Справа № 802/3282/14-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 вересня 2014 р.
Справа № 802/3282/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медвідь І.О.,

представника позивача:
Савченко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Тростянецькому районі
Вінницької області (далі - УПФ України у
Тростянецькому районі) до ОСОБА_2 про
відшкодування надміру виплаченої
пенсії

ВСТАНОВИВ:

4 вересня 2014 року УПФ України у
Тростянецькому районі звернулось в суд
з адміністративним позовом до ОСОБА_2
про відшкодування надміру виплаченої
пенсії.

Зазначали, що при інвентаризації
пенсійних справ, було виявлено, що
ОСОБА_2 одночасно отримує пільгову
пенсію та пенсію по втраті
годувальника та надбавки на
непрацездатних утриманців про, що є
порушенням статті 76 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Остання
підтвердила отримання пенсії з 2000 року
по втраті годувальника та надбавки на
непрацездатних утриманців. 10.06.2014 року
відповідач написала заяву про
повернення переплаченої суми шляхом
утримання 20% щомісячно із пенсії. Однак
згодом подала заяву про визнання
недійсної заяви від 10.06.2014 року. У
зв'язку з цим позивач звернувся до суду
з позовом про відшкодування надміру
виплаченої пенсії в розмірі 7171,30 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала та просила
його задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, подавши до суду заяву про
розгляд справи без її участі. Проти
позову заперечує.

Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) передбачено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС
України адміністративна справа має
бути розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач
перебуває на обліку в УПФ України у
Тростянецькому районі та з 11.02.2003 року
отримує пільгову пенсію, відповідно до
пункту "д" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991
року.

В червні 2014 року при інвентаризації
пенсійних справ, позивачем було
виявлено, що ОСОБА_2 одночасно отримує
пільгову пенсію, пенсію по втраті
годувальника та надбавки на
непрацездатних утриманців з 17.11.2000
року, відповідно до пункту 2 статті 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно розрахунку переплати пенсії
(надбавки на непрацездатних уриманців)
ОСОБА_2 отримала протягом лютого 2003
року по вересень 2011 року, суму 7171,30 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
врахував наступне.

Відповідно до статті 22 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсії за
віком призначаються довічно, незалежно
від стану здоров'я.

Статею 76 Закону передбачено, що
надбавки до пенсій, встановлені для
непрацюючих пенсіонерів, які мають на
своєму утриманні непрацездатних
членів сім'ї, нараховуються на членів
сім'ї, зазначених у статтях 37, 38, 40 і 41
цього Закону. Ці надбавки не
нараховуються на тих членів сім'ї, які
одержують трудову або соціальну
пенсію. При наявності в сім'ї двох або
більше непрацюючих пенсіонерів кожний
непрацездатний член сім'ї, який
перебуває на їх спільному утриманні,
враховується для нарахування надбавки
тільки одному з пенсіонерів за їх
вибором.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правої
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно набуте, згодом відпала. Положення
цієї глави застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовується
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Таким чином, надмірна виплата позивачу
надбавки безпідставно отримана,
фактично є завданням матеріальної
шкоди державному бюджету та призводить
до порушення інтересів держави в особі
Пенсійного фонду України.

За таких обставин, заборгованість про
стягнення якої просить позивач
фактично є матеріальною шкодою, що
завдана відповідачем, а тому доцільно
до даних правовідносин застосовувати
строки стягнення шкоди, передбачені
Цивільним кодексом України.

Стаття 257 ЦК України, встановлює
позовну давність тривалістю у три роки.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2
отриману надбавку до пенсії за період з
лютого 2003 року по вересень 2011 року, в
той час як з позовом звернувся лише 4
вересня 2014 року.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що пропущений строк
поновленню не підлягає, оскільки
минуло три роки від останього
отримання ОСОБА_2 надбавки на
непрацездатних утриманців.

Крім того, слід наголосити, що
призначення та нарахування всіх
пенсійних виплат здійснює
безпосередньо УПФ України у
Тростянецькому районі, тобто на
протязі отримання надбавки до пенсій
позивачу було достаменно відомо про
існування такої обставини, про те дій
щодо усунення порушення закону не
вчинялось.

Суд, відповідно до частини 1 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
може задовольнити адміністративний
позов повністю або частково чи
відмовити в його задоволенні повністю
або частково.

Крім того, в силу частини 1 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, про відсутність правових
підстав для задоволення позову, а тому
в позові, з підстав у ньому зазначених,
слід відмовити.

На підставі викладеного та враховуючи
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, витрати пов'язані з
розглядом справи, згідно положень
статті 94 КАС України, позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дончик Віталій Володимирович