Справа № 819/299/13-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/299/13-a

"25" вересня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баб'юка П.М., при
секретарі судового засідання Сердюку
А.Г.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Зварича Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про визнання дій
протиправними, скасування постанови та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - позивач, стягувач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції (надалі -
відповідач, Другий відділ ДВС ТМУЮ) про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, скасування постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві та зобов'язання поновити
виконавче провадження, здійснити
заходи щодо розшуку майна боржника та
вчинити заходи по виявленню та
накладенню арешту на майно, що
закріплене за боржником.

В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 27 грудня 2012 року
державним виконавцем Другого відділу
ДВС ТМУЮ винесена Постанова ВП №26235503
про повернення виконавчого документа
стягувачеві при виконанні наказу
господарського суду Тернопільської
області №3/11-131 виданого 13.08.2008 року про
стягнення з комунального підприємства
сфери послуг «Чайка» в користь суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 122966,70 грн. боргу, 97423,35 грн.
пені, 2286,82 грн. державного мита, 118,00 грн.
витрат на ІТЗ. Підставою для прийняття
вказаної постанови вказано, що у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

На думку позивача, дана постанова
винесена всупереч чинному
законодавству, чим порушує його права
на виконання судового рішення, а дії та
бездіяльність відповідача є
незаконними, оскільки державним
виконавцем не вчинено в повній мірі всі
передбачені законодавством заходи
щодо виявлення майна боржника та
передчасно повернуто стягувачу
виконавчий документ.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
мотивів, викладених в позовній заяві,
просив позов задовольнити. Додатково
зазначив, що акт державного виконавця
від 19.11.2012 яким встановлено відсутність
майна, що належить боржнику, складено
виконавцем за відсутності сторін
виконавчого провадження та без
повідомлення їх про дату час та місце
проведення вказаних заходів. Крім
цього, державним виконавцем не вжито
заходів щодо виявлення майна боржника,
яке перебуває в інших осіб, зокрема в КП
"Еней". Також з метою виявлення майна що
належить боржнику державним
виконавцем не здійснено вихід за
адресою бульвар Т.Шевченка,23, за якою
знаходиться будівля ресторану
"Україна", що перебувала на балансі КПСП
"Чайка". Враховуючи наведене, позивач
вважає, що оскаржена постанова
підлягає скасуванню.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, проти його задоволення
заперечив. Повідомив, що матеріали
зведеного виконавчого провадження
№26614454, в тому числі щодо виконання
наказу господарського суду
Тернопільської області №3/11-131 виданого
13.08.2008, у відповідача відсутні у зв'язку
з їх втратою (затоплення архівного
приміщення), в підтвердження чого
представником відповідача надано суду
Акт від 13 травня 2014 року. Крім цього,
повідомив, що наказ господарського
суду Тернопільської області №3/11-131
виданий 13.08.2008 був повторно
пред'явлений позивачем (стягувачем) до
виконання, а тому, вважає, що
скасовувати оскаржену постанову
недоцільно.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі обставини справи
в їх сукупності на підставі чинного
законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд вважає, що позов підлягає
до часткового задоволення.

13 серпня 2008 року Господарським судом
Тернопільської області виданий Наказ
про стягнення з комунального
підприємства сфери послуг «Чайка» в
користь суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_3
122966,70 грн. боргу, 97423,35 грн. пені, 2286,82 грн.
державного мита, 118,00 грн. витрат на ІТЗ.

05 вересня 2008 року державним виконавцем
ДВ ДВС ТМУЮ винесено Постанову про
приєднання виконавчих проваджень, якою
виконавче провадження по виконанню
наказу господарського суду
Тернопільської області № 3/11-131 від
13.08.2008 року приєднано до єдиного
зведеного виконавчого провадження № 1
від 14.01.2012. (а.с.25)

При виконанні зведеного виконавчого
провадження №1 від 14 січня 2008 року
постановою від 05 березня 2008 року
державний виконавець ДВ ДВС Гайда А.Б.
наклала арешт на все майно (рухоме та
нерухоме), що належить КПСП «Чайка».
(а.с.50) В матеріалах справи наявний
перелік рухомого та нерухомого майна
КПСП "Чайка" станом на 05 березня 2008 року
в загальній кількості 117 одиниць.
(а.с.51-52)

Крім цього, ухвалою Господарського
суду Тернопільської області від 29
травня 2008 року по справі №3/11-131, з метою
забезпечення позову ОСОБА_3 до КПСП
«Чайка», накладено арешт на майно та
розрахункові рахунки КПСП «Чайка» та
заборонено будь-яким особам вчиняти
будь-які дії щодо відчуження майна.

Разом з тим, Тернопільською міською
радою та її виконавчим комітетом було
прийнято ряд рішень про передачу майна
КПСП «Чайка» Комунальному
підприємству "Еней" та управлінню
комунальної власності Тернопільської
міської ради. Частину вказаних рішень
було визнано недійсними рішеннями
судів, частина скасована
Тернопільською міською радою
самостійно. (а.с.62-71)

13 травня 2011 року виконавчі провадження,
в тому числі наказу господарського
суду Тернопільської області №3/11-131,
щодо виконання виконавчих документів
про стягнення з КПСП «Чайка»
заборгованості в користь юридичних та
фізичних осіб, об'єднано в зведене
виконавче провадження №26614454.

19 листопада 2012 року державним
виконавцем виходом за місцем
знаходження боржника м.Тернопіль, вул.
Глибока, 18 встановлено, що майно на яке
можна звернути стягнення не виявлено,
про що складено акт. Акт складено за
відсутності сторін виконавчого
провадження, і позивач стверджує, що
про дату, час та місце його складення
його повідомлено не було.

27 грудня 2012 року державним виконавцем
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції Крамаром Р.Я.
винесена постанова ВП №26235503 про
повернення виконавчого документа
стягувачу. Постанова була надіслана
позивачеві 01 лютого 2013 року, тобто з
порушенням триденного строку
встановленого ч.4 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження».

В обгрунтування вказаної постанови
держаним виконавцем вказано, що
виходом державного виконавця за
адресою вул.Глибока,18 м. Тернопіль
встановлено, що майно яке належить
боржнику та підлягає опису з метою
подальшої реалізації не виявлено.

Крім цього, у оскарженій постанові
виконавець вказує, що згідно відповіді
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради все майно яке перебувало у
повному господарському віданні КПСП
"Чайка" передано в безоплатне
користування КП "Еней". Виявлені
транспортні засоби були передані
стягувачу в рахунок погашення боргу, а
іншого майна в процесі виконання не
виявлено.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції станом на час виникнення
спірних правовідносин, і надалі у
вказаній редакції) державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;

Згідно п.4 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
про повернення стягувачу виконавчого
документа державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Відповідач при винесені постанови про
повернення виконавчого листа
посилається на п. 2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відповідно до якого, виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до статті 32 цього Закону -
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Стаття 65 Закону передбачає, що готівка
в національній та іноземній валюті, що
перебуває в касах або інших сховищах
боржника - юридичної особи, підлягає
невідкладному вилученню після її
виявлення та складання відповідного
акта державним виконавцем. Копія акта
вручається представнику боржника -
юридичної особи. Державний виконавець
звертає стягнення на кошти боржника -
юридичної особи, що перебувають у
банках або інших фінансових установах,
у порядку, встановленому цим Законом.
Інформацію про наявні у боржника
рахунки і вклади державний виконавець
отримує в податкових органах, інших
органах державної влади,
підприємствах, установах та
організаціях, які зобов'язані надати
йому інформацію у триденний строк, а
також за повідомленнями стягувача.

Позивача (стягувач) стверджує, що
державним виконавцем не вжито належних
заходів щодо стягнення заборгованості
за виконавчим документом з рахунків
боржника у банках та за рахунок
належної йому готівки, що дозволило
директору КПСП "Чайка" ОСОБА_6
використати кошти не на виконання
рішення суду, а на власні цілі. Вказані
обставини знайшли своє підтвердження в
матеріалах справи, зокрема,
підтверджуються постановою
Тернопільського міськрайонного суду
від 02 червня 2011 року по справі №1-586/10
про закриття кримінальної справи щодо
ОСОБА_6 у зв'язку з амністією. (а.с.53-54)

Також, відповідно до ч.1 ст.66 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі відсутності у боржника - юридичної
особи коштів у обсязі, достатньому для
покриття заборгованості, стягнення
звертається на інше майно, належне
такому боржникові або закріплене за
ним, у тому числі на майно, що
обліковується на окремому балансі
філії, представництва та іншого
відокремленого підрозділу боржника -
юридичної особи (крім майна, вилученого
з обороту або обмежуваного в обороті)
незалежно від того, хто фактично
використовує це майно.

Судом встановлено, що станом на час
винесення державним виконавцем
постанови про накладення арешту на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
КПСП «Чайка» (05.03.2008), у боржника
перебувало рухоме та нерухоме майно в
загальній кількості 117 одиниць, в тому
числі транспортні засоби. (а.с.51-52)

Відповідачем не надано жодних доказів
про вчинення державним виконавцем
заходів щодо звернення стягнення на
вказане майно, а відсутність
матеріалів виконавчого провадження у
зв'язку з їх втратою суд трактує на
користь позивача, оскільки, враховуючи
вимоги ч.2 ст.72 КАС України, обов'язок
доказування правомірності оскаржених
дій та рішень суб'єкта владних
повноважень покладається на
відповідача у справі.

Також суд звертає увагу на те, що у
оскарженій постанові про повернення
виконавчого документа стягувачу від 27
грудня 2012 року виконавець зазначає, що
все майно боржника яке перебувало у
повному господарському віданні КПСП
«Чайка» передане в користування КПКБ
«Еней». На підставі цього, виконавець
прийшов до висновку про відсутність у
боржника майна на яке може бути
звернене стягнення.

З вказаним висновком суд не
погоджується, оскільки відповідно до
ст.55 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець має
право звернути стягнення на майно
боржника, що перебуває в інших осіб, а
також на майно та кошти, що належать
боржнику від інших осіб. Зазначені
особи зобов'язані подати на запит
державного виконавця у визначений ним
строк відомості про належне боржнику
майно, що перебуває в них, та майно чи
кошти, які вони мають передати
боржнику. Після надходження від
зазначених осіб відомостей про
наявність майна боржника державний
виконавець описує таке майно, вилучає
його і реалізує у встановленому цим
Законом порядку. У разі якщо особа, у
якої перебуває майно боржника,
перешкоджає державному виконавцю в
його вилученні, таке майно вилучається
державним виконавцем у примусовому
порядку.

Всупереч зазначеним вимогам ст.55
Закону України «Про виконавче
провадження» заходи щодо звернення
стягнення на майно боржника (КПСП
"Чайка"), що перебувало в інших осіб (КП
"Еней") державним виконавцем не
вживались.

Крім цього, 19 листопада 2012 року
державним виконавцем за місцем
знаходження боржника, м. Тернопіль, вул.
Глибока, 18, складено акт в якому
вказано, що майно на яке можна звернути
стягнення не виявлено. Вказаний акт в
подальшому став однією із підстав для
винесення оскарженої постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження», сторони виконавчого
провадження мають право, зокрема, брати
участь у провадженні виконавчих дій,
давати усні та письмові пояснення,
висловлювати свої доводи та міркування
з усіх питань, що виникають у ході
виконавчого провадження.

Як вбачається з вищезазначеного акта
державного виконавця від 19 листопада
2012 року, акт складено за відсутності
сторін виконавчого провадження, і
позивач стверджує, що про дату, час та
місце його складення його повідомлено
не було, що свідчить про порушення
виконавцем прав та інтересів стягувача
(в даному випадку позивача) на участь у
провадженні виконавчих дій.

Враховуючи в сукупності все, що
наведене вище, суд приходить до
висновку, що державним виконавцем не в
повному обсязі вчинено передбачені
законодавством заходи щодо
примусового виконання рішення, в тому
числі щодо виявлення майна боржника та
звернення на нього стянгнення, а
відтак, підстави для повернення
виконавчого документа стягувачеві, які
визначені п. 2 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження», були
відсутні.

Слід зазначити, що державний
виконавець Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції Крамар
Р.Я., дії та бездіяльність якого
оскаржує позивач, станом на час
розгляду справи звільнений із займаної
посади та у вказаному відділі
державної виконавчої служби не працює,
а відтак, суд вважає, що належним та
достатнім способом захисту порушених
прав та інтересів позивача є визнання
протиправним та скасування постанови
від 27 грудня 2012 рокуВП №26235503 про
повернення виконавчого документа
стягувачу.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача поновити виконавче
провадження, здійснити заходи щодо
розшуку майна боржника та вчинити
заходи по виявленню та накладенню
арешту на майно, що закріплене за
боржником, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі якщо
постанова державного виконавця про
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною, -
виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду.
Про відновлення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, копії якої не
пізніше наступного дня надсилаються до
суду, який визнав незаконною постанову
державного виконавця, сторонам, а також
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ. У разі
відновлення виконавчого провадження
стягувач, суд або орган (посадова
особа), якому повернуто виконавчий
документ, зобов'язаний у тримісячний
строк з дня надходження відповідної
постанови пред'явити його до виконання.

Враховуючи наведене, скасування судом
постанови про повернення виконавчого
документа є самостійною підставою для
відновлення відповідачем виконавчого
провадження та вчинення всіх
передбачених законодавством заходів
для виявлення майна боржника та
звернення стягнення на нього.

Крім цього, відновлення виконавчого
провадження у даному випадку є
безпосередньою компетенцією
державного виконавця, а суд не може
підміняти інший орган державної влади
та перебирати на себе повноваження
щодо вирішення питань, які
законодавством віднесені до
компетенції цього органу державної
влади чи його службових (посадових)
осіб.

Враховуючи наведене, заявлений позов
підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167, 181 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити
частково.

2.Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції від 27 грудня 2012 року
ВП№26235503 про повернення виконавчого
документа стягувачеві.

3.В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна:

Суддя
Баб'юк П.М.