариства з обмеженою
відповідальністю " Кармен-Трейдінг"
() з додатками поданою у
день її фактичного отримання Державною
податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві 11
грудня 2013 р.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - Замковенко Олег
Миколайович подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ТОВ "Кармен-Трейдінг"
зареєстроване як юридична особа, .

ТОВ "Кармен-Трейдінг" надіслано
засобами електронного зв'язку до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві податкову декларацію з податку
на додану вартість за листопад 2013 року
з додатком 5, додатком 3, додатком 2 та
реєстром отриманих та виданих
податкових накладних за листопад 2013
року від 11.12.2013 року № .

Дану податкову декларацію з додатками
та реєстр виданих та отриманих
податкових накладних відповідачем
прийнято 11 грудня 2013 року, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи квитанцією № 2 (а.с. 23).

Відповідачем проведено камеральну
перевірку позивача щодо даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість.

За результатами перевірки складено акт
від 31.01.2014 року № 000074/26-50-15-01/21621746, за
змістом якого перевіркою було
встановлено порушення позивачем пп.
49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України, а саме: неподання податкової
звітність з податку на додану вартість
(а.с. 24).

На підставі висновків вищевказаного
акту податковим органом винесено
податкове повідомлення-рішення від
25.03.2014 року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, а саме нараховано
штрафну санкцію в розмірі 170,00 грн.
(а.с.7).

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням відповідача,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Статтею 49 Податкового кодексу України
врегульовано порядок подання
податкової декларації до органів
державної податкової служби.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Згідно норм абзацу першого пункту 49.9.
статті 49 Податкового кодексу України
за умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Отже, процедура прийняття податкової
декларації полягає у вчиненні
посадовою особою податкового органу
фактичних дій із: 1) перевірки наявності
та достовірності заповнення
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу
України; 2) реєстрації податкової
декларації у день її отримання органом
державної податкової служби.

За правилами пункту 49.10 статті 49
Податкового кодексу України, відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, не
визначених цією статтею, у тому числі
висунення будь-яких не визначених цією
статтею передумов щодо такого
прийняття (включаючи зміну показників
такої податкової декларації, зменшення
або скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Водночас Податковим кодексом України
передбачені спеціальні наслідки
подання платником податків податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48
Податкового кодексу України. У такому
разі на підставі пункту 49.11 статті 49
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби
зобов'язаний надати платнику податків
письмове повідомлення про відмову у
прийнятті його податкової декларації
із зазначенням причин такої відмови.

Згідно з пунктом 49.12 статті 49
Податкового кодексу України, у разі
отримання відмови органу державної
податкової служби у прийнятті
податкової декларації платник
податків має право: подати податкову
декларацію та сплатити штраф у разі
порушення строку її подання; оскаржити
рішення органу державної податкової
служби у порядку, передбаченому
статтею 56 цього Кодексу.

Пунктами 48.3 статті 48 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

Відповідно до Інструкції з підготовки
і подання податкових документів в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України "Про
подання електронної податкової
звітності" від 10 квітня 2008 року № 233,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 16 квітня 2008 року за № 320/15011,
квитанція про одержання податкового
документа в електронному вигляді (далі
- перша квитанція) - це електронний
документ, що формується програмним
забезпеченням органів ДПС та засвідчує
факт і час одержання податкового
документа в електронному вигляді;
квитанція про приймання податкового
документа в електронному вигляді (далі
- друга квитанція) - електронний
документ, що формується програмним
забезпеченням органів ДПС та засвідчує
факт та час приймання (неприймання)
податкового документа в електронному
вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до п. 4, 7 розділу ІІ
Інструкції податкові документи в
електронному вигляді з обов'язковими
реквізитами (у тому числі з електронним
цифровим підписом платника податків
(його посадових осіб)), подані
відповідно до цієї Інструкції, згідно
із законодавством є оригіналами, мають
юридичну силу, повинні зберігатися та
можуть використовуватися під час
судового або досудового вирішення
спорів.

Підставою для прийняття податкового
документа в електронному вигляді є:
його відповідність затвердженому
формату (стандарту); підтвердження ЕЦП
платника податків та його посадових
осіб, підписи яких є обов'язковими для
звітів в паперовій формі за умов,
встановлених в статтею 3 Закону України
"Про електронний цифровий підпис";
чинність відповідного посиленого
сертифіката ключа під час накладання
ЕЦП (підтверджується за допомогою
позначки часу, отриманої від
акредитованого центру сертифікації
ключів, або якщо до моменту одержання
електронного документа строк дії
відповідного сертифіката не був
закінчений або відповідний сертифікат
не був скасований/ блокований).

При цьому, згідно п. 7 розділу ІІІ
Інструкції 7.4 перша квитанція є
підтвердженням платнику податків
передачі його податкових документів в
електронному вигляді до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається органами ДПС
на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність. Другий примірник
першої квитанції в електронному
вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо
на електронну адресу платника податків
не надійшла перша квитанція, то
податковий документ вважається
неодержаним.

Підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки ЕЦП, інформація
про платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи
сформовано з помилкою, то платнику
податків надсилається друга квитанція
в електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття податкових
документів в електронному вигляді із
зазначенням причин. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

З відмови відповідача у прийнятті
податкової декларації, викладеної в
акті перевірки, вбачається підстава
відмови - несвоєчасне подання
податкової звітності з податку на
додану вартість.

Однак, судом першої інстанції було
встановлено, що відповідач обґрунтовує
правомірність невизнання податкової
звітності у зв'язку з незнаходженням
позивача за податковою адресою.

Водночас, підставою неприйняття
податкової звітності відповідно до
спірного податкового
повідомлення-рішення слугувало саме
неподання або несвоєчасне подання
податкової декларації з податку на
додану вартість.

При цьому судом першої інстанції було
встановлено, що податкова декларація з
додатками та реєстром отриманих та
виданих податкових накладних за
листопад 2013 року була отримана
податковим органом та прийнята 11
грудня 2013 року, що підтвердженою
наявною в матеріалах справи квитанцією
№ 2.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність посилання відповідача
щодо незнаходження ТОВ
«Кармен-Трейдінг» за податковою
адресою для неприйняття податкової
звітності з огляду на наступне.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» встановлено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців повне найменування
позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кармен-Трейдінг"
знаходиться за адресою: 03143, м. Київ, вул.
Заболотного, будинок 15.

З поданої позивачем декларації з
податку на додану вартість за листопад
2013 року з додатками видно, що зазначено
податкову адресу, яке відповідає
інформації з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про обгрунтованість
пояснень позивача про те, що податковий
орган не мав посилатись на відсутність
ТОВ «Кармен-Трейдінг» за
місцезнаходженням доки до ЄДР не буде
внесено запис про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням. А посилання
відповідача тільки на довідку про не
встановлення ТОВ «Кармен-Трейдінг» за
місцезнаходженням є недостатнім та
передчасним.

Отже, відповідачем протиправно не
визнано податкову декларацію ТОВ
«Кармен-Трейдінг» з податку на додану
вартість за листопад 2013 року, оскільки
не доведено порушення позивачем вимог
ані пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового
кодексу України, ні п. 48.3, п. 48.4, п. 48.7
статті 48 Податкового кодексу України
при складенні податкової декларації.
Тому декларацію підлягає визнанню
поданою у день її фактичного отримання
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві 11
грудня 2013 року, а тому позовна вимога
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 25.03.2014 року №
підлягає задоволенню.

З урахуванням зазначеного вище колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що спірне
податкове повідомлення-рішення
відповідача була прийнята останнім з
порушенням норм діючого законодавства
України, а тому позов є обгрунтованим
та таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
Замковенка Олега Миколайовича -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
І.О. Лічевецький

В.Е.
Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.