Справа № 875/250/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
справа № 875/250/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді
Кравцова О.В.,

суддів
Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретаря судового засідання
Марчук Л.А.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_4 та
Центральної виборчої комісії на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 жовтня 2014
року у справі № 875/250/14 за позовом ОСОБА_4
до Центральної виборчої комісії про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

3 жовтня 2014 року ОСОБА_4 (надалі також -
позивач) звернулась із позовом до
Центральної виборчої комісії (надалі -
ЦВК, відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати
постанову ЦВК № 1375 від 30 вересня 2014
року «Про відмову в реєстрації
кандидатів у народні депутати ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12» в частині
відмови в реєстрації кандидата у
народні депутати України ОСОБА_4 в
одномандатному виборчому окрузі № 94 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року;

- зобов'язати ЦВК зареєструвати ОСОБА_4
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 94
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказала, що підставою для відмови у
реєстрації її кандидатом у депутати
міг бути факт неподання нею заяви про
самовисування, а не її оформлення в
частині щодо різниці в датах
підписання та подання даної заяви до
ЦВК. Отже, оскаржувана постанова ЦВК, на
думку позивача, є протиправною та такою
що підлягає скасуванню в частині
відмови в реєстрації кандидата у
народні депутати України ОСОБА_4 в
одномандатному виборчому окрузі № 94 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 жовтня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправною та
скасовано постанову ЦВК № 1375 від 30
вересня 2014 року «Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12» в частині відмови в реєстрації
кандидата у народні депутати України
ОСОБА_4 в одномандатному виборчому
окрузі № 94.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною
постановою, позивач подала до Вищого
адміністративного суду України
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити та
зобов'язати ЦВК зареєструвати ОСОБА_4
кандидатом у народні депутати України
ОСОБА_4 в одномандатному виборчому
окрузі № 94.

Зазначила, що визнання судом
протиправною та скасування постанови
ЦВК не забезпечує захисту та
поновлення її порушених прав і свобод.
Наявність факту порушення прав
позивача у зв'язку із прийняттям
протиправної відмови у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
обґрунтовує наявність підстав для
захисту порушених прав ОСОБА_4, шляхом
зобов'язання ЦВК повторно розглянути
подані нею 25 вересня 2014 року документи
для реєстрації кандидатом у депутати і
прийняти рішення, передбачене частиною
шостою статті 59 Закону України «Про
вибори народних депутатів України».

В апеляційній скарзі вказала, що не
погоджується із постановою першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання ЦВК зареєструвати її
кандидатом у народні депутати в
одномандатному виборчому окрузі № 94, а
тому в цій частині вважає її
необґрунтованою та такою, що
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права і
повинна бути скасована.

Також апеляційну скаргу на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 жовтня 2014
року подано ЦВК, в якій відповідач
просив скасувати рішення першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволені
адміністративного позову ОСОБА_4 в
повному обсязі.

Відповідач вказав, що позивачем, в
порушення вимог законодавства, не
подано до ЦВК заяви про самовисування,
що передбачена статтею 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», а поданий нею документ з
ідентичною назвою, не відповідає
законодавчо встановленим вимогам.

Також у своїй апеляційній скарзі ЦВК
зазначила, що при винесенні
оскаржуваного рішення судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, висновок
суду не відповідає обставинам справи,
крім того, допущено порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи і задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги своєї
апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав вимоги своєї
апеляційної скарги та просив відмовити
у задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню в частині, з огляду на
наступне.

25 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
ЦВК із заявою про самовисування та
реєстрацію кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 94 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року.

30 вересня 2014 року ЦВК було прийнято
постанову № 1375 про відмову в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України позивача в
одномандатному виборчому окрузі № 94 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, яка
мотивована тим, що в порушення пункту 1
частини другої статті 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» заява ОСОБА_4 про
самовисування датована іншим днем, ніж
день її подання.

Суд першої інстанції, приймаючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, зазначив про
протиправність винесення ЦВК
постанови №1375 від 30 вересня 2014 року в
частині відмови ОСОБА_4 в реєстрації її
як кандидата у народні депутати
України, оскільки позивачем було
подано до ЦВК всі необхідні документи,
передбачені частиною другою статті 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із даним висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 77
Конституції України, порядок
проведення виборів народних депутатів
України встановлюється законом.

Організація і порядок проведення
виборів народних депутатів України
визначені Законом України від 17
листопада 2011 року № 4061-VI «Про вибори
народних депутатів України» (надалі
Закон № 4061-VI).

Згідно з пунктом 2 частини другої
статті 55 Закону № 4061-VI Центральна
виборча комісія реєструє кандидата у
депутати, який балотується в
одномандатному окрузі в порядку
самовисування, за умови отримання,
зокрема, заяви про самовисування,
датованої днем подання документів для
реєстрації його кандидатом у депутати
до Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає).

Частиною четвертою статті 55 Закону №
4061-VI передбачено, що Центральна виборча
комісія видає особі, яка подала
документи, зазначені у частині першій
або частині другій цієї статті, довідку
про їх прийняття. Довідка має містити
перелік прийнятих документів, число,
місяць і рік, а також час їх прийняття,
посаду і прізвище особи, яка прийняла
документи.

З довідки, виданої позивачу вбачається,
що 25 вересня 2014 року ОСОБА_4 подала до
ЦВК документи, передбачені частиною 2
статті 55 Закону № 4061-VI для реєстрації
кандидатом у народні депутати України
у одномандатному виборчому окрузі № 94
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Разом з тим, заява ОСОБА_4 про
самовисування датована іншим днем, ніж
день її подання.

Саме дана обставина стала підставою
для винесення оскаржуваної постанови
відповідачем.

Відповідності до статті 60 Закону № 4061-VI
ЦВК відмовляє в реєстрації кандидата
(кандидатів) у депутати в разі:

1) порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону;

2) відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону;

3) припинення громадянства України
кандидата у депутати;

4) вибуття особи, висунутої кандидатом у
депутати, за межі України для
проживання чи з метою отримання
політичного притулку;

5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною;

6) набрання щодо особи, висунутої
кандидатом у депутати, законної сили
обвинувальним вироком суду за вчинення
умисного злочину;

7) виявлення обставин, які позбавляють
особу, висунуту кандидатом у депутати,
права бути обраною депутатом
відповідно до статті 9 цього Закону.

Рішення про відмову в реєстрації
кандидата (кандидатів) у депутати
повинно містити вичерпні підстави
відмови.

Помилки і неточності, виявлені в
поданих кандидатами на реєстрацію
документах, підлягають виправленню і
не є підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

З аналізу вказаної норми вбачається, що
правовою підставою для відмови в
реєстрації позивача кандидатом у
депутати могла бути лише відсутність
заяви, а не її оформлення з порушенням
вимог пункту 1 частини 2 статті 55 Закону
№ 4061-VI.

Крім того, Європейський суд з прав
людини у виборчих справах щодо інших
країн, зокрема, у рішенні "Краснов та
Скуратов проти Російської Федерації"
від 19 липня 2007 року, визначає поняття
"надмірного формалізму, коли в
документі відсутня якась назва або
реквізит, це вважається органами влади
не помилкою (неточністю), а відсутністю
самого документу. Таким чином,
Європейський суд з прав людини вважає
хибною практикою факт позбавлення
органами виконавчої влади заявника
можливості приймати участь в виборах у
зв'язку з можливим неподанням
заявником точної інформації про свою
зайнятість, через що в подібних
правових ситуаціях суд вважає
відсутнім розумне співвідношення
пропорційності між застосованим
заходом і законною метою.

Отже, оскільки ОСОБА_4 до ЦВК подано всі
документи, перелік яких визначений
пунктами 1-6 частини 2 статті 55 Закону №
4061-VI, у тому числі заяву про
самовисування, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у відповідача були
відсутні підстави, передбачені пунктом
2 частини першої статті 60 Закону № 4061-VI
для відмови в реєстрації позивача
кандидатом у народні депутати України.
У свою чергу, невідповідність дати
подання заяви до ЦВК та дати,
зазначеної у самій заяві про
самовисування позивачем - це
неточність, яка підлягала виправленню
та не є підставою для відмови в
реєстрації кандидата в депутати.

Також колегія суддів першої інстанції
встановила відсутність підстав для
зобов'язання відповідача
зареєструвати позивача кандидатом у
народні депутати України на підставі
неточних документів, чи таких, що
містять помилки, які, відповідно до
частини третьої статті 60 Закону № 4061-VI
підлягали виправленню, оскільки суд не
може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржуються, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Зважаючи на те, що за своєю правовою
природою повноваження відповідача
щодо вирішення питання про внесення
уточнень до заяв про самовисуваання є
дискреційними, а суд не вправі
втручатись в повноваження та
діяльність суб'єктів владних
повноважень, або ж підміняти їх,
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову в частині позовних вимог про
зобов'язання ЦВК надати ОСОБА_4
можливість виправити неточності у
заяві про самовисування кандидатом у
народні депутати України, поданій 25
вересня 2014 року.

Проте, зважаючи на наявність факту
порушення прав позивача у зв'язку із
прийняттям відповідачем протиправної
відмови у реєстрації кандидатом у
народні депутати України та
необхідністю відновлення її прав,
колегія суддів дійшла висновку, що
належним способом захисту порушеного
права позивача є зобов`язання
відповідача повторно розглянути
питання щодо реєстрації ОСОБА_4

Отже, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, а саме
визнання протиправною та скасування
постанови ЦВК від 30 вересня 2014 року №
1375 «Про відмову в реєстрації
кандидатів у народні депутати ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12» в частині
відмови в реєстрації кандидата у
народні депутати України ОСОБА_4 в
одномандатному виборчому окрузі № 94 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року та
зобов'язання ЦВК повторно розглянути,
подані ОСОБА_4 25 вересня 2014 року
документи, для реєстрації кандидатом у
депутати і прийняти рішення,
передбачене частиною шостою статті 59
Закону № 4061-VI.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 202 Кодексу адміністративного
судочинства України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

За вказаних обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції неповно встановив обставини
справи, але правильно застосував норми
матеріального права, а тому суд
приходить до висновку про наявність
підстав скасування в частині
оскаржуваного судового рішення із
постановленням нового, про часткове
задоволення позову.

Керуючись статтями 172, 177, 195, 196, 198, 202, 205,
207 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та
Центральної виборчої комісії на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 жовтня 2014
року задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 жовтня 2014
року скасувати в частині відмови в
задоволені позовних вимог про
зобов'язання Центральну виборчу
комісію зареєструвати ОСОБА_4
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 94
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Ухвалити у цій частині нове рішення,
яким зобов'язати Центральну виборчу
комісію повторно розглянути подані
ОСОБА_4 документи щодо реєстрації
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 94
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

В решті постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 5 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Кравцов О.В.

Судді
Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.