Справа № 2а-1392/10/0770
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Справа № 37252/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Регіонального управління
департаменту контроль за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПА України у
Закарпатській області на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року у справі за позовом Регіонального
управління департаменту контроль за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Закарпатській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року позивач - Регіональне
управління департаменту контроль за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Закарпатській області
звернулося до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в
якому просить стягнути з відповідача
до Державного бюджету України суму
фінансових санкцій в розмірі 4 915,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року в задоволенні позову повністю
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що перевірка
податковим органом проводилася у місці
реалізації - в барі, що розташований за
адресою, АДРЕСА_1, на реалізацію
алкогольної продукції в якому
відповідач мав відповідну ліцензію.
Алкогольні напої відповідно до акту
перевірки № 7/32-233/НОМЕР_1 від 05.01.2010 року
зберігалися у підсобці саме цього бару.

Суд першої інстанції посилається на те,
що 20.05.2010 року були внесені зміни та
доповнення (вступили в закону силу з
16.06.2010 року) (Закон України від 20.05.2010
року № 2275-VI «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України») до
ст. 15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а саме статтю доповнено
частиною тридцять шостою наступного
змісту: «Суб'єкти господарювання, які
отримали ліцензію на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями га
тютюновими виробами, вносять до
Єдиного реєстру тільки ті місця
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, що розташовані за
іншою адресою, ніж місце здійснення
торгівлі».

Таким, після внесення відповідних змін,
відповідачу немає необхідності
вносити до Єдиного державного реєстру
місця зберігання алкогольних напоїв,
оскільки він здійснює зберігання
алкогольної продукції у місці
здійснення торгівлі, відповідно до
виданої ліцензії. А за таких обставин
на час розгляду справи та винесення
рішення по ній у позивача - суб'єкта
владних повноважень відсутні підстави
для застосування до відповідача
фінансових санкцій, оскільки такі
зміни до вищевказаного Закот
скасовують відповідальність
відповідача.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що станом на день винесення
рішення відповідач не підлягає
відповідальності за зберігання
алкогольної продукції в місці, не
внесеному до Єдиного державного
реєстру місць зберігання алкогольних
та тютюнових виробів при наявності
ліцензії на продаж таких виробів.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального права, Регіональне
управління департаменту контроль за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Закарпатській області,
оскаржило її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що згідно бази
даних РУ ДСАТ станом на 09.01.2010 року ПП
ОСОБА_1 не видавалася довідка про
внесення місця зберігання алкогольних
напоїв за адресою АДРЕСА_1, тобто місце
зберігання алкогольних напоїв не
внесено до Єдиного державного реєстру.

Отже, ПП ОСОБА_1 проводиться зберігання
алкогольних напоїв у місці зберігання
не внесеному до Єдиного державного
реєстру, тобто ним порушено вимоги ст.15
Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», згідно якої
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру.

Комісія з розгляду справ про
застосування фінансових санкцій за
порушення, що передбачені статтею 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», перевіривши та
проаналізувавши матеріали справи та
керуючись частиною другою статті 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» правомірно винесла на розгляд
начальника управління проект рішення
про застосування до ПП ОСОБА_1
фінансової санкції в сумі 4915 гривень,
яке було прийняте 29.01.2010 р. та вручено
01.03.2010 р.

Апелянт стверджує, що на сьогоднішній
день ПП ОСОБА_1 не сплачено у
встановленому законодавством порядку
зазначену у рішенні суму штрафних
санкцій.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що 05.01.2010 року працівниками
Регіонального управління департаменту
контроль за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПА України у Закарпатській
області проведено перевірку бару, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить суб'єкту господарювання -
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 05.01.2010 року №
7/32-233/НОМЕР_1, з якого видно, що
перевіркою встановлено порушення
відповідачем ст. 15 Закону України від
19.12.1995 р. № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а саме: зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів у місці зберігання, не
внесеного до Єдиного реєстру.

На підставі вказаного акту перевірки
Регіональним управлінням департаменту
контроль за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПА України у Закарпатській
області прийнято рішення від 29.01.2010
року № /32, яким до відповідача
застосовано фінансові санкції у
вигляді штрафу на суму 4 915,00 грн. за
зберігання алкогольних напоїв у місці
зберігання не внесеного до Єдиного
державного реєстру

Спеціальним законом, який визначає
основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України, є Закон України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (далі - Закон).

В силу ст. 15 Закону зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів здійснюється в місцях
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, внесених до Єдиного
реєстру, незалежно від того, кому
належить таке місце зберігання, або
того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного реєстру.

Згідно ч. 1 ст. 17 цього Закону за
порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів абзацу 9 частини
2 зазначеної статті до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі зберігання спирту, або
алкогольних напоїв, або тютюнових
виробів у місцях зберігання, не
внесених до Єдиного реєстру, - 100
відсотків вартості товару, який
знаходиться в такому місці зберігання,
але не менше 1 700 гривень.

В матеріалах справи, відсутні докази,
що прийняте рішення Регіонального
управління департаменту контроль за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Закарпатській області
від 29.01.2010 року № /32 відповідачем
оскаржувалось та було скасоване.

Таким чином, як слідує із матеріалів
справи, за відповідачем рахується
заборгованість зі сплати фінансових
санкцій в розмірі 4 915,00 грн.

Будь-яких доказів у підтвердження
погашення вказаних штрафних санкцій
відповідачем ні суду першої інстанції,
ні суду апеляційної інстанції не
надано.

При цьому, апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції безпідставно вийшов за межі
позовних вимог перевіряючи
правомірність рішення про
застосування штрафних санкцій,
порушивши тим самим вимоги п.2 ст. 11 КАС
України, оскільки предметом розгляду у
даній справі є стягнення фінансових
санкцій на підставі прийнятого
суб'єктом владних повноважень рішення,
а не перевірка правомірності прийняття
останнього.

Згідно статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, оскаржувана постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до ст. 202 КАС
України є підставою для скасування та
прийняття нової постанови.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п. 4 ст. 202,
205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Регіонального
управління департаменту контроль за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Закарпатській області
задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року у справі № 2а-1392/10/0770 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
Регіонального управління департаменту
контроль за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПА України у Закарпатській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення фінансових
санкцій задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету
України фінансові санкції в розмірі
4915,00 грн. (чотири тисячі дев'ятсот
п'ятнадцять грн.).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник