Справа № 802/1347/13-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1347/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління юстиції у
Вінницькій області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
юстиції у Вінницькій області,
департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
20 травня 2013 року задоволено частково
адміністративний позов.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вищевказану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка
її подала, зазначає порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з"ясування обставин, що мають значення
для справи.

Позивач до суду не з"явилась, однак
надала заяву (вх.№22571/14 від 01 жовтня 2014
року) про розгляд справи за її
відсутності.

Представник Головного управління
юстиції у Вінницькій області в судове
засідання також не прибув, надавши
заяву (вх.№22605 від 02 жовтня 2014 року) про
розгляду справи без його участі.

Представник департаменту праці та
соціального захисту населення
Вінницької міської ради в судове
засідання не з'явився.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов"язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України у випадку неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, під час судового
розгляду повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Відповідно до фактичних обставин
справи, позивач з 20 березня 2009 року по
даний час працює в селищі Чечельник
начальником Чечельницького районного
управління юстиції. Установа, в якій
працює позивач знаходиться на
території смт. Чечельник, яка,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про перелік
населених пунктів, віднесених до зон
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 23 липня
1991 року №106 відноситься до зони
посиленого радіологічного контролю.

Вважаючи, що відповідач виплачує їй
доплату до заробітної плати в значно
менших розмірах, ніж передбачено ч.ч. 1, 2
ст. 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", позивач звернулась до суду
із зазначеними позовними вимогами.

Задовольняючи частково
адміністративний позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку щодо
обгрунтованості її вимог в частині
наявності підстав для зобов"язання
головне управління юстиції у
Вінницькій області провести
розрахунок та виплату заборгованості
по доплаті до заробітної плати
позивачу за роботу на території зони
посиленого радіологічного контролю
згідно ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за
шестимісячний період, що передує
зверненню до суду та щомісячно
здійснювати вказані розрахунки та
виплату доплати до заробітної плати до
припинення права на такі виплати з
урахуванням проведених виплат.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судовому рішенні,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку про безпідставність
апеляційної скарги та законність
рішення суду першої інстанції, з огляду
на таке.

За змістом ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Статтею 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", (в редакції Закону до 31
грудня 2007 року) встановлено, що
зарплата працюючим на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті, а саме, у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата. Пенсію непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується на
25 процентів від розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно зі ст.53 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
мінімальний розмір заробітної плати в
2010 році становив у місячному розмірі: з
1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907
гривень, з 1 грудня - 922 гривні.

Щомісячна доплата до зарплати
відповідачем виплачувалась і
виплачується в неповному обсязі на
підставі Постанови КМ України № 530 від
28 травня 2008 року "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян" (далі - Постанова Уряду), хоча
за Законом обмежена бути не може.

В свою чергу порядок нарахування і
виплати вказаної доплати встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 вересня 2005 року № 936, якою
затверджено Порядок використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи (далі - Порядок).

Відповідно до п.5 Порядку соціальні
виплати, доплати (види допомоги),
зокрема доплата особам за роботу
(службу) на території зон
радіоактивного забруднення відповідно
до статей 39, 40 Закону, проводяться за
місцем основної роботи (служби)
громадян підприємствами, установами,
організаціями (далі - підприємства) та
фізичними особами-суб'єктами
підприємницької діяльності без
утворення юридичної особи, установами,
організаціями та військовими
частинами відповідно до розрахункових
даних, поданих до уповноваженого
органу за формою, затвердженою
Мінпраці.

Пунктом 6 цього ж Порядку встановлено,
що підприємства реєструються
уповноваженим органом, для чого
подають не пізніше ніж за два місяці до
початку кожного бюджетного року
відомості про підприємство з
визначенням кількості постраждалих
осіб за категоріями отримувачів
компенсацій та допомоги певних видів
за формою, затвердженою Мінпраці, і
списки громадян із зазначенням
прізвища, імені та по батькові,
категорії, серії та номера посвідчення,
місця реєстрації, ідентифікаційного
номера.

До 25 числа місяця, за який здійснюються
нарахування, підприємства подають до
управління праці документи щодо
розрахункових витрат, пов'язаних з
виплатою компенсацій та допомоги
певних видів, за затвердженою
Міністерством праці формою та реєстр
отримувачів компенсаційних виплат і
допомоги певних видів, де зазначається
прізвище, ім'я та по батькові,
категорія, номер посвідчення,
ідентифікаційний номер, відомості про
нараховані виплати, суму компенсацій
та вид допомоги.

Уповноважений орган перевіряє,
реєструє, обліковує розрахунки та
подає органам Державного казначейства
платіжні документи для здійснення
відповідних видатків, що провадяться в
установленому законодавством порядку.

З аналізу наведених норм випливає, що
спірні правовідносини виникають
безпосередньо між набувачем
соціальної допомоги та роботодавцем.
Відтак, як вірно встановлено судом
першої інстанції, включення позивачем
до складу відповідачів департаменту
праці та соціального захисту населення
Вінницької міської ради з вимогами, які
за своїм змістом спрямовані на
правовий захист одного відповідача у
справі перед іншим, є помилковим та
передчасним, а тому позовні вимоги щодо
департаменту праці та соціального
захисту населення Вінницької міської
ради задоволенню не підлягають.

Що стосується Головного управління
юстиції у Вінницькій області, то він як
роботодавець, зобов'язаний був
керуватись чинним Законом України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як правовим
актом, який має вищу юридичну силу, на
що вказує ч. 4 ст. 9 КАС України і не
допускати зменшення виплат, порушуючи
права позивача та здійснити
нарахування та виплату відповідно
чинного Закону.

Оскільки, головне управління юстиції у
Вінницькій області проводило
розрахунки на компенсаційні виплати в
розмірі 5,20 гривень, тобто знаючи, що
керується постановою КМУ №836, а не
нормами чинного закону, чим в свою
чергу свідомо не реагувало на
порушення закону, всупереч вимогам ч. 2
ст. 19 Конституції України, де органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов`язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Своїми діями головне управління
юстиції у Вінницькій області допустило
звуження змісту, обсягу, прав та свобод
позивача, передбачених ст. 22
Конституції України, в якій зазначено,
що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги відповідача
не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у Вінницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.