Справа № 2а-3517/2011(6а/201/68/2014)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 вересня 2014 рокусправа №
2а-3517/2011(6а/201/68/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Надточій В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області на ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 червня 2014 року
по справі за заявою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 02.06.2011року
визнано бездіяльність Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області в частині
нездійснення перерахунку пенсії
відповідно до вимогстатей 50, 54 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 12.11.2010 року протиправною та
зобов'язано здійснити перерахунок
основної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, що були
виплачені в період з 12.11.2010 року,
виходячи з того, що розмір основної
пенсії не може бути меншим
шестикратного розміру мінімальної
пенсії за віком у відповідний період,
розмір додаткової пенсії за віком не
може бути меншим 50% мінімальної пенсії
за віком у відповідний період, та
виплатити різницю між розрахованою та
фактично виплаченою сумами.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.12.2013 року рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
подано заяву до суду першої інстанції
про встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Заява
обґрунтована тим, що заявник
позбавлений можливості виконати
постанову суду через те, що обчислення
і призначення пенсії на підставі
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" здійснюється Управлінням
Пенсійного Фонду за місцем проживання
пенсіонера, а Головне управління не має
на це повноважень.

03.06.2014 року Головним управлінням
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області подано
уточнену заяву в якій просить
встановити порядок виконання
постанови від 02.06.2011 року, зокрема, щодо
здійснення нарахування та виплати
пенсії відповідно частини 4 статті 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" заявнику необхідно
звернутися до УПФУ за місцем його
проживання (а.с. 62-64).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03.06.2014 року у
задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, Головним управлінням
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області подано
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин
справи, просить скасувати ухвалу та
прийняти нову ухвалу, якою
задовольнити заяву про встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
суду першої інстанції та наведені
процесуальні норми дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

Частиною першою статті 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для зміни способу і
порядку виконання рішення - обставини,
які роблять виконання неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання
судового рішення розуміється
прийняття судом нових заходів для
виконання рішення у разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленим, але при цьому не
змінюючи його змісту.

Всі позовні вимоги позивача були
розглянуті судами першої та
апеляційної інстанції, дані рішення
набрали законної сили. У вказаних
судових рішеннях конкретно
відображено аналіз обставин справи,
проаналізовано докази у справі, по всім
заявленим позовним вимогам надано
висновок судів та в рішеннях суду
містяться посилання на відповідні
норми матеріального та процесуального
права .

А встановлення способу і порядку
виконання рішення суду з урахуванням
вимог заяви відповідача, фактично
тягне за собою як зміну резолютивної
частини судового рішення, так і
спонукає суд фактично досліджувати
нові обставини та вимоги, що не були
заявлені позивачем і не були предметом
судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції. За таких обставин, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для його скасування, в межах
доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст..ст. 195, 196, п. 1ч. 1 ст. 199, ст..
200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Згідно з оригіналом

Ст. консультант
О.Ю.
Хімушкіна