Справа № 821/350/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/350/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2010 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі -
позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (надалі -
відповідач, ДПІ у м. Херсоні) від 17
червня 2010 року №/0, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі 61
853,00 грн. та застосовано штрафні санкції
в сумі 30 926,50 грн.

В обґрунтування позивач зазначив, що
виконав усі вимоги Закону України «Про
податок на додану вартість», чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, щодо операцій з його
контрагентом та підтвердив
необхідними первинними документами
здійснення господарських операцій, а
тому висновок податківців є
безпідставним та необґрунтованим.

Справа неодноразово розглядалась
судами та останньою постановою
Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено повністю.

Суд визнав протиправним та скасував
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Херсоні від 17 червня 2010 року №/0.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні
ставить питання про скасування
судового рішення у зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
просить ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

Так, апелянт зазначив, що позивач мав
взаємовідносини з ТОВ «Галит», у якого
зокрема немає ніяких ресурсів для
здійснення підприємницької
діяльності, крім цього постанова про
порушення кримінальної справи
відносно посадових осіб ТОВ «Галит»
свідчить про те, що дане товариство
займалось фіктивним підприємництвом, а
тому договори укладені між позивачем
та ТОВ «Галит» не мають на меті
реального настання цивільно-правових
наслідків.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження, у відповідності до
положень п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, у
зв'язку із неявкою сторін, належним
чином сповіщених про день, час та місце
розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що на підставі
проведеної ДПІ у м. Херсоні
документальної невиїзної перевірки з
питання обґрунтованості нарахування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість при проведенні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Галит» за листопад, грудень 2007 року,
січень 2008 року, складений акт від 08
червня 2010 року № 2632/17-2/НОМЕР_1 (т.1 а.с.9-19).

На підставі складеного акту, 17 червня
2010 року ДПІ у м. Херсоні прийняло
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (надалі - ПДВ) на
загальну суму 92 779,50 грн., з яких 61 853,00
грн. - основний платіж, 30 926,50 грн. -
штрафні санкції (т.1 а.с.8).

Підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення стали висновки
акту перевірки про порушення позивачем
пп. 7.2.1, 7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», а саме:
встановлено завищення податкового
кредиту, наведеного у деклараціях з
ПДВ, що призвело до заниження даного
податку на загальну суму 61 853,00 грн.

Обґрунтовуючи вказане порушення
ревізори зазначили, що за перевіряємий
період ФОП ОСОБА_1 мав взаємовідносини
з ТОВ «Галит», яке в свою чергу не мало
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності. Також
податківці посилаються на акт про
результати документальної невиїзної
перевірки ТОВ «Галит» в якому
зазначено, що останній вчинював
правочини, які не спрямовані на реальне
настання правових наслідків.

Також позивачем на перевірку не надано
документи, що підтверджують факт
перевезення та приймання продукції, що
дає можливість дійти висновку, що
операції з оприбуткування,
приймання-передачі не проводились та
як наслідок у ході перевірки не
виявлено факту передачі товарів від
продавця до покупця, у зв'язку з його
відсутністю.

Крім зазначеного вище, податківці
зауважили, що позивач документував
придбання товарів від ТОВ «Галит», яке
не декларувало своїх податкових
зобов'язань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем виконано усі вимоги
податкового законодавства щодо
формування податкового кредиту, угода
укладена між позивачем та його
контрагентом виконана, є реальною, що
підтверджується належними доказами, а
тому ФОП ОСОБА_1 має право на
відображення операцій у податковій
звітності.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова
позиція суду першої інстанції, яка
викладена у судовому рішенні,
відповідає вимогам ст.159 КАС України,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

Тому, приймаючи рішення по суті справи,
суд першої інстанції керувався
рішенням Вищого адміністративного
суду України від 14 січня 2013 року (т.2
а.с.122-124), яким скасовано рішення судів
першої та другої інстанції і справу
направлено на новий розгляд.

В цьому рішенні, суд касаційної
інстанції зауважив про необхідність
встановлення наявності чи відсутності
реального виконання укладеної між
позивачем та ТОВ «Галит» угоди.

Крім того, судом вищої інстанції
зазначено, що сама по собі постанова
про порушення кримінальної справи
проти посадових осіб ТОВ «Галит» не має
преюдиціального значення та може
звільняти від доказування в
адміністративному судочинстві
відповідно до ст. 72 КАС України.

Суд першої інстанції вирішуючи справу
по суті обґрунтовано застосував до
спірних правовідносин Закон України
«Про податок на додану вартість» від 03
квітня 1997 року №168/97-ВР (далі - Закон
№168/97), чинний на момент виникнення
спірних правовідносин.

Вирішуючи питання щодо законності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення №/0 про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, суд
першої інстанції виходив з того, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи
(п.1 ст.9 Закону №996).

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), які не
підтверджені податковими накладними»
(п.п.7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону №168/97).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку (п.п.7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону №168/97).

Тобто, аналізуючи наведені норми
Закону №168/97, дійсність господарських
операцій підтверджується первинними
документами, які фіксують факт їх
здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи види
діяльності позивача є виробництво
макаронних виробів, м'ясних продуктів,
оптова та роздрібна торгівля м'ясом та
м'ясопродуктами, перероблення та
консервування овочів та фруктів (а.с.99).

Між ТОВ «Галит» (продавець) та ФОП
ОСОБА_1 (покупець) 01 січня 2007 року
укладено договір купівлі-продажу,
предметом, якого є поставка товару на
умовах обумовлюваних в п.4.1, в кількості
і асортименті згідно накладних (т.1
а.с.20-21).

Належне виконання умов даного договору
відповідно до матеріалів справи
підтверджується прибутковими
накладними, податковими та видатковими
накладними, квитанціями до прибуткових
касових ордерів, як докази сплати за
товар, що поставлявся продавцем в
умовах вказаного договору. Крім цього,
позивач до матеріалів справи надав
технологічні карти, як доказ
використання придбаного товару у своїй
господарській діяльності та реєстри
подорожніх листів, як доказ
перевезення товару (т.1 а.с.22-97).

Також необхідно зазначити, що
порушення контрагентами позивача
податкового законодавства не може бути
доказами того, що ФОП ОСОБА_1 порушив
норми податкового законодавства,
оскільки відповідальність платника
податку настає лише унаслідок
протиправних дій вчинених самим
платником податку.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
правильного та обґрунтованого
висновку, з яким погоджується колегія
суддів, що ФОП ОСОБА_1 дотримано норми
Закону України «Про податок на додану
вартість», реальне виконання умов
договору підтверджується належним
чином оформленими документами, а тому
податкове-повідомлення рішення
№/0, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість є неправомірним та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав докази існування
вироку суду щодо посадових осіб ТОВ
«Галит», які здійснювали фіктивне
підприємництво.

На неодноразові вимоги суду першої
інстанції щодо отримання даного вироку
Сімферопольський районний суд
Автономної республіки Крим направляв
відповіді про те, що справа ще не
розглянута.

На останній запит від 27.03.2014 р.
відповіді не отримано.

Інших доказів щодо правомірності
нарахування позивачу суми податкового
зобов'язання за платежем: «Податок на
додану вартість», ДПІ у м. Херсоні не
надало.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя Л.В.
Стас

суддя І.П.
Косцова