Справа № 806/4036/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
Житомир справа №
806/4036/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Шимонович Р.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом приватного підприємства
"Фортіс-Трейд" до Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови,-

встановив:

Приватне підприємство "Фортіс-Трейд"
звернулось до суду з позовом, у якому
просило:

- визнати неправомірними дії
державного виконавця Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рисіча О.В. щодо винесення
постанови про арешт коштів боржника
від 10 квітня 2014 р. ВП № 42539760;

- скасувати постанову державного
виконавця Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рисіча О.В. про арешт коштів
боржника від 10 квітня 2014 р. ВП № 42539760.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
державний виконавець всупереч
приписів статей 25, 31 Закону України "Про
виконавче провадження" не
пересвідчився чи отримана позивачем
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження, чим фактично
позбавив останнього права добровільно
виконати рішення суду. Крім того,
зазначає, що спірна постанова на адресу
підприємства, як і постанова про
відкриття виконавчого провадження, не
надходила, про її існування позивачу
стало відомо у ході ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження.

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув. Через канцелярію
суду подав заяву, у якій зазначив, що
позов не визнає та просить справу
розглядати без його участі.

Справа розглядається судом у порядку
письмового провадження, відповідно до
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що 20 березня 2014 р. старшим
державним виконавцем Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рисічем О.В. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання наказу
Господарського суду Житомирської
області № 906/67/14 від 25 лютого 2014 р. про
стягнення з ПП "Фортіс-Трейд" на користь
ТОВ "Українська сирна компанія"
заборгованості в сумі 289581,97 грн., у якій
вказано про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів (а.с. 22).

10 квітня 2014 р. старшим державним
виконавцем Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рисічем О.В. винесено постанову
про арешт коштів боржника, відповідно
до якої накладено арешт на кошти, що
містяться на всіх відкритих рахунках в
Центральній філії ПАТ "Кредобанк", МФО
325365, що належать ПП "Фортіс-Трейд" в
межах суми 318592,16 грн. (а.с. 23)

Перевіряючи спірну на відповідність
приписам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства, суд
відзначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 5 статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
України "Про виконавче провадження", у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 31 Закону
України "Про виконавче провадження",
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Заходами примусового виконання рішень,
відповідно до положень статті 32 Закону
України "Про виконавче провадження", є:
1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Частинами 1, 2, 4 статті 52 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

Згідно із частинами 1-4 статті 57 Закону
України "Про виконавче провадження",
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомого майна. Постанова державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Із системного аналізу вищезазначених
норм вбачається, що обов'язковою
умовою, яка передує вчиненню будь-яких
дій з примусового виконання виконавчих
документів, у даному випадку, винесенню
постанови про арешт коштів боржника - є
направлення державним виконавцем на
адресу боржника копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення та не виконання її
боржником в добровільному порядку
протягом семи днів.

З матеріалів виконавчого провадження
встановлено, що відповідачем не було
належним чином направлено на адресу ПП
"Фортіс-Трейд" постанову про відкриття
виконавчого провадження, тому позивач
не був своєчасно повідомлений про
необхідність самостійно виконати
рішення у строк до семи днів з моменту
винесення постанов або оскаржити
прийняту постанову. Крім того, із
супровідного листа про направлення
видно, що постанова про відкриття
виконавчого провадження направлена із
порушенням строків, встановлених
частиною 5 статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження".

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що частиною 2 статті 19
Конституції України встановлено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону
України "Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У свою чергу, частинами 1 та 7 статті 12
Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що сторони
виконавчого провадження мають право
ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Слід відзначити, що державним
виконавцем не в повній мірі виконано
передбачені статтею 11 Закону України
"Про виконавче провадження" обов'язки, в
результаті чого порушені права
позивача.

Законом України "Про виконавче
провадження" покладено обов'язок на
державного виконавця надіслати
боржнику копію постанови про відкриття
виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, що, як зазначено вище,
передує вчиненню будь-яких дій
стосовно примусового виконання
рішення.

Відповідачем до суду не надано
належних та допустимих доказів
надіслання боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження
№42539760 від 20 березня 2014 р.
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, матеріали виконавчого
провадження таких доказів також не
містять.

З огляду на зазначене, заслуговують на
увагу твердження позивача, що ним не
було отримано постанови про відкриття
виконавчого провадження №42539760 від 20
березня 2014 р., у зв'язку з чим він не мав
можливості ані виконати рішення в
наданий для самостійного виконання
строк, ані оскаржити дану постанову, а
відповідач, в свою чергу, передчасно
приступив до виконання судового
рішення в примусовому порядку,
наклавши арешт на кошти боржника.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що при прийнятті постанови про арешт
коштів від 10 квітня 2014 р. ВП № 42539760,
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Законом України
"Про виконавче провадження", тому
спірна постанова є протиправною та
підлягає скасуванню.

У відповідності до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рисіча О.В. щодо винесення
постанови про арешт коштів боржника
від 10 квітня 2014 р. ВП № 42539760.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Рисіча О.В. про арешт коштів
боржника від 10 квітня 2014 р. ВП № 42539760.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович