Справа № 802/234/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/234/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

при секретарі: Швець А.І.

за участю представників сторін:

представника позивача: Зотової Л.П.

представника відповідача: Шевченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області до товариства з обмеженою
відповідальністю "Колумбіні" про
підтвердження обгрунтованості
адміністративного арешту майна , -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2013 року Могилів-Подільська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Позивач)
звернулась до Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Колумбіні" (далі -
Відповідач) про визнання обґрунтованим
рішення від 19.11.2012 року про накладення
адміністративного арешту майна, яке
знаходиться на АЗС №31 за адресою:
Вінницька область, Могилів-Подільський
район, с. Немія, вул. Лісова, 50.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги. В апеляційній скарзі
апелянт посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник Відповідача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

З обставин справи встановлено, що 15.11.2012
р. посадовими особами Позивача
проведено фактичну перевірку
господарської одиниці АЗС № 31, що
розташована за адресою: Вінницька
область, Могилів-Подільський район, с.
Немія, вул. Лісова, 50, суб'єкта
господарської діяльності товариства з
обмеженою відповідальністю
"Колумбіні".

За результатами проведеної перевірки
податковим органом складено акт №
947/02/12/22/37018720 від 19.11.2012 року.

Пунктом 20.1.5 ст. 20 ПК України (в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) передбачено право
органів державної податкової служби
вимагати від платників податків, що
перевіряються в ході перевірок,
проведення інвентаризації основних
фондів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, у тому числі
зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки.

У ході перевірки податковим органом на
підставі п. 20.1.5 ст. 20 ПК України
проведено інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей та
коштів на АЗС, в тому числі здійснено
зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей (нафтопродуктів) і готівки.

Відповідно до складеного акту
інвентаризації від 06.11..2012 року на АЗС №
31 проведено інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей та
коштів, в тому числі здійснено зняття
залишків товарно-матеріальних
цінностей (палива та супутніх товарів).

За наслідками інвентаризації
встановлено наступні залишки
нафтопродуктів за цінами реалізації:

- бензин автомобільний А-95 ДСТУ
4063-2001 - 12386,0 куб. дм по ціні 10,90 грн.;

- бензин автомобільний А-92 ДСТУ
4063-2001 - 12065,0 куб. дм по ціні 10,60 грн.;

- паливо дизельне (ДП) ДСТУ 4840-2007 -
29811,0 куб. дм по ціні 9,80 грн.;

- паливо дизельне (ДП Євро) ДСТУ
4840-2007 - 4954 куб. дм по ціні 10,0 грн.

Відповідачем до перевірки надавалися
документи на вказані нафтопродукти,
зокрема журнал обліку надходження
нафтопродуктів на АЗС № 31 ТОВ
"Колумбіні", журнал реєстрації
паспортів якості, товарно-транспортні
накладні на відпуск нафтопродуктів
(нафти) № 7402 від 16.10.2012 року, № 7612 від
26.10.2012 року, № 7658 від 28.10.2012 року, б/н від
31.10.2012 року, № 14174 від 02.11.2012 року, копія
сертифікату відповідності UA1.035.0070536-12,
виданого ПАТ "Укртатнафта", та копія
паспорта № 145 від 01.10.2012 року ДСТУ 4840:2007
на паливо дизельне підвищеної якості
(ДП Євро) марки В виду II, копія
сертифікату відповідності UA1.035.0118775-12,
виданого ПАТ "Укртатнафта", та копія
паспорта № 350 від 29.09.2012 року ДСТУ 4063-2001
на бензин автомобільний А-95, копія
сертифікату відповідності UA1.035.0118774-12
та копія паспорта № 351 30.09.2012 року ДСТУ
4063-2001 на бензин автомобільний А-92,
виданого ПАТ "Укртатнафта", копія
сертифікату відповідності UA1.035.0070536-12,
виданого ПАТ "Укртатнафта" та копія
паспорта № 169 від 15.10.2012 року ДСТУ 4840:2007
на паливо дизельне підвищеної якості
(ДП Євро) марки В виду II, копія
сертифікату відповідності UA1.035.0118774-12
та копія паспорта № 379 в 13.10.2012 року ДСТУ
4063-2001 на бензин автомобільний А-92,
виданого ПАТ "Укртатнафта", копія
сертифікату відповідності UA1.035.0118775-12,
виданого ПАТ "Укртатнафта" та копія
паспорта № 368 від 07.10.2012 року ДСТУ 4063-2001
бензин автомобільний А-95,копія
сертифікату відповідності UA 1.035.0070536-12,
виданого ПАТ "Укртатнафта" та паспорт
№? 1695 від 02.11.2012 року ДСТУ 4840:2007 на
паливо дизельне підвищеної якості (ДП
Євро) марки В виду II.

На думку Відповідача, вищезазначені
паспорти на бензин автомобільний та
дизельне паливо не відповідають
вимогам Інструкції про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженої
наказами Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155.

На підставі ст. 84 ПК України
начальником Могилів-Подільської ОДПІ
Нагорним Є.В. прийнято рішення №
8388/13/10-015 від 06.11.2012 року про проведення
експертизи таких нафтопродуктів.

Згідно з листа Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи Державної митної
служби України від 15.11.2012 року № 19/1-123/8413
надані на дослідження проби
паливно-мастильних матеріалів не
відповідають ДСТУ 4063-2001 "Бензини
автомобільні. Технічні умови", а саме
"проба № 1 ТОВ "Колумбіні", А-95, резервуар
(ПРК-02-03) від 06.11.2012 року за показниками -
"концентрація фактичних смол",
"сумарний вміст ароматичних
вуглеводнів"".

У зв'язку із зазначеними обставинами
Могилів-Подільською ОДПІ 19.11.2012 року
складено протокол № 1 про тимчасове
затримання майна та начальником
Могилів-Подільської ОДПІ 19.11.2012 року
прийнято рішення про накладення
адміністративного арешту на майно ТОВ
"Колумбіні".

Відповідно до п. п. 94.1 ст. 94 ПК України,
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Відповідно до п. 94.2 ст. 94 ПК України
арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий
борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб контролюючого органу;

- відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника
податків у контролюючому органі, якщо
така реєстрація є обов'язковою
відповідно до цього Кодексу, або коли
платник податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від
проведення перевірки стану збереження
майна, яке перебуває у податковій
заставі;

- платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

В силу положень п. 94.7 ст. 94 ПК України
арешт майна може бути також
застосований до товарів, які
виготовляються, зберігаються,
переміщуються або реалізуються з
порушенням правил, визначених митним
законодавством України чи
законодавством з питань
оподаткування акцизним податком, та
товарів, у тому числі валютних
цінностей, які продаються з
порушенням порядку, визначеного
законодавством, якщо їх власника не
встановлено. У цьому випадку службові
(посадові) особи контролюючих органів
або інших правоохоронних органів
відповідно до їх повноважень тимчасово
затримують таке майно із складенням
протоколу, який повинен містити
відомості про причини такого
затримання з посиланням на порушення
конкретної законодавчої норми; опис
майна, його родових ознак і кількості;
відомості про особу (особи), в якої було
вилучено такі товари (за їх наявності);
перелік прав та обов'язків таких осіб,
що виникають у зв'язку з таким
вилученням. Форма зазначеного
протоколу затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Керівник підрозділу правоохоронного
органу, у підпорядкуванні якого
перебуває службова (посадова) особа,
яка склала протокол про тимчасове
затримання майна, зобов'язаний
невідкладно поінформувати керівника
контролюючого органу (його заступника),
на території якого здійснено таке
затримання, з обов'язковим врученням
примірника протоколу.

На підставі відомостей, зазначених у
протоколі, керівник контролюючого
органу (його заступник) приймає рішення
про накладення арешту на таке майно або
відмову в ньому шляхом неприйняття
такого рішення.

Рішення про накладення арешту на майно
повинне бути прийняте до 24 години
робочого дня, що настає за днем
складення протоколу про тимчасове
затримання майна, але коли відповідно
до законодавства України контролюючий
орган закінчує роботу раніше, то такий
строк закінчується на час такого
закінчення роботи. У разі якщо рішення
про арешт майна не приймається
протягом зазначеного строку, майно
вважається звільненим з-під режиму
тимчасового затримання, а посадові чи
службові особи, які перешкоджають
такому звільненню, несуть
відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 КАС України
арешт на майно може бути накладено
рішенням керівника органу державної
податкової служби (його заступника),
обґрунтованість якого протягом 96 годин
має бути перевірена судом. Зазначений
строк не може бути продовжений в
адміністративному порядку, у тому
числі за рішенням інших державних
органів, крім випадків, коли власника
майна, на яке накладено арешт, не
встановлено (не виявлено).

Отже, для застосування арешту при
тимчасовому затриманні майна
обов'язково повинні одночасно існувати
три обставини, а саме: продаж товарів з
порушенням порядку, визначеного
законодавством; невстановлення
власника такого товару; винятковість
способу забезпечення виконання
платником податків його обов'язків,
визначених законом.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в ході апеляційного
розгляду справи, що рішення про
застосування арешту шляхом
тимчасового затримання майна прийнято
Позивачем у зв'язку із порушенням
порядку його реалізації та
неможливістю встановлення його
власника.

Так, рішенням господарського суду
Вінницької області від 31.03.2014 року у
справі № 902/100/13-г, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 року, за
ТОВ "Колумбіні" визнано право власності
на майно - бензин автомобільний марки
А-95 в кількості 1204,9 л вартістю 13 133,40
грн., який був 19.11.2012 року вилучений
Могилів-Подільською ОДПІ на АЗС № 31 ТОВ
"Колумбіні", що знаходиться за адресою:
с. Немія, Могилів-Подільського району,
Вінницької області, вул. Лісова, 50 .

На підставі ст.85 Господарського
кодексу України зазначене вище рішення
по господарській справі № 902/100/13-г
набрало законної сили.

Відповідно до статті 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

В силу частини першої статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, право власності на майно, на яке
рішенням від 19.11.2012 року було накладено
адміністративний арешт у зв'язку з не
встановленням власника майна, належить
товариству з обмеженою
відповідальністю "Колумбіні".

Таким чином, підстави для
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту при
тимчасовому затриманні майна
відповідно до п. 94.7 ст. 94 ПК України
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Належними засобами доказування
Могилів-Подільською ОДПІ не
підтверджено й порушення Відповідачем
порядку продажу нафтопродуктів щодо
яких застосовано адміністративний
арешт.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи колегія суддів вважає, що
доводи, викладені Позивачем в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами і не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини. За таких обставин
колегія суддів не знаходить законних
підстав для повного чи часткового
задоволення вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
повно та всебічно з'ясовано обставини,
що входять до предмета доказування та
мають значення для справи, надано їм
належну правову оцінку та винесено
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що дає всі підстави для залишення його
без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Могилів-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
протягом п"яти днів з дня закінчення
розгляду справи.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Совгира Д. І.