Справа № 826/11334/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Соколова О.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Дієса» до Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києвіпроскасування
постанови, Встановив:
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві яким просив скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 14.07.2014 року ВП №43985307.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач надіслав на адресу позивача
лист від 14.07.2014 року №1895/10 в якому
містилась постанова про відкриття
виконавчого провадження по справі.
Постанова підписана державним
виконавцем Кузьмишином Е.М., яка не
скріплена печаткою, а тому не
ідентифікує посадових осіб державної
виконавчої служби, що їх підписали.
Дана постанова складена з порушенням
законодавчих вимог, оскільки наявні
підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження, а тому
позивач вважає, що дана постанова,
винесена відповідачем безпідставно,
оскільки пропущений строк пред'явлення
до виконання виконавчих документів, а
тому зазначена вище постанова підлягає
скасуванню.

02.09.2014 року представник позивача в
судовому засіданні надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві
та просив задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, заяв про розгляд справи за
відсутності представника до суду не
подавав.

Оскільки в судове засідання не прибули
всі особи, що беруть участь у справі,
суд, в порядку статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, оцінивши наявні в ній докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, що мають значення
для прийняття рішення, судом
встановлено наступне.

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Луганській області
винесено постанову від 24.03.2014 року №000073
про накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» у сумі 9 655,73 грн.

Відділом державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві постановою від
14.07.2014 року відкрито виконавче
провадження № 43985307 з примусового
виконання постанови від 24.03.2014 року
№000073 про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дієса» на
користь держави штрафу в розмірі 9 655,73
грн.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №
606 - XIV.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України від 21.04.1999р. № 606 - XIV примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Частиною 1 статті 17 вказаного Закону
передбачено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлює вимоги до
виконавчого документа якими, зокрема, є
дата набрання ним чинності та строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Відповідно до пункту 1 частини 22 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавчі документи органів (посадових
осіб) уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення
можуть бути пред'явлені до виконання
протягом трьох місяців.

Статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII
передбачена відповідальність за
порушення законодавства про захист
прав споживачів.

У разі невиконання в добровільному
порядку суб'єктами господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, визначених
у статті 26 цього Закону рішень
(постанов) центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного контролю
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, та його
посадових осіб про накладення
стягнення примусове виконання таких
рішень (постанов) здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Луганській
області накладено на позивача
стягнення у розмірі 9 655,73 грн., що
оформлено постановою від 24.03.2014 року
№000073.

Позивач, вказуючи на незаконність та
безпідставність відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
вказаної постанови, посилається на те,
що ним подано скаргу до Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів про скасування
постанови від від 24.03.2014 року №000073, а
відтак оскаржувана постанова не
доведена до відома позивача у
визначений законом спосіб та строки.

В той же час, згідно п. 6 Положення про
порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.08.2002 р. № 1177, на який посилається
позивач, передбачено, що суб'єкт
господарської діяльності перераховує
суму штрафу до державного бюджету у
15-денний термін після отримання
постанови, про що протягом трьох днів
письмово повідомляє
Держспоживінспекцію або її
територіальний орган, який наклав
штраф, із зазначенням номера і дати
платіжного доручення. У разі
оскарження постанови штраф повинен
бути сплачений не пізніш як через 15
днів після повідомлення про залишення
скарги без задоволення.

Доказів того, що вказана вище постанова
за результатами розгляду скарги була
скасована Державною інспекцією
України з питань захисту прав
споживачів позивачем не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно
з положеннями статті 30 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачено, що скарги на рішення
органів виконавчої влади, що
здійснюють захист прав споживачів, їх
службових осіб, а також на дії таких
осіб розглядаються в порядку,
визначеному законодавством.

Подання скарги не зупиняє виконання
рішення органу виконавчої влади, що
здійснює захист прав споживачів, його
службових осіб, а також дій таких осіб.

У відповідності до вимог статті 22
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавчі документи
органів уповноважених розглядати
справи про адміністративні
правопорушення можуть бути пред'явлені
до виконання протягом трьох місяців.

Суд бере до уваги поштовий пробіг з
міста Луганська до міста Києва та
враховуючи, що позивачем не надано до
суду належних доказів пропуску строку
звернення стягувача до виконавчої
служби, а тому приходить до висновків,
що Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Луганській області подано
заяву про примусове виконання
постанови від 24.03.2014 року в межах
строків, встановлених статтею 22 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що постанова державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві Кузьмишина Е.М. про відкриття
виконавчого провадження від 14.07.2014 року
ВП № №43985307 прийнята на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України, тому є правомірною та такою, що
не підлягає скасуванню.

Крім того, положенням п. 10
вищевказаного Положення передбачено
повернення необґрунтовано стягнених
сум штрафів, що здійснюється в порядку,
визначеному законодавством.

Суд зазначає, що завданням
адміністративного суду є перевірка
правомірності (легальності) рішення,
дії чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень з огляду на чіткі критерії,
які зазначені у частині 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про безпідставність
заявлених позовних вимог, а тому у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 72, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.А. Соколова