Справа № 2а-12077/11/1270
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/43345/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області, Алчевського міського відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та суми згідно
індексу інфляції за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що позивач проходив службу в
органах внутрішніх справ з 15 травня 1990
року. Наказом начальника Алчевського
МВ ГУМВС України в Луганській області
від 3 грудня 2008 року № 467 ОСОБА_1
призначено виконуючим обов'язки
начальника ІТТ затриманих та взятих
під варту осіб Алчевського МВ ГУМВС
України в Луганській області, а
наказом начальника ГУ МВС України в
Луганській області від 30 січня 2009 року -
начальником цього ІТТ. Наказом
начальника ГУМВС України в Луганській
області від 27 січня 2009 року № 74
позивачу оголошено сувору догану за не
інформування ГУМВС України в
Луганській області про подію, яка
сталася 23 січня 2009 року, а саме - під час
етапування 20-ти арештованих осіб з ІТТ
Алчевського МВ ГУМВС України в
Луганській області до СІЗО № 18 м.
Старобільська 7 арештованих осіб
заподіяли собі тілесні ушкодження у
вигляді порізів шкірного покрову рук
та шиї. Наказом начальника Алчевського
МВ ГУМВС України в Луганській області
від 6 липня 2009 року № 303 за порушення
вимог пунктів 2.72, 6.1-6.9 наказу МВС
України № 60-2005, халатне ставлення до
виконання службових обов'язків ОСОБА_1
оголошено про неповну посадову
відповідність. Наказом начальника
ГУМВС України в Луганській області
«Про покарання окремих співробітників
і керівників Алчевського МВ та УГБ
ГУМВС України» від 22 липня 2009 року № 748
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. Позивач не
погоджується із вказаними наказами та
зазначає, що накази про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
накладені в порушення вимог пункту 13
статті 14 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України у
термін нетривалого перебування ним на
посаді. Просив визнати незаконними та
скасувати наказ начальника ГУ МВС
України в Луганській області від 27
січня 2009 року № 74, наказ начальника
Алчевського МВ ГУМВС України в
Луганській області від 6 липня 2009 року
№ 303 та наказ начальника ГУМВС України
в Луганській області від 22 липня 2009
року № 748; зобов'язати ГУМВС України в
Луганській області поновити позивача
на посаді; стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 110286 грн та згідно
індексу інфляції суму 20072 грн.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
наказ Алчевського МВ ГУМВС України в
Луганській області «Про покарання
співробітника ІТТ Алчевського МВ ГУМВС
України» від 6 липня 2009 року № 303. В
решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом начальника
Алчевського МВ ГУ МВС України в
Луганській області від 3 грудня 2008 року
№ 467 начальника відділення
кримінальної міліції у справах дітей
ОСОБА_1 призначено виконуючим обов'язки
начальника ізолятора тимчасового
тримання затриманих та взятих під
варту осіб підпорядкованого
Алчевського МВ ГУ МВС України в
Луганській області з 4 грудня 2008 року.

Наказом начальника ГУ МВС України в
Луганській області від 30 січня 2009 року
№ 33 о/с позивача призначено на посаду
начальника ізолятора тимчасового
тримання і взятих під варту осіб,
підпорядкованого Алчевському МВ ГУМВС
України в Луганській області,
звільнивши його з посади начальника
відділення кримінальної міліції у
справах дітей цього відділу.

Наказом начальника ГУ МВС України в
Луганській області від 27 січня 2009 року
№ 74 на ОСОБА_1 було накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
суворої догани за не інформування
чергової частини та керівництва
Алчевського МВ ГУ МВС України в
Луганській області про подію, яка
сталася в ІТТ Алчевського МВ 23 січня 2009
року.

Підставою для видання цього наказу
став висновок службового
розслідування, затвердженого
начальником ГУМВС України в Луганській
області 27 січня 2009 року, відповідно до
якого встановлено, що 23 січня 2009 року
під час етапування 20 арештованих осіб з
ІТТ Алчевського МВ ГУ МВС України в
Луганській області до СІЗО № 18 м.
Старобільська, 7 арештованих, у зв'язку
з небажанням переїжджати до СІЗО № 18
заподіяли собі тілесні ушкодження у
вигляді порізів кожних покровів рук та
шиї. Про вказану подію в.о. начальника
ІТТ Алчевського МВ ГУВС України в
Луганській області ОСОБА_1 до чергової
частини або керівництва ГУ МВС України
в Луганській області повідомлено не
було.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
правомірності прийняття відповідачем
оскаржуваного наказу № 74 від 27 січня 2009
року.

Наказом начальника Алчевського МВ
ГУМВС України в Луганській області від
6 липня 2009 № 303 позивачу оголошено про
неповну посадову відповідальність за
порушення вимог пунктів 2.72, 6.1-6.9
Інструкції про роботу ізоляторів
тимчасового тримання органів
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 20 січня 2005
року № 60-2005, халатне ставлення до
виконання службових обов'язків
начальнику ІТТ затриманих і взятих під
варту осіб Алчевського МВ ГУМВС
України в Луганській області ОСОБА_1
оголошено про неповну посадову
відповідність.

