Справа № 810/2423/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
810/2423/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: суддя Журавель В.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської
митниці Міндоходів про: визнання
незаконним наказу в частині
звільнення, поновлення на роботі,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулися
ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі-позивачі) з позовом
до Київської митниці Міндоходів (далі -
відповідач) про: визнання незаконним
наказу в частині звільнення їх з
роботи, поновлення їх на роботі,
зобов'язання вчинити певні дії щодо
нарахування та виплати їм середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили, що оскаржений
наказ по суті не відповідає фактичним
обставинам справи, оскільки
дисциплінарного правопорушення ними
не вчинено. Крім того, при проведенні
службового розслідування та виданні
спірного наказу відповідачем порушено
процедуру виконання цих дій. Так, у ході
розслідування не встановлено їхню вину
у вчиненні правопорушення, не
забезпечено перевірку наведених ними
доводів, викладених у поясненнях та у
зауваженнях на висновок розслідування;
акт службового розслідування складено
з порушенням законодавства, у ньому не
зазначено, які саме порушення вчинено
позивачами, не проаналізовано надані
ними пояснення; наказ про звільнення
видано після закінчення місячного
терміну з дня виявлення
дисциплінарного проступку;
відповідачем не наведено в наказі
підстави для застосування найбільшого
за тяжкістю виду дисциплінарної
відповідальності - звільнення.
Вважають, що з цих підстав наказ є
протиправним і підлягає скасуванню в
частині їх звільнення, а способом
захисту порушеного права є поновлення
на роботі та зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивачі подали до суду письмові
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження,
позовні вимоги підтримали, позов
просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позову не визнав, у його
задоволенні просив відмовити у повному
обсязі, надав клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження. Зазначив, що позивачів
звільнено з публічної служби на
підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Позивачі
неодноразову притягувались до
дисциплінарної відповідальності за
невиконання службових обов'язків. Щодо
позивачів прокуратурою відкрито
кримінальне провадження за ч.1 ст.364 КК
України. Оскаржуваний наказ видано
правомірно, службовим розслідуванням
доведено вину позивачів у вчиненні
дисциплінарних правопорушень,
підстави для скасування наказу
відсутні. Відповідач підтвердив, що він
не проводив службового розслідування
щодо позивачів, а лише отримав висновок
службового розслідування від
Міністерства доходів і зборів України
та наказ цього Міністерства, який
зобов'язував відповідача застосувати
щодо позивачів дисциплінарне
стягнення. При цьому на час видання
спірного наказу матеріали проведеного
Міністерством службового
розслідування у відповідача були
відсутні.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини,
які склалися між сторонами.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час
працювали на різних посадах в митних
органах України. На час звільнення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожен окремо,
обіймали посади головних інспекторів
відділу митного оформлення №4 митного
поста "Святошин" Київської митниці
Міндоходів.

На підставі розпорядження в.о. Міністра
доходів і зборів України від 12.08.2013
№225-р "Про проведення службового
розслідування" комісією цього
Міністерства проведено службове
розслідування щодо службових осіб
митниці, зокрема стосовно ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 За результатами складено акт
службового розслідування №1047/99-99-08-02-02
від 10.09.2013.

Цим актом встановлено порушення,
вчинені у липні 2013 р. працівниками
митниці під час митного оформлення
товару, який надійшов на адресу ТОВ
"ВС-Груп". Документи для митного
оформлення готувала представник цього
товариства ОСОБА_3 Митне оформлення
цього товару за МД №125130006/2013/174683 і
№125130006/2013/174678 проводив головний
інспектор ВМО №4 митного посту
"Святошин" ОСОБА_2, а митне оформлення
за МД №125130006/2013/174685 і №125130006/2013/174686
проводив головний інспектор ВМО №4
митного посту "Святошин" ОСОБА_1 Про
наявність орієнтування щодо ТОВ
«ВС-Груп» ОСОБА_2 було відомо. Згідно з
актом службового розслідування під час
митного оформлення цього товару за
різними МД спрацював профіль ризиків.
Під час митного оформлення за окремими
МД було встановлено певні
невідповідності, про що позивачами
було зроблено доповідь керівнику
підрозділу, проте проведення повного
митного огляду товару не проводилось
за вказівкою начальника ВМО №4 ОСОБА_4,
що підтверджується його підписом в
переліку митних процедур. Орієнтування
щодо ТОВ «ВС-Групп» в
програмно-інформаційному комплексі
«Орієнтування» було відсутнє. За
результатами переогляду позивачами
складено акти про проведення огляду
(переогляду) товарів, транспортних
засобів, ручної поклажі та багажу від
30.07.2013, від 02.08.2013, від 05.08.2013, від 16.08.2013,
від 17.08.2013, а також протоколи від 02.08.2013
№ 0398/125000001/13, від 07.08.2013 №0412/125000001/13, від
07.08.2013 № 0411/125000001/13, від 07.08.2013
№0413/125000001/13, від 16.08.2013 №0429/125000001/13, від
16.08.2013 №0432/125000001/13 про порушення митних
правил за ч.1 ст.482 Митного кодексу
України та за ч.2 ст.482 Митного кодексу
України.

Службовим розслідуванням визнано, що
під час здійснення митного оформлення
МД №125130006/2013/174687 та №125130006/2013/174678
виявлено розбіжності у визначенні
матеріалів, з якого виготовлено товари,
що підтверджено відповідними актами
переогляду. Наявність зазначених
розбіжностей зобов'язували ОСОБА_2
здійснити перевірку заповнення графи 31
митної декларації, а також не здійснено
контроль правильності визначення
митної вартості. При здійсненні
митного оформлення товарів за МД
№125130006/2013/174685, №125130006/2013/174686 головний
інспектор ВМО №4 митного посту
"Святошин" ОСОБА_1 у зв'язку з не
проведенням митного огляду не
встановив невідповідність найменувань
товару опису товарів, зазначеним у
товаросупровідних документах, та
всупереч вимогам статті 54 МК не
здійснив контроль визначення митної
вартості. Таким чином, посадовими
особами Київської митниці Міндоходів
при здійсненні митного контролю та
митного оформлення товарів, які
надходили на адресу ТОВ "ВС-Груп", не
дотримано вимоги статей 53, 54, 264, 318-320, 335
та 338 Митного кодексу України, статті 10
Закону України «Про державну службу»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.05.2012 № 467 «Про затвердження
вичерпного переліку підстав, за
наявності яких може проводитись огляд
(переогляд) товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
митними органами України", наказу
Мінфіну від 24.05.2012 №597 «Про
затвердження Порядку здійснення
аналізу та оцінки ризиків, розроблення
і реалізації заходів з управління
ризиками в митній службі України»,
наказу Держмитслужби від 13.07.2012 № 362
«Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо посадових осіб
митних органів з аналізу, виявлення та
оцінки при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які перемішуються
через митний кордон України», наказу
Держмитслужби від 13.12.2010 № 1467 «Про
затвердження Порядку застосування
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками під час митного
контролю та митного оформлення товарів
із застосуванням вантажної митної
декларації".

Оскільки службовим розслідуванням
встановлено факти неналежного
виконання посадовими особами
Київської митниці Міндоходів
службових обов'язків, то комісія дійшла
висновку, що вони заслуговують на
притягнення до дисциплінарної
відповідальності. Матеріали
службового розслідування
рекомендовано направити органам
прокуратури для прийняття рішення
згідно з вимогами КПК України. З актом
службового розслідування, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 ознайомлені.

Позивачами під час службового
розслідування надавалися пояснення, а
після його завершення на акт
службового розслідування надано
письмові зауваження, в яких зазначено,
що підстав для вмотивованої відмови у
прийнятті митної декларації не було, а
їх дії під час митного оформлення не
суперечили чинному законодавству. В
акті про проведення службового
розслідування не вказано, які
нормативно-правові акти порушено
конкретною посадовою особою відділу
митного оформлення №4 митного поста
"Святошин".

Міністерством доходів і зборів України
на підставі цих матеріалів службового
розслідування видано наказ №556 від
08.10.2013, пунктом 2 якого визначено:
начальнику Київської митниці
Міндоходів підготувати наказ про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності за невиконання
службових обов'язків відповідно до п.2
ст.147 та п.3 ст.40 КЗпП України головного
інспектора ВМО №4 митного посту
"Святошин" Київської митниці
Міндоходів ОСОБА_2 та головного
інспектора ВМО №4 Київської митниці
Міндоходів ОСОБА_1; підстава: акт
службового розслідування від 10.09.2013
№1047/99-99-08-02-02, доповідна записка
Головного управління внутрішньої
безпеки від 16.09.2013 №1100/33-33-08-02-02-18. У
тексті наказу не вказано, які саме
порушення та коли, за яких обставин і
ким саме вчинено, відсутні відомості
про будь-які попередні випадки
притягнення позивачів до
дисциплінарної відповідальності та
про факти систематичного порушення
ними службової дисципліни чи про
систематичне невиконання службових
обов'язків.

У цьому наказі також здійснено
посилання на те, що 02.08.2013 прокуратурою
м. Біла Церква за матеріалами щодо
митного оформлення товарів з
порушенням вимог чинного
законодавства працівниками відділу
митного оформлення №4 митного поста
"Святошин" Київської митниці
Міндоходів відкрито кримінальне
провадження №0000199 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Наказом Київської митниці Міндоходів
від 25.11.2013 №405-о головних інспекторів
відділу митного оформлення №4 митного
поста "Святошин" Київської митниці
Міндоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено
з займаних посад за систематичне
невиконання службових обов'язків
відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України.
Підставою винесення наказу №405-о про
звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стало
виконання пункту 2 наказу Міністерства
доходів і зборів України від 08.10.2013 №556.

Як встановлено судом, матеріали
вищезазначеного службового
розслідування в 2 томах (на 265 арк. та на
350 арк.) направлено для приєднання до
кримінального провадження №0000199
до слідчого відділу прокуратури
Київської області.

Судом як від відповідача, так і від
органів прокуратури неодноразово
витребовувалися матеріали службового
розслідування, які є додатками до
вказаного акту, та були підставою для
винесення наказу Міністерства доходів
і зборів України від 08.10.2013 №556 про
накладення дисциплінарного стягнення.
На вимогу суду ні відповідачем, ні
органами прокуратури витребуваних
документів не надано. Згідно з
поясненнями відповідача ці матеріали у
нього взагалі були відсутні.

Дослідженням акта службового
розслідування судом установлено, що в
ньому відсутні конкретні факти
неналежного виконання службових
обов'язків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 під час
здійснення митного оформлення
вказаних в акті товарів, а оцінку
наданим позивачами пояснень не надано,
наявність та розмір збитків,
заподіяних позивачами, цим актом не
визначено.

При цьому в матеріалах справи відсутні
й відомості щодо розгляду поданих
позивачами зауважень на акт службового
розслідування, копії яких позивачами
надано і долучено до справи. Як
встановлено судом, ці зауваження
відповідачем не розглядалися, їх було
подано до Міністерства доходів і
зборів України.

Згідно з дослідженою судом постановою
Бориспільського міськрайонного суду
від 22.11.2013, якою ОСОБА_3 визнано винною у
вчиненні порушення митних правил,
передбачених ст.472 МК України та
накладено штраф, в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження того,
що ОСОБА_3 умисно заявила в декларації
недостовірні відомості про
найменування та кількість товару, який
ввозився в Україну. Крім того, відсутні
жодні відомості про те, що вантаж
ввозився поза митним контролем
внаслідок зловживання службовим
становищем посадовими особами
Київської або іншої митниці. Таким
чином, в діях ОСОБА_3 відсутній склад
порушення митних правил, передбачених
ст.482 МК України. Разом з тим,
незаявлення за встановленою формою
точних та достовірних відомостей про
товари, які переміщуються через митний
кордон України, тягне за собою
відповідальність за порушення митних
правил, передбачене ст. 472 МК України.
Тому суддя дійшов висновку, що ОСОБА_3
повинна бути притягнута до
відповідальності за ст.472 МК України. Цю
постанову залишено без змін
постановами апеляційного суду
Київської області від 24.12.2013, від 23.12.2013
та від 24.12.2013, в яких зазначено, що суд
першої інстанції правомірно
перекваліфікував дії ОСОБА_3 з ч.1 ст.482
МК України на ст.472 МК України і
виключив ознаку зловживання службовим
становищем посадовими особами
Київської або іншої митниці.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Дисциплінарним статутом митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року №2805-IV (далі -
Дисциплінарний статут), визначено, що
службова дисципліна в митній службі
України полягає в безумовному
виконанні посадовими особами митної
служби службових обов'язків, а також у
реалізації прав та додержанні обмежень
і заборон, установлених законодавством
з питань проходження служби в митних
органах, і ґрунтується на особистій
відповідальності за доручену справу та
на засадах єдиноначальності і
централізації управління.

Згідно з статтею 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - протиправне, винне (умисне
чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту
встановлено, що до діянь, які є
порушеннями службової дисципліни,
зокрема, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України; 11) інші
діяння, визначені як порушення
службової дисципліни законами та
іншими нормативно-правовими актами
України.

Статтею 23 Дисциплінарного статуту
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних правопорушень до
посадових осіб митної служби можуть
бути застосовані такі види
дисциплінарних стягнень: 1) зауваження;
2) догана; 3) затримання на період до
одного року присвоєння чергового
спеціального звання; 4) пониження у
спеціальному званні на один ступінь; 5)
попередження про неповну службову
відповідність; 6) звільнення з митного
органу.

Приписами статті 28 Дисциплінарного
статуту визначено, що звільнення
посадової особи митної служби може
мати місце, зокрема, в разі: порушення
посадовою особою митної служби вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
що призвело до заподіяння матеріальних
збитків державі, територіальній
громаді, юридичним чи фізичним особам;
одноразового грубого порушення;
систематичних порушень дисципліни
посадовою особою митної служби.

Згідно з статтею 29 Дисциплінарного
статуту систематичним порушенням
службової дисципліни вважається
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
протягом року від дня застосування до
неї дисциплінарного стягнення, крім
зауваження, за попереднє дисциплінарне
правопорушення.

Надаючи правову оцінку твердженням
відповідача про неналежне виконання
позивачем покладених на нього
службових обов'язків, суд зазначає, що
ці порушення згідно з приписами ст.21
Дисциплінарного статуту можуть
проявлятися в умисних діях чи в
бездіяльності та за таких обставин,
коли нормативно чітко визначено коло
обов'язків особи і зрозумілий їх зміст,
особа знає про ці обов'язки і
зобов'язана діяти саме таким чином, як
це передбачено нормативними актами,
але свідомо не виконує ці обов'язки або
виконує всупереч встановленим
приписам.

Відповідно до ст.472 МК України
недекларування товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, тобто незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей (наявність,
найменування або назва, кількість тощо)
про товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
підлягають обов'язковому декларуванню
у разі переміщення через митний кордон
України, тягне за собою накладення
штрафу в розмірі 100 відсотків вартості
цих товарів, транспортних засобів з
конфіскацією зазначених товарів,
транспортних засобів.

Частиною 1 ст.482 МК України визначено, що
переміщення або дії, спрямовані на
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України поза
митним контролем, тобто поза місцем
розташування органу доходів і зборів
або поза робочим часом, установленим
для нього, і без виконання митних
формальностей, або з незаконним
звільненням від митного контролю
внаслідок зловживання службовим
становищем посадовими особами органу
доходів і зборів, тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 100
відсотків вартості товарів,
транспортних засобів - безпосередніх
предметів порушення митних правил з
конфіскацією цих товарів, транспортних
засобів і транспортних засобів, що
використовувалися для переміщення
товарів - безпосередніх предметів
порушення митних правил через митний
кордон України поза митним контролем.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправним та скасування наказу
Київської митниці Міндоходів №405-о від
25.11.2013 в частині, яка стосується
звільнення позивачів, суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що цей наказ видано
на виконання пункту 2 наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 08.10.2013 №556, який у свою чергу видано
на підставі акту службового
розслідування. У наказі від 08.10.2013 №556
відсутнє чітке викладення вчиненого
позивачами правопорушення, обставини
та час його вчинення, наслідки такого
правопорушення, тощо. При цьому в
наказі вказано про систематичне
невиконання службових обов'язків
позивачами, хоча будь-яких фактів на
підтвердження цього не наведено. Суд
зазначає, що наказ від 08.10.2013 №556
містить вимогу, адресовану
відповідачу, лише про підготовку
наказу про притягнення позивачів до
дисциплінарної відповідальності за
невиконання службових обов'язків
відповідно до п.2 ст.147 та п.3 ст.40 КЗпП
України, проте вимога щодо звільнення
позивачів не зазначається.

Тому, надаючи оцінку акту службового
розслідування та наказу від 08.10.2013 №556 в
частині, що стосується позивачів, суд
зазначає, що він стосовно позивачів є
неконкретним, у ньому не описано жодних
протиправних дій чи бездіяльності
позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1, проте з
використанням загальних фраз та з
посиланням на норми різнихз
нормативно-правових актів зроблено
висновок про порушення ними вимог
службових обов'язків, що в свою чергу
свідчить про недоведеність фактів, що
поставлені у провину позивачам.

Що стосується оскарженого наказу №405-о
від 25.11.2013, то цей наказ не містить
описової частини, у ньому взагалі
відсутнє будь-яке описання вчиненого
позивачами правопорушення, обставини
та час його вчинення, наслідки такого
правопорушення, тощо, тобто обставини,
факти і висновки, яким міг би надати
оцінку суд. Наказ містить лише
посилання на те, що його видано на
виконання наказу від 08.10.2013 №556. При
цьому в наказі №405-о від 25.11.2013 також
вказано про систематичні невиконання
службових обов'язків, хоча будь-яких
фактів на підтвердження цього не
наведено.

Отже, судом встановлено, що у спірному
наказі не вказано жодного конкретного
факту неналежного виконання обов'язків
позивачами, не надано юридичної
кваліфікації їхніх дій чи
бездіяльності та наслідків цього.
Відсутнє таке зазначення і в акті
службового розслідування.

Крім того, судом встановлено, що повні
матеріали службового розслідування,
які стали підставою для видання
спірного наказу, до відповідача не
надходили і при виданні наказу
відповідачем їх опрацьовано та
використано не було.

Суд не бере до уваги посилання в наказі
від 08.10.2013 №556 на наявність
кримінального провадження за цим
фактом, оскільки згідно з отриманими
відомостями від органів прокуратури
вказане кримінальне провадження було
закрито та потім поновлено, а у діях
позивачів складу злочину органом
слідства не вбачалося. На час розгляду
справи слідство триває, вироку суду,
який би набрав законної сили, у цій
справі не винесено, отже наявність
такого кримінального провадження не є
належним доказом підтвердження вини
позивачів ні у вчиненні злочину, ні у
вчиненні дисциплінарного
правопорушення.

Суд бере до уваги досліджені рішення
судів у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, в якій компетентним судом
визнано, що відсутні жодні відомості
про те, що вантаж ввозився поза митним
контролем саме внаслідок зловживання
службовим становищем посадовими
особами Київської або іншої митниці.

Суд також визнає, що відповідач без
наведення будь-якого підтвердження
вказав у спірному наказі про
систематичне невиконання службових
обов'язків позивачами. Відсутнє таке
підтвердження і в наказі від 08.10.2013 №556.

Суд погоджується з твердженнями
позивачів та наведеними ними
нормативно-правовим обґрунтуванням
стосовно порушення процедури та
строків прийняття спірного наказу. При
цьому суд не погоджується з
твердженнями відповідача щодо
необхідності врахування часу
перебування позивачів у відрядженні та
у стані тимчасової непрацездатності,
оскільки судом встановлено, що
відповідач не проводив службового
розслідування, відтак саме ці
обставини не могли заважати йому у
прийнятті наказу у визначений ст.148
КЗпП України місячний строк.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, який заперечував проти
адміністративного позову, не виконано
обов'язок щодо доведення правомірності
наказу та не надано докази на
обґрунтування такої правомірності.

Відтак, суд вважає, що висновки
відповідача стосовно позивачів
ґрунтуються лише на припущеннях,
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими, а тому наказ №405-о від
25.11.2013 в частині, яка стосується
звільнення позивачів (п.1 і п.2), є
протиправним і підлягає скасуванню.
При цьому суд бере до уваги, що наказом
передбачено й інші пункти, які не
підлягають скасуванню (про проведення
розрахунку з позивачами тощо).

Статтею 235 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік. Рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Оскільки судом визнано, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 звільнені з митного органу
протиправно, то належним способом
захисту їх порушених прав є поновлення
в посаді. З огляду на те, що датою
звільнення позивачів є 25.11.2013, то
поновлені вони мають бути в посаді з
26.11.2013, тобто з дня, наступного за днем
звільнення.

Як встановлено судом на підставі
трудових книжок позивачів, після
звільнення вони працевлаштовані не
були.

Відповідно до частини 1 статті 256
Кодексу адміністративного судочинства
України негайно виконуються постанови
суду про: присудження виплати
заробітної плати, іншого грошового
утримання у відносинах публічної
служби - у межах суми стягнення за один
місяць (пункт 2); поновлення на посаді у
відносинах публічної служби (пункт 3).

При цьому піддягають задоволенню і
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
позивачам середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 26 листопада 2013
року до дня ухвалення судового рішення.

З огляду на викладене позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачі звільнені від сплати судового
збору, вимоги про відшкодування
судових витрат суду не заявлено, тому
судові витрати присудженню на користь
позивачів з Державного бюджету України
не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
пункти перший та другий наказу
Київської митниці Міндоходів від 25.11.2013
№405-о про звільнення головних
інспекторів відділу митного
оформлення №4 митного поста "Святошин"
Київської митниці Міндоходів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Зобов'язати Київську митницю
Міндоходів поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на посадах головних інспекторів
відділу митного оформлення №4 митного
поста "Святошин" Київської митниці
Міндоходів з 26 листопада 2013 року.

Зобов'язати Київську митницю
Міндоходів нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 26 листопада 2013
року по 08 вересня 2014 року включно.

Постанову суду в частині зобов'язання
Київської митниці Міндоходів поновити
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на посаді головних
інспекторів відділу митного
оформлення №4 митного поста "Святошин"
Київської митниці Міндоходів з 26
листопада 2013 року, а також в частині
зобов'язання Київської митниці
Міндоходів нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 середнього заробітку
за час вимушеного прогулу у межах
розміру заробітку за один місяць
виконати негайно.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.