Справа № 373/2124/14-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Рева О.І.
Суддя-доповідач: Мельничук
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Лічевецького І.О.,
Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
ухвалу судді Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 15 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Переяслав-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернувся до
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м.
Переяслав-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 15 серпня 2014 року вказаний позов в
частині вимог вернутись до Верховного
Суду України з клопотанням для
вирішення питання стосовно внесення до
Конституційного Суду України подання
щодо конституційності постанови
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; визнати
незаконними дії відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача положень бюджетних законів, а
також інших підзаконних
нормативно-правових актів, якими
визначено значно менші розміри пенсій
для осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, ніж
передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України №
796-ХІІ від 28.02.1991 р. «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишено без розгляду.

Крім цього, відмовлено у відкритті
провадження в частині вимог про
зобов'язання відповідача провести
нарахування, перерахунок та виплату
державної пенсії позивачу у розмірі не
нижчому 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком за період з
01 січня 2005 року по 10 жовтня 2010 року та з
12 травня 2011 року і до моменту винесення
рішення по даній справі, як інваліду ІІ
групи із числа учасників ліквідації
наслідків на Чорнобильській АЕС;
зобов'язання відповідача у подальшому
перераховувати позивачу, визначені
ст.ст.50, 54 Закону України № 796-ХІІ від
28.02.1991 р. розміри пенсій у зв'язку із
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні суми
пенсій; стягнення з відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого ст.256 КАС України, на
користь позивача боргової суми за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій, передбачених
ст.ст.50, 54 Закону України № 796-ХІІ від
28.02.1991 р.

Не погоджуючись з судовим рішенням
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати зазначене судове рішення
суду першої інстанції як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального права, та направити
справу для продовження розгляду.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та
враховуючи те, що справу можливо
вирішити на основі наявних у ній
доказів, а також те, що до суду
апеляційної інстанції всі особи, які
беруть участь в справі не прибули, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та правильність застосування суддею
суду першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а ухвала
судді - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду
суддя суду першої інстанції посилався
на правила ч. 2 ст. 99 КАС України, за якою
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судді суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Суддею суду першої інстанції було
встановлено, що позивач звернувся до
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
з даним позовом 13 серпня 2014 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При цьому позивач просить суд визнати
незаконними дії відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача положень бюджетних законів, а
також інших підзаконних
нормативно-правових актів, якими
визначено значно менші розміри пенсій
для осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, ніж
передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України №
796-ХІІ від 28.02.1991 р. «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

За вимогами Кодексу адміністративного
судочинства України суд, оцінюючи
обставини, що перешкоджали особі
здійсненню права на своєчасне
оскарження відповідних дій,
бездіяльності та рішень органів
владних повноважень (або його
посадових, службових осіб) у
публічно-правових відносинах, повинен
виходити з оцінки та аналізу всіх
наведених у заяві доводів.

В обґрунтування наявності поважних
причин пропуску встановленого строку
для звернення до суду позивач вказує на
те, що про порушення своїх прав йому
стало відомо з відповіді датованої
01.4.2014 року.

Однак, колегія суддів погоджується з
критичним сприйняттям суддею суду
першої інстанції таких доводів з тих
підстав, що позивач у 2011 році звертався
до Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
з аналогічними позовами.

На думку колегії суддів, вказані
обставини свідчать про наявність у
позивача реальної можливості
звернутися вчасно за захистом свого
права.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком судді
суду першої інстанції про те, що
позивач звернувся до суду з даним
позовом у цій частині поза межами
визначеного законодавством строку,
наявність поважних причин такого
пропуску не підтверджено, а тому даний
позов у вказаній вище частині
необхідно залишити без розгляду.

Відмовляючи у відкритті провадження у
даній адміністративній справі в
частині зазначених вище вимог суддя
суду першої інстанції виходив з того,
що у спорі між тими самими сторонами,
про той самий предмет і з тих самих
підстав є таке, що набрало законної
сили, судове рішення.

З таким висновком колегія суддів
погоджується та вважає його
обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження, якщо у спорі між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав є така, що набрала
законної сили постанова суду; ухвала
про залишення позовної заяви без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до адміністративного суду.

Суддею суду першої інстанції було
встановлено, що постановою
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 11.05.2011 р. по справі за № 1019/2-а-3951/2011 р.
позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
Фонду України в м.
Переяслав-Хмельницькому Київської
області про визнання дій Пенсійного
Фонду неправомірними та перерахунок
пенсії було задоволено. За цим судовим
рішення зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Переяслав-Хмельницькому Київської
області провести з 11 жовтня 2010 року
перерахунок ОСОБА_2 державної пенсії в
розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням
мінімального розміру пенсії за віком
передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачувати
таку пенсію з 11 жовтня 2010 року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.10.2012 року
постанова Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 11.05.2011 року залишена без змін.

За змістом вказаної постанови
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Переяслав-Хмельницькому Київської
області мало провести позивачу ОСОБА_2
з 11 жовтня 2010 року перерахунок та
виплату призначеної пенсії, відповідно
до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тобто без обмеження
певним строком.

Окрім того, ухвалою
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16.11.2011 року по справі № 1019/2-а-7837/2011 р.
позовну заяву ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Переяслав-Хмельницький та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій
противоправними та зобов'язання
вчинення дій в частині вимог з 18 січня
2002 року по 09 травня 2011 року залишено без
розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2013 року
ухвала Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16.11.2011 року залишена без змін.

За таких обставин колегія суддів
вважає правильним висновок судді суду
першої інстанції про відмову у
відкритті провадження в
адміністративній справі за даним
позовом у зазначеній вище частині
вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються викладеним, а тому вона
є такою, що задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів дійшла висновку, що суддею суду
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 155, 159, 160, 167, 195, 197, 199,
200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія
суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а
ухвалу судді Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 15 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.