Згідно із висновком службового
розслідування від 6 липня 2009 року за
фактом грубого порушення начальником
ізолятору тимчасового тримання
затриманих і взятих під варту осіб
Алчевського МВ ГУМВС України в
Луганській області функціональних
обов'язків, вимог наказу МВС України №
60-2005 р., при перевірці службового
кабінету начальника ізолятору
тимчасового тримання затриманих і
взятих під варту осіб Алчевського МВ
ГУМВС України в Луганській області
ОСОБА_1 в одному з двох металевих
сейфів, які на момент перевірки не були
опечатані, нижні дверцята не
запираються, в сейфі була знайдена
пляшка горілки. При перевірці
документації на робочому столі було
виявлено заяву ОСОБА_2 щодо зникнення
речей її сина з ізолятору тимчасового
тримання, яка не була зареєстрована до
ЖРЗСП, не було вжито заходів до її
розгляду та встановлення
місцезнаходження речей. Також були
знайдені скарга та супровідний лист на
ім'я прокурора області Трубнікова Є.Н.
від ОСОБА_4 за фактом неправомірних дій
слідчого Алчевського МВ ГУМВС України
в Луганській області Сазонової О.В., яка
не була зареєстрована і не була
спрямована на розгляд до обласної
прокуратури. Також була знайдена не
зареєстрована та не розглянута заява
на ім'я начальника Алчевського МВ ГУМВС
України в Луганській області Козлова
О.М. від засудженого ОСОБА_7, в якій він
зазначає, що у випадку тиску на нього з
боку співробітників ІТТ затриманих і
взятих під варту осіб Алчевського МВ
ГУМВС України в Луганській області він
буде змушений вдатися до суїциду. Крім
того, позивачем не було вжито заходів
та не проконтрольовано складання
підлеглими акта про вилучення речей,
заборонених для зберігання в камерах,
при вилученні 4 квітня 2009 року
мобільного телефону у засудженого
ОСОБА_8 та не повідомлення про це
керівництво Алчевського МВ ГУМВС
України в Луганській області.

Наказом ГУ МВС в Луганській області
«Про покарання окремих співробітників
і керівників Алчевського МВ та УГБ ГУ
МВС України» від 22 липня 2009 року № 748 за
незадовільну організацію службової
діяльності ізолятору тимчасового
тримання Алчевського МВ ГУМВС України
в Луганській області, що призвело до
порушень вимог статті 155
Кримінально-процесуального кодексу
України, статей 4, 8 Закону України «Про
попереднє ув'язнення» та інших
недоліків в організації охорони та
конвоювання спецконтингенту,
начальника ізолятору тимчасового
тримання Алчевського МВ ГУ МВС України
в Луганській області ОСОБА_1 притягнуто
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України за пунктом 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

Наказом ГУ МВС України в Луганській
області від 22 липня 2009 року № 332 о/с
позивача було звільнено з органів
внутрішніх справ.

Підставою для винесення зазначеного
наказу став висновок службового
розслідування від 22 липня 2009 року,
згідно якого встановлено, що 14 липня 2009
року мобільною групою УГБ ГУМВС
України в Луганській області була
здійснена раптова перевірка
організації діяльності ІТТ
Алчевського МВ ГУМВС України в
Луганській області. Згідно з довідкою
від 14 липня 2009 року про перевірку
організації охорони та конвоювання
спецконтингенту під час перевірки
виявлені такі недоліки: 1)
допускаються порушення строків
тримання (понад 10 діб тримаються 11
осіб); 2) допускаються порушення режиму
тримання в частині сумісного
перебування засуджених з
заарештованими, судимих з несудимими; 3)
в світлових нішах, розташованих біля
камер, зберігаються заборонені речі; 4)
в камерах вилучені заборонені
предмети: в камері № 4 - три гривні; в
камері № 9 - колода карт, одноразовий
станок; в кімнаті для зберігання речей -
2 колоди гральних карт; 5) інструктаж з
техніки безпеки з адміністративно
арештованими, які виводяться на
фізичні роботи, не проводиться; 6)
оглядові вічка у дверях камер
потребують заміни; 7) відповідальний
від керівництва 14 липня 2009 року при
обході камер був відсутній; 8) в журналі
обліку викликів швидкої медичної
допомоги не зазначається час прибуття
швидкої допомоги.

Відповідно до висновку службового
розслідування від 22 липня 2009 року за
фактом надзвичайних подій в
Алчевському МВ ГУМВС України в
Луганській області за результатами
проведеного службового розслідування
встановлено, що 19 червня 2009 року під час
планового етапування спецконтингенту
зі слідчого ізолятора м. Старобільська
до ІТТ Алчевського МВ ГУМВС України в
Луганській області згідно вимоги
заступника голови Алчевського
міського суду Луганської області
Ковальова В.М. для ознайомлення з
матеріалами кримінальної справи були
доставлені в ІТТ засуджені за частиною
2 статей 186, 187 Кримінального кодексу
України ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
Однак, незважаючи на те, що зазначені
особи проходять по одній кримінальній
справі, начальник ІТТ Алчевського МВ
ГУМВС України в Луганській області
ОСОБА_1, порушуючи вимоги статті 8
Закону України «Про попереднє
ув'язнення», перевищуючи свої службові
повноваження, помістив зазначених осіб
в одну камеру № 4, де вони в порушення
вимог статті 155
Кримінально-процесуального кодексу
України утримувались понад визначений
чинним законодавством максимальний
десятиденний термін. При цьому, в
порушення вимог наказу МВС України від
20 січня 2005 року № 60-ДСК, з метою
недопущення надзвичайних подій,
покамерна пересадка цих осіб кожні 5
днів не проводилась. 14 липня 2009 року
мобільною групою УГБ ГУМВС України в
Луганській області була здійснена
раптова перевірка організації
діяльності ІТТ Алчевського МВ ГУМВС
України в Луганській області, в ході
якої, поряд з іншими порушеннями, були
виявлені порушення термінів тримання
відносно 10 взятих під варту осіб. В
журналі обліку адміністративно
арештованих не завжди фіксується час
звільнення їх з ізолятору тимчасового
тримання, у зв'язку з чим неможливо
встановити повноту відбуття
адміністративного покарання. З
адміністративно арештованими, які
виводяться на фізичні роботи по
прибиранню території ізолятору
тимчасового тримання, інструктажі з
техніки безпеки не проводяться, камери
та службово-господарчі приміщення
знаходяться в антисанітарному стані,
скрізь бруд та сміття.

Згідно з пунктом 17.4 Інструкції про
роботу ізоляторів тимчасового
тримання органів внутрішніх справ
України, затвердженої наказом МВС
України від 20 січня 2005 року № 60-ДСК,
начальники ізолятору тимчасового
тримання підпорядковуються
начальникам органів внутрішніх справ
та їх заступникам. Вони безпосередньо
організовують охорону затриманих і
взятих під варту осіб, забезпечують
передбачений законом порядок їх
тримання й керують службою нарядів
ізолятору тимчасового тримання.

Відповідно вимог Інструкції про роботу
ізоляторів тимчасового тримання
органів внутрішніх справ України
начальник ізолятору тимчасового
тримання зобов'язаний: готувати наряди
для несення служби, розставляти сили й
засоби відповідно до рішень начальника
органу внутрішніх справ щодо охорони
затриманих та взятих під варту осіб
(підпункт 17.4.1 пункту 17.4); контролювати
виконання підлеглими поставлених
завдань, уживати невідкладних заходів
до припинення небезпечних дій осіб, що
охороняються, а також під час
ускладнення обстановки і в особливих
умовах (підпункт 17.4.2 пункту 17.4); -
щоденно оглядати камери й здійснювати
обшук осіб, які в них тримаються, а
також огляд інших приміщень ізолятору
тимчасового тримання з метою
підтримання обладнання й технічних
засобів охорони в справному стані;
вилучати заборонені для зберігання в
камерах предмети й речі; своєчасно
вносити пропозиції щодо ремонту
ізолятору тимчасового тримання,
удосконалення зв'язку й медичного
обслуговування затриманих і взятих під
варту осіб (підпункт 17.4.3 пункту 17.4); -
вивчати індивідуальні особливості
осіб, що тримаються в ізоляторі
тимчасового тримання. Розглядати у
встановленому порядку їх скарги и
заяви, завчасно доводити до відома
начальника органу внутрішніх справ,
осіб, що ведуть слідство й дізнання, про
закінчення строку тримання затриманих
і взятих під варту осіб; уживати
заходів профілактичного характеру для
попередження втеч, інших надзвичайних
випадків, порушень законності та
службової дисципліни. Особисто
інструктувати наряди перед
заступанням на службу (підпункт 17.4.4
пункту 17.4); - прагнути твердих знань і
неухильного виконання нарядами вимог
цієї інструкції та інших нормативних
актів, що визначають порядок
перебування в ізоляторі тимчасового
тримання затриманих і взятих під варту
осіб; постійно виховувати працівників
у дусі суворого дотримання законності
й дисципліни, вивчати особисті якості
підлеглих і цікавитися їх проблемами.
Регулювати надання їм вихідних днів і
відпусток; оцінювати результати роботи
працівників ізолятору тимчасового
тримання (підпункт 17.4.5 пункту 17.4).

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій належним чином встановили
обставини справи, дали відповідну
оцінку дослідженим у судових
засіданнях доказам у справі, та прийшли
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача, оскільки
відповідачем не допущено порушення
підстав та порядку накладання
дисциплінарних стягнень, встановлених
чинним законодавством України.

Доводи позивача про те, що його було
звільнено під час його тимчасової
непрацездатності спростовуються
матеріалами справи та встановленими в
цій частині судами попередніх
інстанцій обставинами.

Оскільки як встановлено судами першої
та апеляційної інстанцій наказ від 6
липня 2009 року № 303 підписаний
начальником Алчевського МВ ГУМВС
України в Луганській області під час
знаходження ним у черговій відпустці,
що не заперечується відповідачем, суди
попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
задоволення в цій частині позовних
вимог та скасування зазначеного
наказу.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.