Справа № К/9991/19141/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/19141/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради Хмельницької області про
визнання протиправною бездіяльності
та стягнення одноразової грошової
допомоги, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року, -

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради Хмельницької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2005-2008 роки відповідно
до розмірів, встановлених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991
року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) в
сумі 7788,30 гривень.

Постановою Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 29
вересня 2009 року позов задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_4 строк
звернення до суду за захистом її прав.
Визнано протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області щодо невиконання
зобов'язання виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення як потерпілій
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 недоотриману щорічну
грошову допомогу на оздоровлення за
період 2005-2008 років в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат на час їх
виплати за відповідний період, з
урахуванням проведених виплат.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27
січня 2011 року постанову Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
29 вересня 2009 року скасовано та прийнято
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27
січня 2011 року і залишити в силі
постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 29 вересня 2009
року.

Відповідач подав письмове заперечення
на вказану касаційну скаргу, просить
таку залишити без задоволення, а
рішення суду апеляційної інстанції -
без змін.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, є інвалідом
II групи щодо захворювання, яке
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради Хмельницької області.
Допомога на оздоровлення, зокрема, за
2008 рік їй була виплачена у лютому цього
року у розмірі 120 гривень відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам II
групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам II групи - 120 гривень,
тобто у розмірі меншому, ніж це було
передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 48 Закону
№ 796-ХІІ викладено в
новій редакції, відповідно до якої
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Таким чином, положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними та втратили
чинність з 22 травня 2008 року - дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення № 10-рп/2008, яке
відповідно до положень частини 1 статті
58 Конституції України не
має зворотної дії в часі. Якщо суб'єкт
владних повноважень виплатив грошову
допомогу під час дії зазначеної норми
Закону, то після прийняття рішення
Конституційним Судом України у нього
не виникло додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплаченої
позивачеві щорічної разової грошової
допомоги.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вірно встановлено судом
апеляційної інстанції щорічна
допомога на оздоровлення за 2008 рік
ОСОБА_4 була виплачена у лютому
2008 року, - в період, коли наведені
норми Закону були чинними, а їх
виконання обов'язковим, а тому дії
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області на час виплати
позивачеві зазначеної щорічної
допомоги у 2008 році були правомірними.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 за 2005-2007
роки слід зазначити наступне.

Так, частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

За приписами частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки ОСОБА_4 звернулася в суд із цим
позовом лише 28 травня 2009 року, не
надавши належних доказів поважності
причин пропущення встановленого
законом строку для звернення до
адміністративного суду за захистом
своїх прав за 2005-2007 роки, а відповідач
наполягав на відмові в задоволенні
позову з цих підстав, то суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
застосував наслідки пропущення
позивачем річного строку звернення до
суду.

Положення частини 2 статті 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
частини 2 статті 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» не підлягають
застосуванню до таких вимог, оскільки
зазначені приписи встановлюють строки
виплати нарахованих пенсій за минулий
час і не визначають строки призначення
та нарахування пенсій.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги в порядку
адміністративного судочинства
безпідставно виходив з того, що
відповідно до положень статті 268
Цивільного кодексу України позовна
давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, заподіяної
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4

Доводи, викладені позивачем в
касаційній скарзі, не спростовують
висновків суду та встановлених
обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області про визнання
протиправною бездіяльності та
стягнення одноразової грошової
допомоги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.