Справа № 826/9023/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9023/14
інстанції: Головань О.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю
секретаря Тищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у м. Києві
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до Головного управління
Держземагенства у м. Києві про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулись до суду з позовом
до Головного управління
Держземагенства у м. Києві про визнання
протиправними дії Головного
управління Держкомзему у м. Києві щодо
надання недостовірної та неповної
інформації за запитами від імені
ОСОБА_2 від 12.05.14 р. та ОСОБА_3 від 05.05.14 p.;
зобов'язання Головного управління
Держкомзему у м. Києві надати
достовірну, тонну та повну інформацію,
на інформаційні запити від імені
ОСОБА_2 від 12.05.14 р. та ОСОБА_3 від 05.05 14 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 серпня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного
управління Держземагентства у м.Києві
щодо надання неповної та недостовірної
інформації за запитами ОСОБА_2 від 12.05.14
р. та ОСОБА_3 від 05.05.14 р. Зобов'язано
Головне управління Держземагентства у
м.Києві надати повну та достовірну
інформацію па інформаційні запити
ОСОБА_2 від 12.05.14 р. та ОСОБА_3 від 05.05.14 р.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представник Головного
управління Держземагенства у м. Києві
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
05.05.14 р. ОСОБА_3 звернулася до Головного
управління Держкомзему у м. Києві з
запитом на інформацію, у якому просила:

- надати інформацію про земельні
ділянки державної та комунальної
власності у межах м. Київ, не наданих у
користування, що можуть бути
використані для реалізації права на
безоплатне отримання у власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд;

- надати дані про землі запасу, а саме:
землі, не передані у власність і не
надані у користування, а також землі,
право власності на які або право
користування якими припинено
відповідно до ст. 27. 28 Земельного
кодексу України в межах м. Києва та
надати схеми їх розташування;

- надати дані про землі резервного
фонду, не надані у постійне
користування: частину площі земель
резервного фонду, які не передані
роздержавленим сільськогосподарським
підприємствам у постійне користування,
ті, які ще не надані у тимчасове
користування в межах м. Києва та падати
схеми їх розташування.

Запит на інформацію такого самого
змісту поданий Головного управління
Держакомзему у м. Кисні ОСОБА_2.

На вказані інформаційні запити
Головним управлінням Держкомзему у м.
Києві надано відповіді від 23.05.14 р.
№31-26-0.22-2508/2-14, 31-26-0.22-2507/2-14, згідно яких
заявників повідомлено про те, що
відповідно до завдань та функцій,
визначених Положенням про Головне
управління Держземагенства у м. Києві,
затвердженого наказом Державного
агентства земельних ресурсів України
від 21.09.12 р. №452, Головне управління не
здійснює облік земельних ділянок із
земель державної та комунальної
власності, що можуть використовуватись
для ведення садівництва, будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва.

Не погоджуючись з вказаними
відповідями позивачі звернулись до
суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
відповідачем у наданих позивачам
відповідях фактично повністю
відмовлено у наданні запитуваної
публічної інформації без надання
обґрунтування, чому запитувана
інформація повністю або частково не
може бути надана.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Так, визначення поняття «публічна
інформація» наведено у статті 1 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації». Так, відповідно до частини
першої цієї статті публічна інформація
- це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.
Розпорядники інформації зобов'язані
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації .
Розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках, зокрема розпорядник
інформації не володіє і не зобов'язаний
відповідно до йото компетенції,
передбаченої законодавством,
володіти-інформацією, щодо якої
зроблено запит.

Визначальним для публічної інформації
є те, щоб вона була заздалегідь готовим,
зафіксованим продуктом, отриманим або
створеним лише суб'єктом владних
повноважень у процесі виконання своїх
обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що в
даному випадку позивачі звернулися до
Головного управління Держкомзему у м.
Києві за отриманням інформації, що є
публічною в розумінні Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
оскільки отримується та створюється в
процесі роботи Головного управління
Держкомзему у м. Києві як суб'єкта
владних повноважень відповідач є
розпорядником вказаної інформації

Таким чином, інформація про наявність
земельних ділянок, що можуть бути
використані під забудову, є публічною,
оскільки відповідно до вимог Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» вказана
інформація повинна створюватися в
процесі виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством.

Так, згідно Положення про державне
агентство земельних ресурсів України,
затверджене Указом Президента України
від 08.04.11 р. №445, Державне агентство
земельних ресурсів України є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності (п. 1).

Згідно п. 7 Положення Держземагентство
України здійснює свої повноваження
безпосередньо і через утворені в
установленому порядку територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
районах, містах, а також через
міськрайонні, міжміські, міжрайонні
територіальні органи.

