Справа № 824/1693/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/7866/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання -
Романишин О.Р.,

за участю представників:

від прокуратури - Бараненко І.І.,

від відповідача - Юзьків М.І.,
довіреність №01/02-18/603 від 02.06.2014 року,

від третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу заступника
Прокурора Вінницької області

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 січня
2014року

у справі №824/1693/13-а

за позовом Прокурора міста Чернівці

до Чернівецької міської ради,

третя особа ОСОБА_6,

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року публічне Прокурор міста
Чернівці звернувся до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Чернівецької міської ради,
яким просив визнати протиправним та
скасувати п.1.6 рішення 36 сесії
Чернівецької міської ради 6 скликання
від 30.05.2013 року №878 "Про надання
підприємцям дозволів на складання
проектів відведення земельних ділянок
на умовах договору встановлення
земельного сервітуту та внесення змін
до окремих рішень міської ради".

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня
2013року у справі №824/1693/13-а позовні
вимоги задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року у справі №824/1693/13-а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10
жовтня 2013 року скасовано, ухвалено нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

При скасуванні рішення окружного
адміністративного суду та ухваленні
нового, суд апеляційної інстанції
виходив з недоведеності прокурором
своїх вимог, оскільки виключно за
наявності проекту відведення
земельної ділянки для укладання
договору встановлення земельного
сервітуту, яким буде чітко визначено
межі та конфігурацію земельної
ділянки можливо буде встановити факт
порушення земельного законодавства
та порушення інтересів держави, в
тому числі і статті 18 Закону
України "Про автомобільні дороги", щодо
обмежень розташування будь-яких
об'єктів в межах "червоних ліній".

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, заступник
Прокурора Вінницької області
звернувся до Вищого адміністративного
суду України зі скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
вказану вище постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14 січня 2014 року та залишити в силі
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня
2013року у справі №824/1693/13-а.

Чернівецька міська рада подала до
Вищого адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувала на відповідності
судового рішення апеляційного
адміністративного суду обставинам
справи та вимогам законодавства
України. Відповідач просив залишити
касаційну скаргу без задоволення,
судове рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх в судовому засіданні
прокурора, представників відповідача
і третьої особи, розглянувши і
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно договору
оренди від 28 жовтня 2012 року ОСОБА_6 є
орендарем нежитлового приміщення
(кафе), яке розташоване на розі вул.
О.Кобилянської,49 / Челюскінців, 1.

В квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся із
заявою до Чернівецької міської ради, в
якій просив надати дозвіл на
встановлення літнього майданчика біля
власного приміщення кафе-бару по вул.
О.Кобилянської,49 / Челюскінців, 1.

Рішенням 36 сесії Чернівецької міської
ради VI скликання надано дозвіл ОСОБА_6
на складання проекту відведення
земельної ділянки, орієнтованою площею
0,0104 га на умовах договору встановлення
земельного сервітуту терміном на 5
років для розміщення тимчасової
споруди сезонного використання
(літнього торгового майданчика) на розі
вул. Кобилянської Ольги - Челюскінців.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 25 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
визначено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

За нормою частини 1 статті 401 Цивільного
кодексу України, право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

У відповідності до частини 1, 2 статті 404
Цивільного кодексу України, право
користування чужою земельною ділянкою
або іншим нерухомим майном полягає у
можливості проходу, проїзду через чужу
земельну ділянку, прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку і трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Згідно частині 1 статті 98 Земельного
кодексу України, право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками).

Системно аналізуючи вказані вище норми
права, колегія суддів касаційної
інстанції приходить до висновку, що
оскаржене рішення відповідача, яким
надано дозвіл ОСОБА_6 на складання
проекту відведення земельної ділянки
на умовах договору встановлення
земельного сервітуту для розміщення
тимчасової споруди сезонного
використання (літнього торгового
майданчика), не відповідає вимогам щодо
законності виходячи з такого.

В касаційній скарзі відповідач
посилається на ч.2 ст. 402 Цивільного
Кодексу України, яка передбачає
встановлення земельного сервітуту
шляхом укладання договору між особою,
яка вимагає його встановлення та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Матеріали справи містять
заяву ОСОБА_6 до Чернівецької міської
ради від 1 квітні 2013 року (а.с.13), в якій
він просить надати дозвіл на
встановлення літнього майданчика.
Інших вимог та умов надання земельної
ділянки заява не містить.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 не звертався до відповідача з
вимогою про встановлення земельного
сервітуту.

Договір щодо встановлення земельного
сервітуту між ОСОБА_6 та Чернівецькою
міською радою не укладався та не
проходив державної реєстрації, а тому
рішення 36 сесії Чернівецької міської
ради 6 скликання від 30.05.2013року № 878 щодо
надання дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки на умовах
договору встановлення земельного
сервітуту для провадження
господарської діяльності є
передчасним.

Таким чином, правова позиція
апеляційного адміністративного суду
про відсутність порушення
законодавства при ухваленні рішення 36
сесії Чернівецької міської ради 6
скликання від 30.05.2013 року №878 "Про
надання підприємцям дозволів на
складання проектів відведення
земельних ділянок на умовах договору
встановлення земельного сервітуту та
внесення змін до окремих рішень
міської ради" є помилковою.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням всіх
обставин справи.

Відповідно статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

З огляду на наведене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що апеляційним
адміністративним судом скасоване
вірне по суті рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу заступника Прокурора
Вінницької області - задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року у справі №824/1693/13-а - скасувати.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня
2013року у справі №824/1693/13-а - залишити в
силі.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: