Справа № 820/13205/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.Справа № 820/13205/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Старостіна В.В.

Суддів:
Бегунца А.О. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Машури Г.І.

представника позивача
Павловського Р.О.

представника відповідача
Михайлової О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.08.2014р. по
справі № 820/13205/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клінінгова компанія
"Бревіс"

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клінінгова компанія
"Бревіс", звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просив суд:

- скасувати повністю податкове
повідомлення - рішення відповідача №
від 10.06.2014 року.

В обґрунтування позову зазначив, що
висновки актів перевірок про
нереальність господарських операцій
не відповідають фактичним обставинам
справи та зроблені на підставі актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки контрагентів
позивача. Вважає, що у зв'язку із
наведеним, винесенні податкові
повідомлення-рішення є
необґрунтованими, протиправними та
підлягають скасуванню.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.08.14 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Клінінгова компанія "Бревіс" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення
задоволено.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 10.06.2014 року, винесене
відносно Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клінінгова компанія
"Бревіс".

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав апеляційну скаргу, просив
задовольнити її, посилаючись на доводи
та обґрунтування, викладені в
апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, просив залишити
без задоволення апеляційну скаргу, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача та представників
сторін, перевіривши рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що на підставі направлення
№987 від 29.04.2014р. та наказу №859 від
29.04.2014р., в період з 29.04.2014р. по 05.05.2014р.
фахівцями відповідача проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клінінгова компанія
"Бревіс" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ "Пріора-Інвест"
за січень 2014 року та ТОВ "ЗМ-Консалтинг"
за лютий 2014 року. За результатами
проведеної перевірки складено акт
№1659/20-30-22-03/38773963 від 05.05.2014р. (а.с.12-48).

Згідно висновків акта перевірки
№1659/20-30-22-03/38773963 від 05.05.2014р.
контролюючим органом виявлено
порушення позивачем положень п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК
України, у зв'язку із чим завищено
податковий кредит всього у сумі 2845527,00
грн., в тому числі за січень 2014 року - у
сумі 1424544,00 грн., за лютий 2014 року - у сумі
1420983,00 грн., що призвело до заниження
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету на загальну суму
2845527,00 грн., у тому числі за січень 2014
року - у сумі 1424544,00 грн., за лютий 2014 року
- у сумі 1402983,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки
№1659/20-30-22-03/38773963 від 05.05.2014р.
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
10.06.2014р. (а.с.10), яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість на загальну
суму 3556908,75 грн., з яких 2845527,00 грн. - за
основним платежем та 711381,75 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Не погоджуючись із висновками акту
перевірки від №1659/20-30-22-03/38773963 від
05.05.2014р та з винесеним на його підставі
податковим повідомленням-рішенням від
№ від 10.06.2014р., позивач звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду із зазначеним
позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що податковим
повідомленням-рішенням від № від
10.06.2014р. порушено права та охоронювані
законом інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин, а тому
вказані рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39 ПК
України, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 ПК України,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 ПК України)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК
України.

Водночас, ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р.
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Відповідно до ст.3 Господарського
кодексу України, господарська
діяльність - це діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва -підприємцями.

Проведення господарських операцій
підприємства підтверджується
первинними документами, на підставі
яких ведеться бухгалтерський облік.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" на даних
бухгалтерського обліку базується
фінансова, податкова, статистична та
інша звітність. Таким чином первинні
документи по відображенню
господарських операцій є основою для
податкового обліку.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги
первинні документи, які складені на
підтвердження фактичного здійснення
господарської операції, а також
враховуватись повнота складання всіх
підтверджуючих господарські операції
документів.

Згідно п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така
сума підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені ПК
України. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1
статті 200 ПК України, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Щодо взаємовідносин між позивачем та
ТОВ "Пріора-Інвест" колегія суддів
зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ "Пріора-Інвест" було
укладено договори від 01.09.2013р. за №09К,
№09С, №09Ц, №09П (а.с.50, 57, 62, 68), згідно яких
позивач, як "Замовник", доручає, а ТОВ
"Пріора-Інвест", як "Виконавець",
зобов'язується виконати роботи з
прибирання сміття, відходів та інших
предметів і об'єктів. Договір укладено
у м.Харкові, із зазначенням терміну дії
до 31.12.2014р.

На підтвердження виконання умов
договорів від 01.09.2013р. за №09К, №09С, №09Ц,
№09П позивачем надано акти виконаних
робіт, податкові накладні,
розшифрування виконаних робіт,
розрахунки вартості послуг, акти
звірок взаємних розрахунків, платіжні
доручення (а.с.51-119, 137-143).

