Справа № 826/12045/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
до Служби безпеки України
бездіяльності протиправною
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Служби безпеки України, в
якому просить суд: визнати
бездіяльність Служби безпеки України
по забезпеченню захисту державного
суверенітету, конституційного ладу та
територіальної цілісності держави
Україна від злочинної діяльності
терористичної організації так званої
«Луганської народної республіки» на
території Луганської області у період
з 06.04.2014 по 07.08.2014 протиправною.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що внаслідок бездіяльності
Служби безпеки України з 06.04.2014 по час
звернення позивача до суду діє
антидержавна терористична організація
так звана «Луганська народна
республіка», яка обмежила права ОСОБА_1,
що гарантовані останньому статтями 38
та 39 Конституції України (право на
участь в управлінні державними
справами та право на проведення мирних
зібрань і мітингів). Крім того,
зазначив, що бездіяльність Служби
безпеки України виразилася у
незаконному переданні приміщення
Управління Служби безпеки України в
Луганській області на користь
терористичної організації так званої
«Луганської народної республіки».
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.08.2014 відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду в судовому
засіданні.

Представник позивача у судовому
засіданні 08.09.2014 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні 08.09.2014 проти позову
заперечував, підтримавши доводи,
викладені у письмових запереченнях
проти позову. Зокрема, зазначав про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1,
не підтвердження їх жодними доказами, а
також посилався на те, що позивач,
виконуючи обов'язки мера м. Стаханів,
своїми діями допустив проведення
незаконного референдуму про
відділення Луганської області від
України, й за даним фактом порушено
кримінальне провадження.

У судовому засіданні 08.09.2014
представниками сторін подано
клопотання про розгляд справи у
письмовому провадженні.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 08.09.2014 суд ухвалив про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
висновків.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
06.04.2014 в місті Луганськ Луганської
області відбувся акт передачі
приміщення Управління Служби безпеки
України в Луганській області на
користь незаконного військового
формування штабу армії «Південний
Схід». Пізніше 11.04.2014 Об'єднаний штаб
армії «Південний Схід» прийняв рішення
про проголошення державного
суверенітету «Луганської народної
республіки» з входженням останньої до
складу Російської Федерації.
Протиправний референдум щодо
підтримання акту незалежності
«Луганської народної республіки»
проведено 11.05.2014. А 17.05.2014 Генеральною
прокуратурою України визнано
«Луганську народну республіку»
терористичною організацією.

Вважаючи бездіяльність Служби безпеки
України протиправною, позивач
звернувся до суду з даним позовом за
захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 38 Конституції
України громадяни мають право брати
участь в управлінні державними
справами, у всеукраїнському та
місцевих референдумах, вільно обирати
і бути обраними до органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування. Громадяни
користуються рівним правом доступу до
державної служби, а також до служби в
органах місцевого самоврядування.

Згідно статті 39 Конституції України
Громадяни мають право збиратися мирно,
без зброї і проводити збори, мітинги,
походи і демонстрації, про проведення
яких завчасно сповіщаються органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування. Обмеження щодо
реалізації цього права може
встановлюватися судом відповідно до
закону і лише в інтересах національної
безпеки та громадського порядку - з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення або захисту прав і свобод
інших людей.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про Службу безпеки України» від 25.03.1992
№ 2229-XII Служба безпеки України -
державний правоохоронний орган
спеціального призначення, який
забезпечує державну безпеку України.

Згідно статті 2 наведеного Закону на
Службу безпеки України покладається у
межах визначеної законодавством
компетенції захист державного
суверенітету, конституційного ладу,
територіальної цілісності,
економічного, науково-технічного і
оборонного потенціалу України,
законних інтересів держави та прав
громадян від розвідувально-підривної
діяльності іноземних спеціальних
служб, посягань з боку окремих
організацій, груп та осіб, а також
забезпечення охорони державної
таємниці. До завдань Служби безпеки
України також входить попередження,
виявлення, припинення та розкриття
злочинів проти миру і безпеки людства,
тероризму, корупції та організованої
злочинної діяльності у сфері
управління і економіки та інших
протиправних дій, які безпосередньо
створюють загрозу життєво важливим
інтересам України.

Під бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень слід розуміти пасивну
поведінку, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, інтересів
фізичної чи юридичної особи, яка
полягає у невиконанні суб'єктом
владних повноважень дій, які він
повинен був і міг вчинити відповідно до
покладених обов'язків і згідно з
законодавством України.

Разом з тим, Службою безпеки України
04.04.2014 до Єдиного реєстру досудових
розслідувань внесено відповідні
відомості та розпочато досудове
розслідування за фактом формування
невстановленими особами у березні 2014
року на території Луганської області
диверсійних груп, загальною кількістю
близько 100 осіб, що підтверджується
витягом з кримінального провадження №
0000249, наявним в матеріалах справи.

07.04.2014 до Єдиного реєстру досудових
розслідувань, в рамках зазначеного
кримінального провадження, внесено
відповідно відомості за фактом
захоплення невстановленими особами -
учасниками акції протесту о 17 год. 30 хв.
06.04.2014 в місті Луганську
адміністративної будівлі Управління
Служби безпеки України в Луганській
області (м. Луганськ, вул. Радянська, 79)
з метою перешкоджання його нормальній
роботі.

Крім того, як вбачається з доданої
представником позивача копії ухвали
слідчого судді Шевченківського
районного суду міста Києва від 30.07.2014 у
справі № 761/22435/14-к, відповідно до якої
до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід
у вигляді тримання під вартою, саме
позивач підозрюється органами Служби
безпеки України у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 110 Кримінального
кодексу України. З вказаної ухвали
вбачається, що з березня 2014 року ОСОБА_1,
перебуваючи на посаді міського голови
м. Стаханова, незважаючи на обізнаність
про недопустимість проведення
місцевих референдумів з питань зміни
територіальної цілісності держави,
виконуючи вказівки представників
колишньої влади та проросійських
організацій, організовував у місті
Стаханові Луганської області мітинги
із закликами проросійського та
сепаратистського характеру, на яких
демонстративно тримав державний
прапор Російської Федерації та, як
представник місцевих органів влади,
публічно закликав місцеве населення м.
Стаханова до участі у референдумі з
питань відокремлення Луганської
народної республіки від території
України, а також разом з активістами
так званої «Луганської народної
республіки» давав в засобах масової
інформації прес-конференції, на яких
агітував мешканців міста за
відокремлення Луганської області від
території України.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, судом не
встановлено бездіяльності Служби
безпеки України у межах заявлених
позовних вимог, а самі позовні вимоги
суд вважає безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки відповідачем свідки не
залучалися й судова експертиза не
проводилася, судові витрати з позивача
стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко