Справа № 826/10758/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді Дегтярьової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Приватного підприємства «СИС-Інтейміс»

до

Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Приватне підприємство «СИС-Інтейміс» (далі – позивач, ПП «СИС-Інтейміс») з позовом до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі – відповідач, ДПІ) про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року та зобов’язання прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року днем її фактичного отримання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що подана засобами електронного зв’язку податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2014 року 13 червня 2014 року була протиправно не прийнята податковим органом.

Відповідач проти позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що подана 13 червня 2014 року податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2014 року не була визнана як податкова звітність у зв’язку з порушенням при її заповненні, водночас документального доказу її неприйняття у відповідача не збереглось.

В судових засіданнях призначених у даній справі представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.

18 вересня 2014 року в судовому засіданні судом було ухвалено перейти до письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

13 червня 2014 року позивачем засобами електронного зв’язку було направлено податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року з Додатком № 5 (Розшифровка податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів) з Реєстром виданих та отриманих податкових накладних.

Вказані документи були доставлені до податкового органу, що визнається сторонами.

У відповідності до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України (далі – ПК України) даний Кодекс врегульовує правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, та, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В розумінні норми п. 46.1 ст. 46 ПК України «податкова декларація, розрахунок» (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною. (п. 46.1 ст. 46 ПК України).

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику (п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу).

В силу приписів норм п. 48.1 і 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Також, в силу вимог п. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 зазначеного Кодексу податкова декларація повинна бути підписана, зокрема, керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. При цьому достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

За приписами норми п. 48.7 ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

В силу норми підпункту 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу поштою або засобами електронного зв’язку податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов’язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п’яти робочих днів з дня її отримання.

Аналіз викладених норм та спеціальної норми, передбаченої п. 49.15 ст. 49 ПК України, свідчить про те, що податкова декларація може вважатись неподаною лише за умови заповнення її з порушенням пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Відповідачем доказів прийняття рішень про невизнання поданої позивачем саме 13 червня 2014 року податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року не подано, а тому подана позивачем декларація вважається поданою.

В силу ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, позивачем не надано доказів вчинення відповідачем дій щодо неприйняття поданої позивачем 13 червня 2014 року податкової декларації з податку на додану вартість (рішення відповідача від 29 та 30 травня 2014 року про невизнання податкової декларації позивача як податкової звітності не стосуються предмету спору), а ним не доведено порушення своїх прав в рамках даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 11, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «СИС-Інтейміс» відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 185 – 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова