Справа № 806/3651/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
Житомир справа №
806/3651/14

категорія 5.2.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з додатковою
відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України про скасування рішення,
стягнення 8054,01 грн.,

встановив:

Товариство з додатковою
відповідальністю "ЖЛ" (далі - ТДВ "ЖЛ",
Товариство) звернулось до суду з
позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про коригування митної вартості
товарів № 101060000/2014/300274/2 від 19 червня 2014
р.;

- стягнути з відповідного рахунку
відповідача на користь Товариства
надмірно сплачених 8054,01 грн. податку на
додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначило, що Житомирською митницею
при митному оформленні партії товару
безпідставно визначено митну вартість
за резервним методом її визначення та
видано картку відмови в митному
оформленні (випуску) товарів. Вважає, що
у відповідача були в наявності всі
документи необхідні для визначення
митної вартості імпортованих товарів
за ціною договору, а тому твердження
відповідача з приводу недостатності та
неналежності таких документів є
необґрунтованими. Позивач вважає, що
спірне рішення винесено відповідачем
без врахування всіх обставин та з
порушенням норм діючого законодавства,
а тому просить його скасувати, а також
стягнути з Державного бюджету надміру
сплачене ПДВ в сумі 8054,01 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив та зазначив про
правомірність прийняття Житомирською
митницею оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів, з
підстав неподання позивачем
(декларантом) достатніх документів в
підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову з огляду на
наступне.

Встановлено, що 22 травня 2014 р. між ТДВ
"ЖЛ" (Покупець) та компанією "ADM International
Sarl" (Продавець) укладено контракт №1038442
(а.с. 17-21), відповідно до умов якого,
Продавець продає, а Покупець придбаває
сировину для кондитерської
промисловості: алкалізований какао
порошок (далі - Товар) в кількості,
асортименті та за ціною, визначеними
специфікаціями, які додаються до
кожної поставки і є невід'ємними
частинами даного Контракту.

Згідно із пунктом 2.1. Контракту, ціна
товару встановлюється в доларах США і
зазначається в специфікації та
експортному рахунку (інвойсі) на кожну
поставку.

Умови поставки визначені пунктом 3.1.
Контракту, згідно якого товари
поставляються на умовах FCA Косьцян
(Инкотермс 2010). Відправником товару є
фірма "ADM TRADING POLSKA" зі складів, які
належать "ADM INTERNATIONAL SARL", які знаходяться
в м. Косьцян, Польша.

Статтею 49 Митного кодексу України (далі
- МК) визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено у статтях 52 та
53 МК.

Згідно приписів частин 1, 2 статті 52 МК,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

19 червня 2014 р. ТДВ "ЖЛ" подано до
Житомирської митниці митну декларацію
№ 101060000/2014/008517 на митне оформлення
партії товару: "какао порошок
натуральний, тип 10/12 S75 (алкалізований,
бренд Schokinag, без додавання цукру та
інших підсолоджуючий речовин-цукрози
та відновлюючих цукрів), вміст жиру 10-12%,
у 200 мішках по 25 кг, загальною вагою
нетто 5000 кг. Виробник - ADM Schokinag GmbH&Co KG,
Neckarvorlandstrasse 21-25, 68159, Mannheim, Німеччина "
(а.с. 13-14).

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару, позивачем до митної
декларації були надані документи за
переліком, передбаченим частиною 2
статті 53 МК, а саме: контракт №1038442 від 22
травня 2014 р., специфікацію № 1 від 22
травня 2014 р., інвойс, прайс від
виробника, міжнародну автомобільну
накладну, рахунок-фактуру, документи,
що містять інформацію біржових
організацій про вартість товару,
книжку МДП, договір на перевезення,
сертифікат про походження товару,
декларацію країни відправлення, лист
про страхування інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідемілогічного,
фітосанітарного, радіологічного
контролю, прайс виробника, калькуляцію.

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів, поданих разом
з митною декларацією № 101060000/2014/008517,
Житомирською митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300274/2 від 19
червня 2014 р., в якому митний орган
самостійно визначив митну вартість
товару за резервним методом її
визначення (а.с. 10), на підставі чого ТДВ
"ЖЛ" видана картка відмови в митному
оформленні (випуску) товарів №
101060000/2014/00322 від 19 червня 2014 р. (а.с. 11-12)

Підставою для прийняття спірного
рішення став висновок відповідача про
те, що митна вартість товару не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи,
зазначені у частині 2 ст. 53 МКУ подані
для митного оформлення не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, а
також в зв'язку з неподанням на
письмову вимогу органу доходів і
зборів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ
додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме: виписки з
бухгалтерської документації, каталоги
виробника товару, висновки про
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями. За
інформацією, яка наявна у органах
доходів і зборів, вартість схожих
товарів є вищою в порівнянні з митною
вартістю оцінюваних товарів. Проведено
процедуру консультацій між органом
доходів і зборів та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59-64 МКУ. За
результатами проведеної консультації
встановлено, що методи 2а і 2б не можуть
бути застосовані у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з
відсутністю основи для віднімання та
додавання вартості. Митна вартість
визначена за резервним методом, яка
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях МД № 101060000/2014/006904 від
26.05.2014 р. з урахуванням коригувань на
обсяг партії товарів, умов поставки,
комерційних умов тощо, що відповідає
принципам і критеріям, визначених
Угодою про застосування статті VІІ
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року. Джерело інформації Митний
кодекс України, інформація цінової
бази ЄАІС щодо товарів, митне
оформлення яких здійснено.

З висновками відповідача, викладеними
у спірному рішенні, суд не погоджується
та зазначає наступне.

Так, відповідно до частин 3-5 статті 53 МК,
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Згідно із частиною 1 статті 54 МК,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54
митного кодексу України, орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до органу
доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Приписами частини 1 статті 55 МК
встановлено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
видно, що право органу доходів і зборів
на витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі наявності обґрунтованого сумніву
у повноті та/або достовірності
відомостей про митну вартість товарів,
однією з підстав виникнення якого є
виявлення розбіжностей у поданих
декларантом документах і такі
розбіжності мають впливати саме на
числове значення складових митної
вартості товарів.

Статтею 57 МК встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК,
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом встановлено, що при поданні до
митного оформлення митної декларації
№ 101060000/2014/008517 від 19 червня 2014 р.
позивачем було подано необхідні
документи, що підтверджують митну
вартість імпортованого товару за ціною
договору.

При цьому, суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару, а зазначені
додаткові документи були надані
позивачем на вимогу контролюючого
органу.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 р., зокрема в останній
було зазначено: що "...наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

У судовому засіданні представник
відповідача наголошував на тому, що
подані до митного оформлення документи
не містили відомостей про вартість
маркування та пакування товару.

Суд відзначає, що пунктом 3.2. Контракту
від 22 травня 2014 р. визначено, що ціна
товару включає в себе усі витрати,
згідно з умовами поставки, які
зазначені в специфікаціях.

Окрім того, відповідач при здійсненні
контролю за правильністю визначення
декларантом митної вартості мав у
розпорядженні калькуляцію виробника,
згідно якої чітко прослідковується,
які саме чинники вплинули на
формування ціни імпортованого товару
при визначенні його вартості за 1
метричну тонну (а.с. 27), а саме: фактичні
витрати (включають у себе сировину,
пакування) - 1295,24 доларів США/1 мерт. т,
енерговитрати - 91,5 доларів США/1 мерт. т,
витрати на робочу силу - 95,21доларів США/1
мерт. т, транспортні витрати - 92,81
доларів США/1 мерт. т.

Суд вважає, що числове значення
складових митної вартості товарів
повністю підтверджено декларантом,
позивачем використані відомості, які
підтверджені документально.

З наявних матеріалів справи видно, що
жодних розбіжностей або ознак підробки
в наданих декларантом (позивачем)
документах при підтвердженні митної
вартості виявлено не було, а також
надані документи містять всі необхідні
дані для визначення митної вартості за
ціною договору.

Також, суд звертає увагу, на порушення
відповідачем частин 1 та 2 статті 55
Митного кодексу України, оскільки у
спірному рішенні відсутні відомості,
зокрема, щодо того, які обґрунтовані
підстави встановив відповідач з
приводу того, що декларантом заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування; наявної в митного
органу інформації (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Крім того, в порушення частини 2 статті
55 МК України, пункту 2.1. Розділу 2 (опис
графи "33") Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів,
затверджених Наказом Міністерства
Фінансів України від 24 травня 2012 р. № 598,
відповідач при визначенні митної
вартості оцінюваних товарів із
застосуванням другорядного методу її
визначення, не зазначив у спірному
рішенні, зокрема, інформації, яка
використовувалися митним органом при
її визначенні, а саме: ним не було
зазначено митна вартість якого товару
бралася за основу, торгова марка,
фактурна вартість, країна експорту
цього товару, час експорту в Україну,
виробник, маршрут транспортування
товару та інші комерційні умови
поставки.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано беззаперечних і
достатніх доказів правомірності
прийняття спірного рішення, що є
підставою для визнання його
протиправним та скасування.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідного рахунку
відповідача на користь Товариства
надмірно сплачених 8054,01 грн. податку на
додану вартість, з огляду на слідуюче.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 липня 2007 р.
N618, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 вересня 2007 року, для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. Вказана заява з пакетом
документів передається до Відділу для
перевірки обґрунтованості повернення
заявлених сум, який перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати. А у разі підтвердження факту
надмірно зарахованих до бюджету митних
платежів складається Висновок.

Як свідчать матеріали справи, позивач
не скористався такою процедурою.

Крім того, за правилами частин першої,
третьої статті 265 МК митний орган
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу. У
разі виникнення у митного органу
сумніву щодо правильності визначення
декларантом митної вартості, він своїм
рішенням має право зобов'язати
останнього визначити митну вартість
іншим способом, ніж він використав для
її визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК України
та Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 р. № 339, дає суду підстави
для висновку, що питання контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, як і визначення методу
її обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

Тому суд, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про коригування митної вартості
товарів № 101060000/2014/300274/2 від 19 червня 2014
р.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь товариства з
додатковою відповідальністю "ЖЛ" 73,08
грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 08
вересня 2014 р.