Справа № 712/7490/14-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області про
визнання дій неправомірними та
перерахунок пенсії, за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах Черкаської
області на постанову Соснівського
районного суду м. Черкаси від 07.07.2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом
про: визнання дій Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області щодо відмови у
проведенні перерахунку пенсії по
інвалідності з урахуванням доплати за
виконання службових обов'язків в стані
бойової готовності в зоні відчуження в
сумі 942, 23 крб. - неправомірними;
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії по
інвалідності з урахуванням доплати за
виконання службових обов'язків в стані
бойової готовності в зоні відчуження в
сумі 942, 23 крб. з 01.09.2013 року.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 07.07.2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

В судове засідання учасники процесу не
з'явились, повідомлені належним чином
про час та місце апеляційного розгляду,
що не перешкоджає вирішенню спірного
питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї колегія суддів вважає, що постанову
суду слід залишити без змін з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 є законними та
обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЄС
в період з 06 червня по 25 червня 1986 року,
внаслідок цього має захворювання
пов'язане з виконанням вказаних робіт у
1986 році та визнаний інвалідом 2 групи, 1
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(посвідчення від 31.10.1994 року НОМЕР_1
серії А), та має статус інваліда війни.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 22.10.2008 року було
встановлено факт безвиїзного
перебування ОСОБА_2 в м. Чорнобиль з 06
червня по 25 червня 1986 року в складі
Черкаського зведеного загону
протипожежної служби МВС в щоденному
режимі роботи у три зміни: чергування
по 8 годин на добу, а 16 годин в стані
бойової готовності.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 05.04.2012 року була виправлена
описка в вище значено рішенні суду та
виклепана в наступній редакції:
«Встановити факт несення служби
ОСОБА_2 в складі Черкаського зведеного
загону протипожежної служби МВС
України в 30-ти кілометровій зоні
Чорнобильської АЕС з 6 червня по 25
червня 1986 року безвиїзно протягом
усього періоду по 2 години на добу, у
щоденному режимі роботи у три зміни по 8
годин, останні 16 годин виконання
обов'язків по чергуванню в стані
бойової готовності в пожежній частині
м. Чорнобиля».

Дані рішення не оскаржувались та
набрали законної сили.

Відповідно до довідки від 23.11.2009 року
№268 позивачеві встановлена оплата за
резерв в бойовій готовності, яка
складає 16 год. х 20 днів : 3 = 106,67 год. х 2,2083
крб. х 4 = 942,23 крб.

25.12.2013 року позивачем до Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області подана заява про
перегляд розміру пенсії по
інвалідності з урахуванням виплати за
виконання службових обов'язків в стані
бойової готовності.

З відповіді Управління Пенсійного
фонду України в м. Черкасах Черкаської
області від 24.01.2014 року №1348/07
вбачається, що позивачу відмовлено в
перерахунку пенсії. Водночас
зазначено, що заява ОСОБА_2 розглянута
та виплата пенсії здійснюється
відповідно до довідки про заробітну
плату від 25.05.1996 року виданої 2-м загоном
технічної служби управління державної
пожежної охорони в розмірі 5317,30 грн. з
01.12.2013 року.

Не погоджуючись з даним рішенням
пенсійного органу позивач звернувся до
суду.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 46
Конституції України пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Приписами ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 54 цього Закону, пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Відповідно п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 0711.2007 року №1294
«Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» встановлено, що грошове
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
складається з посадового окладу,
окладу за військовим (спеціальним)
званням, щомісячних (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премії) та одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Абзацом 1 п. 1 наказу МВС СРСР від 17.05.1986
року №0149 «Про додаткові виплати
особистому складу органів та
внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті
на роботах з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС», було
наказано, зокрема, міністру внутрішніх
справ Української PCP дозволяти за
погодженням з головою Урядової комісії
з ліквідації аварії здійснювати у
виняткових випадках оплату праці
робітників, службовців, а також
призваних на збори
військовозобов'язаних, що зайняті на
особливо важливих і відповідальних
роботах з ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у III зоні
небезпек у 5-кратному розмірі у
порівнянні зі встановленими чинним
законодавством нормами, у II зоні - у
4-кратному розмірі, у І зоні - у
3-кратному розмірі.

Абзацом 2 п. 1 цього наказу
передбачалося у такому ж порядку і
розмірах виплачувати грошове
забезпечення військовослужбовцям,
особам начальницького та рядового
складу, що були зайняті на зазначених
роботах у І - III зонах небезпеки,
виходячи з посадових окладів, а особам
офіцерського і начальницького складу,
прапорщикам та мічманам - також окладів
за військовим і спеціальним званням.

Крім того, п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України «Про умови оплати
праці та матеріального забезпечення
працівників підприємств, установ та
організацій, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
попередженням забруднення
навколишнього середовища»
встановлено, що оплата праці
працівників, зайнятих на роботах в
третій, другій та першій зонах
небезпеки, здійснюється відповідно у
чотирьох-, трьох- і двукратному
розмірах, понад середньомісячну плату,
виходячи з тарифної ставки (окладу),
встановленому за місцем роботи.

Згідно з листа Держкомпраці СРСР від
02.10.1986 року № 3310-БГ та вказівкою МВС
СРСР від 21.10.1986 № 1/5725, працівникам
зведеного загону протипожежної служби
МВС України одна година перебування у
30-км зоні Чорнобильської АЕС у резерві
в стані бойової готовності
враховується як 1/3 робочого часу з
виплатою за цей обліковий період
одинарної тарифної ставки (посадового
окладу) працівникам з числа
начальницького складу й окладу за
спеціальне звання.

Тому, одноразова грошова винагорода,
виплачена позивачу на підставі наказу
МВС СРСР від 26.05.1986 року №0149 з
врахуванням коефіцієнту 4 за виконання
спеціальних завдань по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
26.04.1986 року, а також грошове
забезпечення за перебування у 30-км зоні
Чорнобильської АЕС у резерві в стані
бойової готовності має характер
заробітку, одержаного за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках, в розумінні ч.
1 ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Опала праці працівників зайнятих на
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС регулювалась
постановою ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРСП
від 07.05.1986 року № 524-156 та Постановою
Ради Міністрів УРСР, УРРПС від 08.05.1986
року № 168-5, Постановою ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР, ВЦРПС від 05.06.1986 року №
665-195 та Постановою Ради Міністрів УРСР,
УРРПС від 10.06.1986 року № 207-7.

Відповідно до абз. 2 п.п. 1 п. 1 Постанови
№207-7 дія цієї постанови та Постанови №
168-5 поширюється на працівників
підприємств, установ та організацій
незалежно від відомчої
підпорядкованості включаючи
військовослужбовців.

Згідно з п.п. 1 п. 1 Постанови № 168-5 при
обрахуванні заробітної палати за
роботу по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС керівникам
міністерств та відомств дозволено
проводити оплату праці по збільшених
тарифних ставках. З Листа Головного
управління державної пожежної охорони
від 29.05.2002 року № 12/8/1783, вказано, що для
оплати часу находження у стані бойової
готовності Управління Державної
пожежної охорони МВС України на
підставі вказівки МВС СРСР від 21.10.1986
року №1/5725, видана вказівка від 17.12.1986
року № 3/7/1587 «Про компенсацію
робітникам зведеного загону
протипожежної служби за постійне
перебування у м. Чорнобиль в резерві у
стані бойової готовності», якою
визначена тарифна ставка години
находження у стані бойової готовності,
як одна третина години робочого часу з
виплатою за цей обліковий період
одинарної ставки, а працівникам із
числа начальницького складу і окладу
за спеціальне звання.

На підставі вказаних нормативних
документів та абз. 3 роз'яснення
Міністерства соціальної політики
України від 25.01.2012 року № 228120/132-12 також
визначено, що «працівникам зведеного
загону протипожежної служби 1 годину
перебування у 30 - кілометровій зоні
Чорнобильської АЕС у стані бойової
готовності слід врахувати як 1 третину
робочого часу з виплатою за цей
обліковий період одинарної ставки
(посадового окладу) а працівникам із
числа начальницького складу і окладу
за спеціальне звання».

Відповідно до роз'яснення Міністерства
соціальної захисту України від 13.09.1994
року № 013-991/94/3 визначено, що указані
суми доплат включаються в заробіток
для обрахування пенсії на умовах ст. 54
Закону України «Про статусі соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Тобто у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно п.7 Порядку з урахуванням
кратності оплати праці встановленою у
відповідні періоди за зонами
небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 255 КАС
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Управлінням не доведено правомірність
відмови позивачу у здійсненні
перерахунку пенсії по інвалідності
позивачу з урахуванням доплати за
виконання службових обов'язків в стані
бойової готовності в зоні відчуження, а
тому колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, є обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 08.07.2014 року по справі
№К/800/13796/13.

Доводи, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
задоволення позову, через що постанову
суду першої інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судове рішення в адміністративній
справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області на постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 07.07.2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах Черкаської
області про визнання дій
неправомірними та перерахунок пенсії -
залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 07.07.2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 07.10.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я.М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 07.10.2014
року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.