Справа № 802/3272/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 вересня 2014 р.
Справа № 802/3272/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

секретаря судового засідання: Мельника
В.С.

представника позивача: Миколенка Р.Л.

представника відповідача: Мельниченка
С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "АКВ Українське
каолінове товариство"

до: Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
товариство з обмеженою
відповідальністю "АКВ Українське
каолінове товариство" з
адміністративним позовом до
Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем протиправно, за
наслідками проведеної перевірки,
результат якої відображено у акті від
11.07.2014р. №182/1500/33697003, яким встановлено
порушення позивачем п. 57.1. ст. 57
Податкового кодексу України, 24.04.2014р.
прийнято податкове повідомлення -
рішення за № , яким позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі
2989,26 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити в межах заявлених
позовних вимог. Додатково пояснив, що
оскільки відповідачем не дотримано
свого обов'язку щодо перерахування за
заявою платника податків надміру
сплачених сум з інших податків в
рахунок авансових внесків останнього,
відтак у Вінницької ОДПІ були відсутні
правові підстави для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечувала та
просила у його задоволенні відмовити з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, що містяться в
матеріалах справи. Окремо зазначив, що
оскільки податкова декларація з
податку на прибуток підприємства за
2013р. позивачем подана за старою формою,
тому останнім невірно визначено суму
авансового внеску, що підлягає сплаті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю "АКВ
Українське каолінове товариство"
зареєстровано Козятинською РДА за
адресою вул. Заводська, 1, смт. Глухівці,
Козятинський район, Вінницька область,
(а.с. 5-7).

11.07.2014р. податковим органом проведено
камеральну перевірку ТОВ "АКВ
Українське каолінове товариство" з
питань своєчасності сплати авансових
внесків з податку на прибуток
підприємства, результат якої
відображено в акті від 11.07.2014р. за №
182/1500/33697003. Зокрема, перевіркою
встановлено порушення п. 57.1 ст. 57
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим позивачем несвоєчасно сплачено
авансовий внесок з податку на прибуток
підприємства за квітень 2014р. в розмірі
1/12 від суми рядка 13 податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013р. № від
10.02.2014р. (а.с. 12-13).

Не погодившись з висновками вказаного
акту, позивач 16.07.2014р. подав до
податкового органу заперечення (а.с. 14).

Листом від 24.07.2014р. податковим органом
позивача поінформовано, що дані
наведені в акті перевірки є
достовірними та не суперечать вимогам
чинного законодавства (а.с. 15).

З урахуванням чого, 24.07.2014р. Вінницькою
ОДПІ прийнято податкове повідомлення -
рішення за № , яким визначено
штраф у сумі 2989,26 грн. (а.с. 16).

Скориставшись наданим правом
адміністративного оскарження, позивач
подав скаргу до Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області від
08.08.2014р., яка рішенням про результати
розгляду первинної скарги від 19.08.2014р.
за № 12803/10/02-32-10-02-11 залишена без
задоволення, а податкове повідомлення -
рішення від 24.07.2014р. - без змін (а.с. 17-23).

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд приходить до наступного.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, надміру
сплачені грошові зобов'язання - суми
коштів, які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Положеннями пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17
Податкового кодексу України визначено,
що платник податків має право на залік
чи повернення надміру сплачених, а
також надміру стягнутих сум податків
та зборів, пені, штрафів у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Базовим податковим (звітним) періодом,
у відповідності до ст. 33 Податкового
кодексу України, є період, за який
платник податків зобов'язаний
здійснювати розрахунки податків,
подавати податкові декларації (звіти,
розрахунки) та сплачувати до бюджету
суми податків та зборів, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, коли
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податку.

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України, платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації. У
складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань, що передбачає абз.4 п.57.1 ст.
57 ПК України.

Приписи п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу
України визначають, що джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Тобто, чинним законодавством
передбачено обов'язок платника податку
нарахувати та у визначені строки
сплатити авансові внески з податку на
прибуток підприємств, а також
встановлено обов'язок податкового
органу здійснити перерахування
надміру сплачених грошових зобов'язань
в рахунок таких авансових внесків за
умови подання платником податків
відповідної заяви.

Судом встановлено, що на виконання
встановленого обов'язку, позивачем до
податкового органу подано уточнюючу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства, якою визначено
авансовий внесок, що підлягає сплаті
щомісячно у березні - грудні 2014р. та
січні - лютому 2015р., у розмірі 433322,00 грн.

Більше того, з матеріалів справи
слідує, що позивач 20.03.2014р. звернувся до
податкового органу із заявою про
зарахування в оплату щомісячних
авансових внесків за 2014р. переплати з
податку на прибуток в загальній сумі
2595992 грн. Наявність вказаної суми
переплати підтверджується наявними в
матеріалах справи витягом з особового
рахунку платника податку (а.с. 35-38).
Окрім того, позивач здійснював оплату
авансових внесків, що підтверджується
платіжними дорученнями за № 610 від
12.02.2014р. на суму 540000,00 грн., за № 1608 від
18.04.2014р. на суму 260489,00 грн., за № 1650 від
24.04.2014р. на суму 100000,00 грн. та за № 1703 від
29.04.2014р. на суму 30000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в даному випадку платник податків
скористався правом, встановленим п.87.1
ст.87 ПК України, відтак податковий
орган зобов'язаний зарахувати грошові
зобов'язання в цілях сплати авансових
внесків з податку на прибуток, у зв'язку
з відсутністю будь-яких обмежень
нормами ПК України чи іншими нормами
податкового законодавства.

Відповідно до листа Державної
податкової служби України від 01.04.2013р.
№ 4420/6/15-14-15-13, сплата грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків з відповідного
платежу може бути здійснена також за
рахунок надміру сплачених сум такого
платежу (без заяви платника) або за
рахунок помилково та/або надміру
сплачених сум з інших платежів (на
підставі відповідної заяви платника)
до відповідних бюджетів.

Виходячи з вищевикладеного,
зарахування надміру сплачених
грошових зобов'язань платника з
податку на прибуток у сплату
щомісячних авансових внесків може бути
здійснене на підставі поданої
платником відповідної заяви про таке
зарахування.

Окрім того, як свідчить акт перевірки
від 11.07.2014р., авансовий внесок,
граничним терміном сплати якого за
квітень 2014р. є 30.04.2014р., перерахований на
підставі платіжного доручення за № 86
від 14.05.2014р.

Як пояснив представник відповідача,
Козятинською ОДПІ до управління
Державної казначейської служби
України зазначене платіжне доручення
направлялось для перерахування коштів
з рахунку позивача, на якому наявна
переплата, на його авансовий рахунок.

Однак, суд критично ставиться до
зазначених пояснень, оскільки, як
встановлено вище, таке перерахування
відповідач зобов'язаний здійснити за
заявою платника податків від 20.03.2014р. у
строки, встановлені чинним
законодавством. Більше того, саме
вказані дії відповідача спричинили
несвоєчасне зарахування авансових
внесків платника податків.

Крім того, суд не бере до уваги
пояснення представника відповідача
щодо подання позивачем податкової
декларації за старою формою, оскільки
вказані обставини жодним чином не
впливають на визначення розміру
податкових зобов'язань.

Суд також зазначає, що будь-яких інших
доказів правомірності прийняття
податкового повідомлення - рішення
відповідачем не надано.

Враховуючи вище наведене, суд з метою
захисту прав та інтересів позивача, в
узгодження з вимогами статті 162 КАС
України, вважає, що позов слід
задовольнити повністю, тим самим
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
24.07.2014р. № .

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з того, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, що передбачено ч.1 ст.11
КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області № від 24.07.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "АКВ Українське
каолінове товариство" 182,70 грн. судового
збору.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Альчук Максим
Петрович