Справа № 804/11391/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.Ю. за участю:
представника позивача представник
відповідача ОСОБА_3 Полішко І.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Головного управління Держземагентства
у Дніпропетровській області про
визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити дії, -
ОСОБА_5 звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагентства у
Дніпропетровській області, в якому
- визнати відмову немотивованою та
протиправним ненадання Головним
управлінням Держземагентства
Дніпропетровської області ОСОБА_5
Дозволу на розробку документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
орієнтовною площею 2 га за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення за межами с. Дорогого, яка
знаходиться на території
Новоолександрівської сільської Ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровській області;
- зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області повторно розглянути заяву
ОСОБА_5 про видачу дозвілу на розробку
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 2 га за рахунок земель
сільськогосподарського призначення за
межами с. Дорогого, яка знаходиться на
території Новоолександрівської
сільської Ради Дніпропетровського
району Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області на користь ОСОБА_5 витрати по
справі, а саме: державне мито у розмірі
73,08 грн. та витрати на правову допомогу
у розмірі 1475,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що ОСОБА_5 незаконно
відмовлено у наданні дозволу на
розроблення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства,
що порушує права позивача на землю, а
посилання відповідача на договір
оренди земельної ділянки не відповідає
дійсності, оскільки такий договір
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
Відповідач позов не визнав, надав до
суду письмові заперечення, зазначивши,
що на час розгляду звернення ОСОБА_5 про
надання дозволу була відсутня
інформація щодо припинення права
оренди третьої особи на земельну
ділянку. Представник відповідача у
судовому засіданні просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши наявні документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
26 червня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
Головного управління Держземагентства
у Дніпропетровській області із заявою
про надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 2 га за рахунок земель
сільськогосподарського призначення за
межами с.Дорогого, яка знаходиться на
території Новоолександрівської
сільської Ради Дніпропетровського
району Дніпропетровській області.
Листом №31-4-0.11-6464/2-14 від 28 липня 2014 року
позивачу було відмовлено в наданні
дозволу у зв'язку з тим, що відповідно
до графічних матеріалів земельна
ділянка перебуває в оренді.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
У відповідності до частини 1 статті 33
Земельного кодексу України громадяни
України можуть мати на праві власності
та орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
Згідно частини 1 статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.
В силу частини 4 статті 122 Земельного
кодексу України центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
У підпункті 4.32 пункту 4 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області, затвердженого Наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України 10.05.2012 року №258
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30 травня 2012 року за
управління відповідно до покладених на
нього завдань передає відповідно до
закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
Приписами частини шостої статті 118
Земельного кодексу України визначено,
що громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.
Відповідно до абзацу першого частини
сьомої статті 118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
В обґрунтування правомірності своєї
відмови у наданні ОСОБА_5 дозволу
відповідач посилається на те, що
Головне управління Держземагентства у
Дніпропетровській області керувалось
інформацією, наявною у Державному
земельному кадастрі, та не знало про
припинення права оренди на земельну
ділянку, яку позивач бажав відвести.
У частині 1 статті 1 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» від 07.07.2011
року №3613-VI визначено, що Державний
земельний кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах
державного кордону України, їх цільове
призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.
Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу
України передбачено, що земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.
Судом встановлено, що Розпорядженням
Голови Районної державної
адміністрації №223-р від 13.06.2013 року
припинено дію договору оренди
земельної ділянки площею 15,4 га за
липня 2006 року та у відповідності до
пунктів 3-4 вищевказаного рішення
доручено Управлінню Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області внести
зміни в статистичну звітність 6-зем
щодо припинення права оренди ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 15,4 га за
зарахувати до земель резервного фонду,
а Державному кадастровому реєстратору
Управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки
площею 15,4 га за кадастровим номером
З матеріалів справи вбачається, що
Дніпропетровська районна державна
адміністрація Дніпропетровської
області за вих. №5/13-1418 від 09 липня 2013
року направила на адресу Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області
копію розпорядженням голови
Дніпропетровської районної державної
адміністрації від 13 червня 2013 року за
№223-р.
Згідно штемпелю вхідної
кореспонденції адресат отримав даний
лист 12.07.2013 року за вхідним №3901.
Таким чином, на час звернення позивача
з відповідною заявою до Головного
управління Держземагентства у
Дніпропетровській області у дані
Державного земельного кадастру мали
бути внесені відповідні зміни.
Наведені обставини свідчать, що під час
вирішення питання за заявою позивача
відповідач не вжив усіх залежних від
нього заходів, що призвело до
невмотивованої відмови у наданні
Суд зазначає, що позивач просить
визнати відмову немотивованою та
протиправним ненадання Головним
управлінням Держземагентства
Дніпропетровської області ОСОБА_5
Дозволу на розробку документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
орієнтовною площею 2 га за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення за межами с. Дорогого, яка
знаходиться на території
Новоолександрівської сільської Ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровській області.
Проте у відповідності до статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
При цьому лист №31-4-0.11-6464/2-14 від 28 липня
2014 року, яким відповідач відмовив у
наданні дозволу не є рішенням в
розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки не породжує, не
змінює та не припиняє права та
обов'язки у сфері публічно-правових
У зв'язку з цим суд приходить до
висновку про визнання протиправними
дій Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області щодо надання невмотивованої
відмови ОСОБА_5 у видачі дозволу.
Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача підлягають частковому
Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд присуджує на
користь позивача витрати, понесені на
сплату судового збору, у розмірі 73,08
грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу
у сумі 1475,00 грн. суд зазначає, що у
відповідності до частини 1 статті 90
Кодексу адміністративного судочинства
України витрати, пов'язані з оплатою
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, які надають правову
допомогу за договором, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги, передбачених
законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року №4191-VI розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може

перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На підтвердження понесених позивачем
витрат на правову допомогу в розмірі
1475,00 грн. позивачем додано до позовної
заяви копію договору №30/07-02 від 30.07.2014
року про надання юридичної допомоги та
товарний чек №31/07-01 від 31.07.2014 року.

В той же час позивачем не надано
відомостей (акти виконаних робіт та
інші), які б свідчили про витрачений
адвокатом час на консультації,
складання позовної заяви, участь у
судових засіданнях, не зазначено
калькуляцію вартості послуг, що
унеможливлює визначення дійсної
вартості послуг, що перешкоджає
визначити розмір компенсації, яка б
підлягала відшкодуванню позивачу як
понесені витрати на правову допомогу.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
стягнення на користь ОСОБА_5 витрат на
правову допомогу, оскільки позивачем
не надано суду належних доказів, які б
підтверджували понесення таких витрат.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до
Головного управління Держземагентства
у Дніпропетровській області про
визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Дніпропетровській області щодо
надання невмотивованої відмови ОСОБА_5
у видачі Дозволу на розробку
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 2 га за рахунок земель
сільськогосподарського призначення за
межами с. Дорогого, яка знаходиться на
території Новоолександрівської
сільської Ради Дніпропетровського
району Дніпропетровській області.

Зобов`язати Головне управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області повторно розглянути заяву
ОСОБА_5 щодо видачі Дозволу на право
розробки документації із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 2 га за рахунок земель
сільськогосподарського призначення за
межами с. Дорогого, яка знаходиться на
території Новоолександрівської
сільської Ради Дніпропетровського
району Дніпропетровській області
згідно вимог чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_5 судові витрати у
розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні
вісім копійок).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко