Справа № 826/3930/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/3930/14 Головуючий у
1-й інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу
представника Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг - Саакян Надії
Ігорівни на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про скасування
постанови, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У березні 2014 року Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» звернулася
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг про скасування постанови. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем безпідставно накладено
штрафні санкції, оскільки платіж,
здійснений позивачем не підпадав під
дію Закону України «Про запобігання та
протидію легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансування тероризму».

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
травня 2014 року задоволено вказаний
позов. Визнано протиправним та
скасовано постанову Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг № 25/1 7-4/20ФМ від 12.03.2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг - Саакян Надія Ігорівна подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що на підставі
посвідчення на проведення планової
виїзної перевірки Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «AXA Страхування» (далі
позивач) від 29.11.2013 року № 83-13/7 ФМ,
виданого в.о. Голови Нацкомфішіослуг
Берліном В.М., проведено планову виїзну
перевірку позивача щодо дотримання
вимог Закону України «Про запобігання
та протидію легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом
або фінансування тероризму» (далі -
Закон) та інших нормативно-правових
актів з питати, фінансового
моніторингу за період з 01.06.2012 року по
16.12.2013 року.

При проведенні вибіркової перевірки
реєстрації фінансових операцій, які
підпадали під ознаки обов'язкового
фінансового моніторингу та
повідомлення про їх проведення,
інспекційною групою виявлено, що
відповідно до платіжного доручення в
іноземній валюті від 14.05.2013 року № 30
118, позивачем було здійснено
перерахування коштів на рахунок AXA S.A. в
розмірі - 25000,00 Євро, що в гривневому
еквіваленті складає 259232,98 грн., за
призначенням платежу: «Royalties for trade mark AXA
200802012, inv.DAF AXA 2013/04 № 3-1 оf 17.04.13, act of 30.04.13
agreem. of 23.11.07. acc. num. U» (Роялті за
торгову марку AXA 2008-2012, відповідно до
рахунку-фактури від 17.04.2013 року DAF AXA 2013/04
№ 3-1, акт від 30.04.2013 року за угодою від
23.11.2007 року номер рахунку 0).

За результатами вказаної перевірки
відповідач дійшов висновку, що
Зазначену фінансову операцію у Реєстрі
2 ФМ не було зареєстровано та
відповідно не було повідомлено про її
здійснення Спеціально уповноважений
орган, чим допущено порушення вимог:

пункту 15 Порядку взяття на облік
суб'єктів первинного фінансового
моніторингу, реєстрації ними
фінансових операцій, що підлягають
фінансовому моніторингу, і подання
Державному комітетові фінансового
моніторингу інформації про зазначені
та інші фінансові операції, що можуть,
бути пов'язані з легалізацією
(відмивання) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25.08.2010
року № 747 щодо невиконання обов'язку
Товариства у разі виявлення інших
фінансових операцій, ніж ті, що
зазначені в абзацах другому і третьому
цього пункту, суб'єкт не пізніше
наступного робочого дня після
виявлення вносить інформацію про них
до реєстру;

пункту 5 частини другої статті 6 Закону
України «Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансування тероризму» щодо
незабезпечення реєстрації фінансової
операції, що підлягає фінансовому
моніторингу, не пізніше наступного
робочого дня з дати їх виявлення;

підпункту а) пункту 6 частині другої
статті 6 Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, держаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму» щодо неповідомлення
Спеціально уповноважений орган про
фінансову операцію, що підлягає
обов'язковому фінансовому моніторингу
- протягом трьох робочих днів з дня її
реєстрації або спроби її проведення;

- пункту 7.5 розділу 7 Положення
про здійснення фінансового
моніторингу фінансовими установами,
затвердженого розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 05.08.2003
року № 25 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15.08.2003
року за № 715/8036, в частині неподання
інформації про фінансову операцію до
Держфінмоніторингу України за формою
і в порядку, встановленими
законодавством, а саме: Законом України
«Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансування тероризму» та Порядком
взяття на облік суб'єктів первинного
фінансового моніторингу, реєстрації
ними фінансових операцій, що
підлягають фінансовому моніторингу, і
подання Державній службі фінансового
моніторингу інформації про зазначені
та інші фінансові операції, що можуть
бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25.08.2010
року № 747.

На підставі зазначених висновків 12.03.2014
року відповідачем прийнято постанову,
якою до позивача застосовано штраф у
розмірі 51000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до норм Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму» фінансова операція
підлягає обов'язковому фінансовому
моніторингу у разі, якщо сума, на яку
вона проводиться, дорівнює чи
перевищує 150000 гривень (для
суб'єктів господарювання, які
проводять азартні ігри, - 13000 гривень)
або дорівнює чи перевищує суму в
іноземній валюті, еквівалентній 150000
гривень (для суб'єктів господарювання,
які проводять азартні ігри, - 13000
гривень), та має одну або більше таких
ознак, зокрема, якщо здійснення
розрахунків за зовнішньоекономічним
контрактом, що не передбачає
фактичного постачання на митну
територію України товарів, робіт і
послуг (пункт 15 частини 1 статі 15).

Операцію з отримання роялті
відповідачем було кваліфіковано в
якості операції, яка не передбачає
фактичного постачання послуг на
територію України.

Колегія суддів погоджується з
критичним сприйняттям судом першої
інстанції такого висновку відповідача
з огляду на наступне.

Відповідно до приписів підпункту 14.1.185
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, постачання послуг - будь-яка
операція, що не є постачанням товарів,
чи інша операція з передачі права на
об'єкти права інтелектуальної
власності та інші нематеріальні активи
чи надання інших майнових прав
стосовно таких об'єктів права
інтелектуальної власності, а також
надання послуг, що споживаються в
процесі вчинення певної дії або
провадження певної діяльності.

Згідно з підпунктом 186.3 Податкового
кодексу України, місцем постачання
зазначених у цьому пункті послуг
вважається місце, в якому отримувач
послуг зареєстрований як суб'єкт
господарювання або - у разі відсутності
такого місця - місце постійного чи
переважного його проживання. До таких
послуг належать, зокрема, надання
майнових прав інтелектуальної
власності, створення за замовленням та
використання об'єктів права
інтелектуальної власності, у тому
числі за ліцензійними договорами, а
також надання (передача) права на
скорочення викидів парникових газів
(вуглецевих одиниць).

Судом першої інстанції встановлено, що
роялті було сплачено на рахунок
нерезидента згідно договору про
використання торговельної марки від
23.11.2007 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на наступні обставини.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму», суб'єктами первинного
фінансового моніторингу є, зокрема
банки, страховики (перестраховики),
кредитні спілки, ломбарди та інші
фінансові установи.

При цьому колегія суддів зауважує, що
позивач є таким суб'єктом по підношенню
до клієнтів, та має ідентифікувати саме
клієнтів. Натомість, при перерахуванні
коштів самим позивачем, по відношенню
до позивача суб'єктом фінансового
моніторингу є банк, через який
здійснюється платіж.

Протягом розгляду справи відповідачем
не було повідомлено суду, як мала
виглядати, на думку відповідача,
поведінка позивача у даному випадку,
тобто яким чином позивач міг виконати,
на думку відповідача, вимоги Закону
України «Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом», або
фінансуванню тероризму» по відношенню
до самого позивача.

Отже, правилами Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом» не передбачено
обов'язків підприємств щодо
повідомлення про здійснювані операції,
натомість такі обов'язки покладено на
інших, визначених Законом суб'єктів.

Обставина збігу організації, яка
здійснює платіж, та суб'єкту
моніторингу в одній особі, не породжує
додаткових обов'язків, оскільки
протилежного Законом не визначено.

Таким чином, спірна постанова
відповідача не грунтується на нормах
чинного законодавства України, а тому є
протиправною.

З урахуванням зазначеного вище колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що спірна
постанова відповідача була прийнята
останнім з порушенням норм діючого
законодавства України, а тому позов є
обгрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг - Саакян Надії
Ігорівни - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 травня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.