Справа № 826/2990/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2990/14
інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вельта ЛТД" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вельта
ЛТД» звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, в якому,
з урахуванням зміни позовних вимог
просив визнати протиправними та
скасувати повністю податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві № від 03.09.2013 p.; № від
13 09.2013 p.; № від 17.12.2013 p.; № від
17.12.2013 р., визнати протиправним та
скасувати повністю Рішення Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.11.2013 р. №6272/10/26-15-10-04 про результати
розгляду первинної скарги; визнати
протиправним та скасувати повністю
Рішення Міністерства доходів і зборів
України від 04.02.2014 р. №1030/6199-44-10-01-15 про
результати розгляду повторної скарги.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 квітня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 квітня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 квітня 2014 року - без
змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог в повному
обсязі суд першої інстанції виходив з
того, що матеріалами справи
підтверджується реальне здійснення
господарських операцій за договорами
поставок, купівлі - продажу, укладених
позивачем з ТОВ «Грейт Старт», ТОВ
«Топфільм», ТОВ «Комунікаційна агенція
«Варто», факт виконання договорів
підтверджується належним чином
оформленими податковими накладними,
видатковими накладними, актами наданих
послуг, транспортними накладними, факт
оплати за отримані товари та послуги
підтверджується копіями банківських
виписок, що містяться в матеріалах
справи, реальність укладених угод
також підтверджується подальшим
використанням отриманого товару у
власній господарській діяльності
(копії податкових та видаткових
накладних, довіреностей на отримання
товарно - матеріальних цінностей
містяться у матеріалах справи), окрім
того, єдиною підставою для визнання
укладених угод нікчемними та,
відповідно, порушення позивачем норм
ПК України є посилання на Акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок контрагентів позивача, що є
порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вельта ЛТД»
зареєстровано Голосіївською районною
у м. Києві державною адміністрацією,
Свідоцтво про державну реєстрацію від
18.02.1993 року № .

Співробітниками Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві у
період з 12.08.2013 року по 16.08.2013 року було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ "Вельта ЛТД" з
питань правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток по фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ "Грей Старт", ТОВ
"Топфільм", ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНА АГЕНЦІЯ
"ВАРТО" за період з 01.08.2010 р. по 01.06.2013 р.

За результатами перевірки складено Акт
від 16.08.2013 року за №122/1-22-08-19350562, в якому
зазначено про наступні порушення:

- пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-V1 із змінами
та доповненнями (далі - Податковий
кодекс), що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму 486
246,00 грн., а саме, по періодах: II - IV кв. 2011
року у розмірі 34 404,00 грн., І кв. 2012 року у
розмірі 21 420,00 грн., три квартали 2012 року
у розмірі 216 234,00 грн., річна 2012 року у
розмірі 214 188,00 грн.;

- п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України завищено податковий кредит за
перевіряємий період у розмірі 458 636,00
грн., а саме, по періодах: грудень 2011
року у розмірі 29916,00 грн., лютий 2012 року у
розмірі 20 400,00 грн., липень 2012 року у
розмірі 81 816,00 грн., серпень 2012 року у
розмірі 34 253,00 грн., вересень 2012 року у
розмірі 88 262,00 грн., жовтень 2012 року у
розмірі 50 934,00 грн., листопад 2012 року у
розмірі 84 587,00 грн., грудень 2012 року у
розмірі 68 468,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки
податковим органом прийнято податкові
повідомлення-рішення: від 03.09.2013 року №
, № , № .

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
позивачем було подано скаргу до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, за результатом розгляди скарги
Рішення Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 20.11.2013 року
№6272/10/26-15-10-04 було задоволено частково
скаргу позивача, а саме: податкове
повідомлення-рішення № від 03.09.2013
року залишено без змін; збільшена сума
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість (податкове
повідомлення-рішення від 03.09.2013 р. №
) на суму 131 762,50грн. (у тому числі:
основного податку у розмірі 105 410,00грн.
та штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 26 352,50 грн.;
податкове-повідомлення рішення від
03.09.2013 року № скасовує у розмірі
105 410,00грн.

Також, позивачем було подано скаргу до
Міністерства доходів і зборів України,
за результатом розгляду скарги
рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 04.02.2014 р. №1030/6199-44-10-01-15 про
результати розгляду повторної скарги
було залишено без змін податкові
повідомлення-рішення від 03.09.2013 року №
, № , з урахуванням рішення
про розгляд первинної скарги, а скаргу
без задоволення.

За результатом розгляду скарг,
податковим органом було винесено нові
податкові повідомлення-рішення від 17
грудня 2013 року № та № , про
що було повідомлено позивача
рекомендованим повідомленням про
вручення 17.12.2013 року.

Вважаючи податкові повідомлення -
рішення та рішення про результати
розгляду скарг, винесені контролюючим
органом протиправними, позивач
звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п . 198.1 та 198.2 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.4 ПК України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту,
відповідно до п. 198.6 ПК України, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Статтями 3 та 9 Закону України від 16.07.1999
року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
встановлено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій визначено первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
між ТОВ "Вельта ЛТД" (покупець), з однієї
сторони, та ТОВ "Грейт Старт"
(продавець), з іншого боку, було
укладено договір №ВЕЛЬТА/ГРЕЙТ
СТАРТ/К-10/12 від 29.10.2012 року на поставку
товарів за номенклатурою, яка
обумовлює виготовлення ТОВ "Вельта ЛТД"
готової продукції - виготовлення лаку
для нігтів номенклатура та ціна яких
визначається в видаткових накладних
(п.1.1, п.2 договору).

В п.2 вищезазначеного договору
зазначається про узгодження питань
найменування, кількості, ціни товару в
накладної. Договором передбачена
оплата протягом 90 календарних днів з
моменту доставки товару на склад
покупця.

Також, між ТОВ "Вельта ЛТД" та ТОВ
"Комунікаційна агенція "Варто" був
укладений договір поставки (послуг)
№5/12 від 20.05.2012 року, відповідно до якого
постачальник - ТОВ "Комунікаційна
агенція "Варто" зобов'язувалось в
порядку та на умовах визначених
договором передати у власність
покупцеві - ТОВ "Вельта ЛТД" товар,
визначений п. 1.2 договору. В свою чергу,
п. 1.2 договору зазначає, що
найменування, одиниці виміру та
загальна кількість товару, що підлягає
поставці за цим договором визначається
додатками до цього договору або
накладними (актами), що засвідчують
передачу приймання товару (виконання
робіт) та є невід'ємною частиною
договору. Договором передбачена оплата
товарів (послуг) покупцем - ТОВ "Вельта
ЛТД" не пізніше 21 календарного дня.

Також, між ТОВ "Вельта ЛТД" з ТОВ
"Топфільм" (виконавець) існували
договірні взаємовідносини, відносно
яких було підписані акти наданих
послуг пов'язані із послугами по
тампоновці (заливці) лаком пляшок та
транспортним послугам.

Згідно, Договору оренди №А-1-13
нерухомого майна, товар поставляється
силами та засобами продавця на склад
покупця за адресою: м. Київ, вул.
Ракетна, 24. Склад орендувався ТОВ
"Вельта ЛТД" протягом 2011-2013 років.

Як правомірно встановлено судом першої
інстанції, зобов'язання сторін за
договорами були виконані належним
чином та в повному обсязі, що
підтверджується наступними
документами:

- видатковими накладними ТОВ "Грейт
Старт" №8 від 01.11.2012 p., №37 від 05.11.2012 p., №67
від 08.11.2012 p., №92 від 12.11.2012 p., №112 від
15.11.2012 p., №137 від 19.11.2012 p., №173 від 22.11.2012 p.,
№200 від 26.11.2012 p., №17 від 05.12.2012 p., №46 від
10.12.2012 p., №59 від 12.12.2012 p., №87 від 14.12.2012 p.,
№94 від 17.12.2012 p., №119 від 20.12.2012 p., №145 від
24.12.2012 p., №161 від 26.12.2012 p.,

- актами наданих послуг ТОВ "Топфільм"
№512/1 від 05.12.2011 p., №1412/1 від 14.12.2011 p., №1912/1
від 19.12.2011 p., №2312/1 від 23.12.2011 p., №2812/1 від
28.12.2011 p.; №2812/2 від 28.12.2011 p., №3012/1 від
30.12.2011 р., №38/1 від 29.02.2012 р., №39/1 від 29.02.2012
р., №40/1 від 29.02.2012 р.,

- видатковими накладними ТОВ
"Комунікаційна агенція "Варто": 286 від
27.08.2012 р., №11 від 03.09.2012 р., №32 від 05.09.2012
р., № 65 від 07.09.2012 р., №78 від 10.09.2012 р., №85
від 11.09.2012 р., №91 від 12.09.2012 р., №35 від
18.09.2012 р., №215 від 28.09.2012 р., №82 від 10.10.2012
р., №101 від 12.10.2012 р., №121 від 16.10.2012 р. №174
від 23.10.2012 р., №213 від 29.10.2012 р., №221 від
30.10.2012 р.;

- актами наданих послуг ТОВ
"Комунікаційна агенція "Варто": № 00017
від 04.09.2012 р., №00066 від 07.09.2012 р., №00113 від
14.09.2012 р., №00149 від 19.09.2012 р., №00182 від
24.09.2012 р., №00208 від 27.09.2012 р.;

- податковими накладними ТОВ "Грейт
Старт" №8 від 01.11.2012 p., №37 від 05.11.2012 p., №67
від 08.11.2012 p., №92 від 12.11.2012 p., №112 від
15.11.2012 p., №137 від 19.11.2012 p., №173 від 22.11.2012 p.,
№200 від 26.11.2012 p., №17 від 05.12.2012 p., №46 від
10.12.2012 p., №59 від 12.12.2012 p., №87 від 14.12.2012 p.,
№94 від 17.12.2012 p., №119 від 20.12.2012 p., №145 від
24.12.2012 p., №161 від 26.12.2012 p.;

- податковими накладними ТОВ "Топфільм"
№1 від 05.12.2011 p., №4 від 14.12.2011 p., №5 від
19.12.2011 p., №6 від 23.12.2011 p., №8 від 28.12.2011 p.,
№9 від 28.12.2011 p., №10 від 30.12.2011 p., №3 від
29.02.2012 p., №4 від 29.02.2012 p., №5 від 29.02.2012 p.;

- податковими накладними ТОВ
"Комунікаційна агенція "Варто" №286 від
27.08.2012 p., №11 від 03.09.2012 p., №32 від 05.09.2012 p.,
№65 від 07.09.2012 p., №78 від 10.09.2012 p., №85 від
11.09.2012 p., №91 від 12.09.2012 p., №135 від 18.09.2012 p.,
№215 від 28.09.2012 p., №82 від 10.10.2012 p., №101 від
№101 від 12.10.2012 p., №121 від 16.10.2012 p., №174 від
23.10.2012 p., №213 від 29.10.2012 p., №221 від 30.10.2012 p.,
№17 від 04.09.2012 p., №66 від 07.09.2012 p., №113 від
14.09.2012 p., №149 від 19.09.2012 p., №182 від 24.09.2012 p.,
№208 від 27.09.2012 p.;

- подорожніми листами: № 344869 від 27.08.2012
року, № 344874, № 344876, № 344880, № 344886, № 694670,
№ 694675, № 694680, № 694685 тощо (т. ІІІ, а.с. 124 -
148, т. IV, а.с. 117 - 151);

- банківськими виписками.

Колегія суддів звертає увагу на той
факт, що усі первинні документи
оформлені у відповідності до вимог
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні, що були виписані
контрагентами позивача за
результатами укладених договорів
містять усі обов'язкові реквізити,
передбачені п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Колегія суддів наголошує, що на час
існування спірних правовідносин,
контрагенти позивача були належним
чином зареєстровані як юридичні особи
та як платники податку на додану
вартість, відтак мали належний обсяг
правосуб'єктності для здійснення
господарських операцій, відповідачем
доказів протилежного не надано.

Варто також наголосити, що єдиною
підставою для визнання укладених
позивачем угод недійсними є посилання
відповідача на Акти ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС від 31.05.2013 року №
1933/22.47/37402880 та № 1920/22.10/33545330 від 31.05.2013 р.,
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДПС від 07.02.2013 року № 364/2240/34836647:

- відповідно до акту ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС від 31.05.2013 року №
1933/22.4/37402880 господарських відносин із
платниками податків за період з 01.04.2012
по 30.04.2013, зазначено, що ТОВ «Грейт
Старт» має стан 9 - «направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням». ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві отримано лист від СВ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
№1567/07-10/09 від 11.07.2013 року (вх. №1732/7 від
11.07.2013 року) та висновок експерта №580
від 10.07.2013 року, в якому зазначено, що
підписи від імені ОСОБА_3 (директора ТОВ
«Грейт Старт»), у наданих на
дослідження документах виконані не гр.
ОСОБА_3;

- згідно з реєстром виданих та
отриманих податкових накладних,
наданого до ДПІ у Печерському районі м.
Києва ДПС сума ПДВ в кожній податковій
накладній є меншою за 10000 грн., тому
податкові накладні отримані ТОВ «Грейт
Старт» від постачальників не
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі податкових накладних;

- звіркою ТОВ «Грейт Старт»
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин із платниками податків за
період з 01.04.2012 року по 30.04.2013 року;

- в акті ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва ДПС від 07.02.2013 року № 364/2240/34836647,
зазначено що ТОВ «Топфільм» має стан 9 -
направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням. Від
ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва отримано службову записку №
420/ДПІ/0710/3 від 05.02.2013 року та висновок
експерта №80 від 06.02.2013 року, в якому
зазначено що підписи від імені гр.
ОСОБА_4 (директора ТОВ «Топфільм»), у
наданих на дослідження документах
виконані не гр.ОСОБА_4, а іншою особою;

- перевіркою встановлено відсутність
будь-якої інформації про наявні
складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства;

- в акті ДПІ у Печерському м. Києва ДПС
від 31.05.2013 року № 1920/22.10/33545330 зазначено,
що стан ТОВ «Комунікаційна Агенція
«Варто» - 9 направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням,
відсутність у підприємства майна та
інших матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для здійснення
вказаного виду діяльності; відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності
відсутність управлінського та
технічного персоналу, основних
засобів, складських приміщень,
транспортних засобів, механізмів.

З даного приводу варто зазначити, що
відповідно до правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у Листі від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11,
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

З урахуванням викладеного, наданих
позивачем первинних документів,
встановлення зв'язку між укладеними
договорами та власною господарською
діяльністю позивача, колегія суддів
вважає правомірним висновок суду
першої інстанції щодо протиправності
винесених контролюючим органом
податкових повідомлень - рішень №
від 03.09.2013 pоку; № від 13 09.2013 pоку;
№ від 17.12.2013 pоку; № від 17.12.2013
року.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, переглядати
судове рішення в частині позовних
вимог щодо визнання протиправним та
скасування повністю Рішення Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.11.2013 р. №6272/10/26-15-10-04 про результати
розгляду первинної скарги; визнання
протиправними та скасування повністю
Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 04.02.2014 р. №1030/6199-44-10-01-15 про
результати розгляду повторної скарги
відсутні правові підстави.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 квітня 2014 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 квітня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.