Справа № П/811/2911/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2014 року
Справа № П/811/2911/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кравчук О.В.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця
до відповідача - Кіровоградської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
До Кіровоградського окружного
адміністративного суду звернувся
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) з адміністративним позовом
до Кіровоградської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі -
відповідач), у якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 18 липня 2014
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
за результатами позапланової
невиїзної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, податковим
органом неправомірно зроблено
висновок про безтоварність
господарських операцій позивача з
контрагентом, а відтак - безпідставно
зроблено висновок про порушення
позивачем приписів Податкового
кодексу України. Крім того, позивач
наголосив на протиправному
донарахуванні йому штрафних санкцій за
неподання у повному обсязі документів
на перевірку, оскільки податковим
органом порушено порядок направлення
запиту про надання документів до
Відповідач до суду подав заперечення
на позовну заяву, за якими позов не
визнав у повному обсязі та наполягав на
правомірності оскаржених позивачем
податкових повідомлень-рішень. Такі
заперечення мотивовано тим, що
перевіркою позивача встановлено
укладення позивачем угод з
контрагентом - ТОВ "Транслем" - без мети
настання реальних наслідків, а отже - і
безпідставне включення до складу
податкового кредиту відповідних сум
ПДВ. Крім того, відповідач зазначив, що
позивачем не у повному обсязі на запит
податкового органу надано документи,
що підтверджують реалізацію
придбаного у ТОВ „Транслем" товару
У судовому засіданні позивач,
представник позивача та представник
увідповідача підстримали свої позиції,
викладені, відповідно, у позовній заяві
та у письмових апереченнях проти
За спільним клопотанням сторін
подальший розгляд справи було
здійснено у порядку письмового
провадження (а.с.102).
Розглянувши у письмовому провадженні
подані позивачем і відповідачем
документи і матеріали, заслухавши у
відкритому судовому засіданні
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно і
неупереджено оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради 11 березня 2008 року (а.с.49) та з 01
жовтня 2008 року перебуває на у
податковому органі як платник податку
на додану вартість, що посвідчується
відповідним свідоцтвом (а.с.50).
04 червня 2014 року посадовими особами
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції була проведена
позапланова невиїзна перевірка
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з ПП
"Транслем" за січень 2014 року.
За результатами перевірки податковим
органом було складено Акт
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 12 червня 2014 року
№416/11-23-17-01/НОМЕР_1, згідно якого
контролюючий орган дійшов висновку про
порушення позивачем: пунктів 198.2, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
донараховно пдаток на додану вартість
пп.44.1, 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85
Податкового кодексу України в частині
ненадання посадовим (службовим) особам
органів державної податкової служби у
повному обсязі всі документи, що
належать та пов'язані з предметом
перевірки (а.с.7-16)
На підставі висновків вказаного Акта
перевірки податковим органом було
повідомлення-рішення від 18 липня 2014
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
грн., штрафні (фінансові) санкції - 8626,00
адміністративний штраф та санкції у
розмірі 1020,00 грн. (а.с.5-6)
Як вбачається матеріалів справи,
на висновках акту перевірки про
безпідставне формування податкового
кредиту за господарськими операціями
позивача з ТОВ "Транслем", які, на думку
податкового органу, не мали реального
Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з такого.
Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V
Податкового кодексу України (підпункт
14.1.181. пункту 14.1 статті 14 Податкового
Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: 1)
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
При цьому в пункті 198.2 зазначеної
статті передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
із банківського рахунку платника
податку в оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
З аналізу наведених правових норм у їх
системному зв'язку, суд дійшов
висновку, що необхідною умовою для
правомірності формування податкового
кредиту, є фактичне здійснення
господарської операції платником
У свою чергу, фактичне здійснення
господарської операції платником
податків посвідчується, зокрема,
належно оформленими податковими
накладними та іншими первинними
бухгалтерськими документами.
Виходячи з викладеного, суд вважає за
необхідне дослідити правомірність
формування позивачем податкового
кредиту по взаємовідносинах ФОП ОСОБА_1
та ТОВ "Транслем" у розрізі фактичного
здійснення відповідних господарських
Судом з'ясовано такі обставини.
Відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України основними видами
діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є,
зокрема, оптова торгівля твердим,
рідким, газоподібним паливом і
подібними продуктами (46.71) (а.с.49).
21 листопада 2013 року позивачем укладено
договір поставки №21/11 із ТОВ "Транслем",
за змістом якого ТОВ "Транслем"
(продавець) зобов'язувалося передати у
власність покупця - ФОП ОСОБА_1 вугільну
продукцію. У свою чергу, на позивача
покладався обов'язок оплати
зазначеного товару та щодо
відшкодування контрагентові вартості
послуг з перевезення вантажів (а.с.52-53).
Факт передання позивачеві вказаного
товару підтверджується наявними у
матеріалах справи податковою
накладною від 16 січня 2014 року №7524
(а.с.62), відповідною видатковою
накладною (а.с.60), а також актами
прийому-передачі товару (а.с.61) на
загальну суму 103 513,55 грн. (із них ПДВ -
Розрахунок із ТОВ "Транслем" за
придбаний товар позивач здійснював у
безготівковій формі, шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок контрагента, про що свідчить
відповідні рахунки на оплату та
виписки по рахунку (а.с.58,88-101).
Крім того, на підтвердження факту
транспортування ТОВ "Транслем" вугілля
на замовлення ФОП ОСОБА_1 позивач надав
до суду накладну на перевезення товару
залізничним транспортом (а.с.59).
Судом встановлено, що придбаний товар
зберігався позивачем на території ДП
"Кіровоградський комбінат
хлібопродуктів №2" Державного
агентства резерву України відповідно
до договору від 02 січня 2014 року №04/01
У подальшому ФОП ОСОБА_1 реалізував
придбане вугілля, що засвідчується
наданими суду первинними
бухгалтерськими документами (а.с.64-80).
Системний аналіз вищезазначених
правових норм, дослідження наявних в
матеріалах справи договору,
податкових, видаткових накладних,
транспортних накладних, свідчить про
те, що документи, на підставі яких
позивач сформував податковий кредит,
відповідають критеріям первинного
документу, а відтак - дії позивача щодо
формування податкового кредиту є
правомірними; подані позивачем
банківські документи, за якими
здійснювалася оплата товарів та
послуг, є достовірними доказами
виконання контрагентом позивача
зобов'язань, обумовлених договором
Даючи правову оцінку наведеним
доказам, суд вважає, що ними
підтверджується реальний характер
господарських операцій ФОП ОСОБА_1 та
ТОВ "Транслем", а відтак - і
правомірність формування позивачем
податкового кредиту з податку на
Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити, що при перевірці позивача
податковим органом не було взято до
уваги первинні бухгалтерські
документи ФОП ОСОБА_1, а висновки про
безтоварність господарських операцій
позивача зумовлені відомостями про
недостовірність даних, відображених
його контрагентом - ТОВ "Транслем" у
податковій звітності. Такі висновки
податкового органу суперечать
загальноправовим принципам. При
дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
Встановлений судом факт правомірності
формування податкового кредиту дає
підстави для висновку про протиправне
застосування до позивача і штрафних
санкцій на суму 8626,00 грн. на підставі
пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України податковим
Щодо податкового повідомлення-рішення
вважає за необхідне вказати наступне.
Підставою винесення зазначеного
рішення стало порушення позивачем
підпункту 44.1, 44.3 статті 44, пункту 85.2
статті 85 Податкового кодексу України,
а саме - ненадання на перевірку
документів, що належать та пов'язані з
предметом перевірки.

Так, податковий орган в акті перевірки
вказує, що фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 до перевірки не надано
документи (податкові, видаткові
накладні, розрахункові документи), що
підтверджують реалізацію товару,
придбаного у ТОВ „Транслем", які
витребовувалися запитом від 14 квітня
2014 року №11347/10/11-23-17-01.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі, коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Зі змісту запиту від 14 квітня 2014 року
№11347/10/11-23-17-01 вбачається, що відповідач,
витребовуючи у позивача інформацію
згідно переліку, в пункті 8 запиту
виклав умову, за якої у ФОП ОСОБА_1
виникає обов'язок надати документи
(податкові, видаткові накладні,
розрахункові документи), що
підтверджують реалізацію товару: "якщо
Ви являєтесь посередником..." (а.с.28).

Главою 31 Господарського кодексу
України комерційне посередництво у
сфері господарювання віднесено до
агентських відносин.

Так, у згідно статті 295 Господарського
кодексу України, комерційне
посередництво (агентська діяльність) є
підприємницькою діяльністю, що полягає
в наданні комерційним агентом послуг
суб'єктам господарювання при
здійсненні ними господарської
діяльності шляхом посередництва від
імені, в інтересах, під контролем і за
рахунок суб'єкта, якого він
представляє.

Комерційним агентом може бути суб'єкт
господарювання (громадянин або
юридична особа), який за повноваженням,
основаним на агентському договорі,
здійснює комерційне посередництво.

При цьому не є комерційними агентами
підприємці, що діють хоча і в чужих
інтересах, але від власного імені.

З огляду на викладене, суд вважає, що
ФОП ОСОБА_1 не є посередником, оскільки
він не надавав комерційних послуг
суб'єктам господарювання щодо закупки
вугілля, а самостійно набував прав
власності на придбане вугілля. Таким
чином, позивач увільнений від обов'язку
надавати документи про підтвердження
реалізації товару на запит від 14 квітня
2014 року №11347/10/11-23-17-01, що свідчить про
безпідставність винесення податкового
повідомлення-рішення № від 18
липня 2014 року.

Відтак, податкове повідомлення-рішення
№ від 18 липня 2014 року, також є
протиправним та підлягає скасуванню.

За приписами частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Однак, у дані
справі відповідач не довів
правомірності своїх рішень.

Викладене вище дає підстави вважати, що
позивачеві було протиправно
донараховано податкові зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем і за штрафними санкціями, а
тому суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
та для скасування оскаржуваних
повідомлень-рішень.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем документально підтверджена
сплата судового збору в розмірі 182,70 грн
(а.с.19), а тому зазначена сума підлягає
поверненню з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 18 липня 2014
року №, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
25878,00 грн (за основним платежем - 17252,00
грн., штрафні (фінансові) санкції - 8626,00
грн.).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 18 липня 2014
року №, яким ФОП ОСОБА_1
нараховано штрафні санкції у розмірі
1020,00 грн.

Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 182,70 грн
(сто вісімдесят дві гривні, сімдесят
копійок) з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії цієї
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В.
Кравчук