Згідно п. 3 Положення про Головне
управління Держкомзему у м. Києві,
затверджене наказом Державного
агентства земельних ресурсів України
від 21.09.12р. №452, завданням Головного
управління є реалізації повноважень
Держземагентства України на території
м. Києва.

Згідно п. 4 Положення Головне
управління Держкомзему у м. Києві бере
участь у веденні державного земельного
кадастру і територіальному плануванні
(ті. 4.4.), здійснює землеустрій
відповідно до закону України "Про
землеустрій", у тому числі, забезпечує
проведення інвентаризації земель (и.
4.11), здійснює ведення державного
земельного кадастру та отримує
інформацію про відведення земельних
ділянок (п. 4.14). створює формує і веде
регіональний фонд документації із
землеустрою (п. 4.1 7).

Згідно п. 5.5 Положення Головне
управління Держкомзему у м. Києві
забезпечує доступ до публічної
інформації, що перебуває у йото
володінні.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, Головне управління
Держкомзему у м. Києві на виконання
наказу Державного комітету статистики
України від 05.11.98 р. №377 "Про
затвердження форм державної
статистичної звітності з земельних
ресурсів та Інструкції з заповнення
державної статистичної звітності з
кількісного обліку земель (форми
№№6-зем. 6а-зем, 66-зем. 2-зем)" здійснює
ведення відповідної звітності.

Згідно форм звітності та Інструкції у
звітах вказують площі земель, що
перебувають у власності, постійному і
тимчасовому користуванні юридичних та
фізичних осіб, за винятком тих площ
земель, які надані в тимчасове
користування іншим власникам землі і
землекористувачам із земель, що
перебувають у власності або в
постійному користуванні цих юридичних
і фізичних осіб.

У звітах вказують площі земель і
розподіл їх за власниками землі,
землекористувачами, угіддями та видами
економічної діяльності в межах
територій, які входять до
адміністративно-територіальних
одиниці), у тому числі окремо - в межах
населених пунктів, зрошувані та
осушені землі, розподіл земель за
формами власності.

Згідно форми звіту №6-зем до неї
включається інформація про землі
державної власності, передані у
власність або користування, в тому
числі, щодо ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (присадибні
ділянки, п. 2.4 звіту); відповідно, з
врахуванням вказаної інформації може
бути надана інформація щодо розміру
земель, не переданих у власність або
користування, в тому чисті, щодо
"ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Згідно п. 12 звіту зазначено "Землі
запасу та землі, не надані у власність
та постійне користування в межах
населених пунктів (які не надані у
тимчасове користування)", до яких
включається я про "Землі запасу" (п. 12.1),
"Землі резервного фонду, не надалі в
постійне користування" (її. 12.2). "Землі,
не надані у власність або постійне
користування в межах населених
пунктів" (н. 12.3).

При чому, звітність включає в себе як
інформацію про землі, які входять до
адміністративно-територіальних
одиниць (в даному випадку - м. Київ), так
і землі за межами
адміністративно-територіальних
одиниць.

Суд першої інстанції обґрунтовано
звертає увагу на те, що відповідачем у
наданих позивачам відповідях фактично
повністю відмовлено у наданні
запитуваної публічної інформації без
надання обґрунтування, чому запитувана
інформація повністю або частково не
може бути надана, зокрема, з
врахуванням даних щорічної форми звіту
№6-зем.

Суд першої інстанції правомірно не
прийняв до уваги посилання відповідача
на ст. 24 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", згідно якої
до моменту внесення відповідної
інформації до містобудівного та
державного земельного кадастрів
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради. Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації або відповідний
місцевий орган виконавчої влади
зобов'язані надавати за запитами
фізичних та юридичних осіб письмову
інформацію про наявність земельних
ділянок, що можуть бути використані під
забудову, оскільки вказане положення
Закону не звільняє відповідача від
обов'язку надавати на запити ту
публічну інформацію, яка є у його
розпорядженні.

Посилання відповідача на ті обставини,
що у них відсутня інформація
земельного резерву, колегія суддів не
приймає до уваги, так як суд першої
інстанції правомірно зазначив, що
відповідачем не надано відповідь не на
одне поставлене в запитах питання по
суті, таким чином, в цій частині дії
носять неправомірний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, в порушення ст.. 71 КАС
України відповідачем ні в суду першої
інстанції ні в суді апеляційної
інстанції не надано доказів
правомірності своїх дій та
неможливості надати повну інформацію
на інформаційний запит.

З огляду на вищезазначене апеляційна
інстанція приходить до висновку, що суд
першої інстанції правомірно
задовольнив позов.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у м. Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 03 жовтня 2014
року

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Межевич М.В.

Сорочко Є.О.