Щодо взаємовідносин між позивачем та
ТОВ "ЗМ-Консалтинг" колегія суддів
зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ "ЗМ-Консалтинг" було
укладено договори про виконання робіт
від 01.02.2014р. за №03КР, №03С, №03Ц, №03П
(а.с.26, 32, 38, 44), згідно яких позивач, як
"Замовник", доручає, а ТОВ
"ЗМ-Консалтинг", як "Виконавець"
зобов'язується виконати роботи з
прибирання сміття, відходів та інших
предметів і об'єктів. Договір укладено
у м.Харкові, із зазначенням терміну дії
до 31.12.2014р.

На підтвердження виконання умов
договорів від 01.02.2014р. за №03КР, №03С,
№03Ц, №03П позивачем надано акти
виконаних робіт, податкові накладні,
акт звірки взаємних розрахунків та
платіжні доручення (а.с.27-119, 144-147).

Колегія суддів зазначає, що досліджені
у судовому засіданні суду першої
інстанції документи бухгалтерського
та податкового обліку, податкові
накладні, що складені контрагентами
позивача, відповідають вимогам ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
№996-ХІV від 16.07.1999р., містять обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис, тобто є такими, що не викликають
сумнівів щодо їх юридичної сили та
доказовості та підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про дотримання
позивачем вимог чинного законодавства
при формуванні податкового кредиту на
підставі отриманих від контрагентів
податкових накладних, та про
необґрунтованість висновків Акту
перевірки про завищення позивачем суми
податкового кредиту за січень, лютий 2014
року.

З огляду на те, що вчинені позивачем
господарські операції не викликають
сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту - для підтвердження права на
податковий кредит достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних.

Крім того, колегія суддів наголошує, що
в ході проведеної перевірки первинні
документи як позивача, так і його
контрагентів щодо здійснення
господарських операцій відповідачем
досліджувались, однак не було
зазначено жодних недоліків таких
документів та не вказано конкретних
первинних документів, на підставі яких
відповідачем було зроблено висновок
про відсутність факту реального
вчинення господарських операцій за
період, що перевірявся.

Підставою для висновків викладених в
акті перевірки №1659/20-30-22-03/38773963 від
05.05.2014р. стали акти Броварської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
04.04.2014р. за №23/10-06-22-01/37871477 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "ЗМ-Консалтинг" () щодо документального
підтвердження господарських відносин
із контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.12.2013р. по 28.02.2014р." та ДПІ у Київському
районі м.Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області від 31.03.2014р. за
№113/20-31-22-03-07/38771327 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Пріора-Інвест", , щодо
документального підтвердження
господарських відносин із
контрагентами за період з 01.01.2014р. по
31.01.2014р.", яким встановлено неможливість
реального здійснення господарських
операцій контрагентами позивача.

Інших обставин та підстав для висновку
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства при
здійсненні господарських операцій із
зазначеними контрагентами,
відповідачем в акті перевірки
№1659/20-30-22-03/38773963 від 05.05.2014р. не вказано.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

Про відсутність факту реального
вчинення господарських операцій
можуть свідчити, зокрема, такі
обставини: всупереч даним податкового
обліку будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного з
таких учасників; отримання майнової
вигоди чи права на таку вигоду
будь-кого з учасників операції
виключно шляхом зменшення бази
оподаткування з певного податку та/або
отримання коштів із Державного бюджету
за одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб;
результати, відображені у даних
податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції,
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції. Проте,
відповідачем під час складення акту
№1659/20-30-22-03/38773963 від 05.05.2014р. не були
встановлені вищевказані обставини, а
отже й висновок щодо відсутності факту
реального вчинення господарських
операцій є передчасним.

Також колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до п.п. 4.4 п.4 Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених Наказом ДПА України від
22.04.2011р. за №236 визначено, що у разі
встановлення фактів, що не дають змогу
провести зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання,
реєструє його у Журналі реєстрації
довідок про результати проведення
зустрічної звірки (актів про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, неявки
для підписання, відмови від підписання
Довідки про результати проведення
зустрічної звірки) та вживає заходів,
передбачених актами ДПС України.

Таким чином, актом про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання лише засвідчується
факт неможливості її проведення без
встановлення висновків стосовно
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків.

Крім того, Додатком 3 до Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами держаної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених Наказом ДПА України від
22.06.2011 р. №236 чітко встановлений зразок
форми акту про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, яким не передбачена
можливість висновку щодо реальності
(нереальності) вчинення господарських
операцій платником податків. При цьому,
іншого порядку дій податкового органу,
як суб'єкта владних повноважень, у
спірних взаємовідносинах не
передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача та про неправомірність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 13.08.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.08.2014р. по
справі № 820/13205/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бартош Н.С.

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.14 р.