Справа № 872/7881/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 рокусправа № 808/1398/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової
Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцов Д.В.

представників сторін:

представник позивача - Шурубур Є.Г.

представник відповідача - Терехова
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013 р.

по справі № 808/1398/13-а за
адміністративним позовом Публічному
акціонерному товариству "Український
графіт "

до Запорізької митниці

третя особа: Головне управління
державної казначейської служби
України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та стягнення
надмірно сплаченого платежу,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Український графіт" звернулось з
адміністративним позовом до
Запорізької митниці, третя особа
Головне управління державної
казначейської служби України в
Запорізькій області , у якому просить:

-визнати протиправними дії Запорізької
митниці щодо направлення запиту про
надання додаткових документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
та обраний метод її визначення;

-визнати протиправними та скасувати
рішення Запорізької митниці про
коригування митної вартості товарів №
112050000/2013/000031/1 від 21.01.2013 та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
112050000/2013/00044;

-зобов'язати Запорізьку митницю
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту;

-зобов'язати Запорізьку митницю
скласти та надати Головному управлінню
державної казначейської служби
України в Запорізькій області подання
про повернення публічному
акціонерному товариству "Український
графіт" з Державного бюджету України,
надмірно сплачену суму податку на
додану вартість у розмірі 6 283 грн. 42
коп., шляхом зарахування її на поточний
рахунок публічного акціонерного
товариства "Український графіт".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем відповідно до вимог ст. 53
Митного кодексу України до митного
органу було подано необхідний перелік
документів, однак відповідачем було
безпідставно надіслано запит щодо
надання додаткових документів. Позивач
вважає, що всупереч вимогам Митного
кодексу України митницею без жодної
обґрунтованої причини витребовувались
додаткові документи та вважає такі дії
протиправними. Крім того, на думку
позивача оскаржене рішення винесено з
порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року позовні вимоги задоволені
частково.

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
в такій самій мірі, у якій вони були б
обов'язкові для особи, яку він замінив.
Так згідно заявленого клопотання суд
здійснює заміну Запорізької митниці на
Запорізьку митницю Міндоходів.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Запорізька митниця
Міндоходів подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просила
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 11
березня 2013 року в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
товариства були наявні всі документи,
необхідні для визначення митної
вартості за першим основним методом -
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний адміністративні суд виходив
з доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки Митниця, відмовляючи ПАТ
"Український графіт" в митному
оформленні товару та коригуючи його
митну вартість оскарженим рішенням,
діяла з порушенням вимог
законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
перегляду справи, 22.12.2011 року між
позивачем (покупець) та фірмою "CARBON
CONSTRUCTION & TRADING LIMITED" (Единбург,
Великобританія) було укладено контракт
№ 804/1323-818/22696/34 відповідно до якого
згідно специфікації № 6 від 15.11.2012 в
січні 2013 було поставлено ПАТ
"Укрграфіт" чергову партію
обумовленого специфікацією товару -
прокалений кальцинований нафтовий
голковий кокс марки RX, в кількості 200000
кг., на умовах поставки - CIF UAпорт Одеса,
про що свідчить надана суду копія
контракту.

Згідно із п. 2 специфікації № 6 вартість
товару становить 2162,00 EUR за одну
метричну тону.

Для розмитнення товару до відповідача
18.01.2013 року було направлено вантажно
митну декларацію форми МД-2 № 112050000/2013
та відповідний пакет документів, що
підтверджує митну вартість товару,
якій відповідачем було присвоєно
порядковий номер №112050000/2013/000744.

Разом із декларацією для митного
оформлення подані наступні документи:
картка обліку особи, що здійснила
операцію за товаром № 112/2012/0000230;
залізнична накладна № 415702; коносамент
TYORCC 060 від 19.11.2012 року ; інвойс № 101261А від
30.11.2012 року; контракт № 804/1323-818/22696/34 від
22.12.2011року з додатковою угодою від
15.05.2012 року, специфікація №6 до
контракту, довідка про декларування
валютних цінностей, інформація про
радіологічний контроль, декларація про
походження товару, сертифікат якості
товару.

Митна вартість товарів заявлена
позивачем за основним методом, тобто за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
розмірі 2162,00 EUR за одну метричну тону.

Під час здійснення відповідачем
контролю правильності визначення
митної вартості товару встановлено, що
подані до митного оформлення документи
містять розбіжності та неповні дані. В
зв'язку з чим, без обґрунтувань
сумнівів у достовірності поданих
декларантом відомостей, останньому
запропоновано подати додаткові
документи.

Згідно з рішенням від 21.01.2013 року №
112050000/2013/000031/1 відповідачем митну
вартість імпортованих товарів
скориговано за резервним методом.

Переглядаючи судове рішення суду
першої інстанції, з урахуванням
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

У відповідності до частини 2 статті 52
Митного кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані: 1)
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України, документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України визначено, що у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Судом встановлено, що ПАТ "Укрграфіт"
надано відповідачу для митного
оформлення товару документи,
передбачені частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України, які містили об'єктивні
і достовірні дані та підтверджували
ціну товару. Подані документи
ідентифікують товар, не містять
розбіжностей та містять дані, що
піддаються обчисленню, і підтверджують
ціну товарів, яка підлягала сплаті
позивачем.

Згідно частини 5 статті 53 Митного
кодексу України, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо
витребування додаткових документів
для перевірки правильності визначення
митної вартості товару можуть бути
реалізовані за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару.

В процесі розгляду справи Митницею не
обґрунтована необхідність
витребування від декларанта
додаткових документів. Не підтверджена
наявність у документах розбіжностей,
ознак підробки, відсутність всіх
відомостей тощо, які підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 57 Митного
кодексу України, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 Митного
кодексу України. Так, відповідно до
вищевказаної норми метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Посилання Митниці в апеляційній скарзі
на порушення судом норм матеріального
права при прийняття судового рішення
не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає обґрунтованою
правову позицію суду про
неправомірність застосування Митницею
резервного методу при визначення
митної вартості товару, поданої до
митного контролю ПАТ "Укрграфіт".

Судом дотримані норми діючого
законодавства, обставини справи
з'ясовані повно, неупереджено та
об'єктивно.

Доводи, які викладені у апеляційній
скарзі відповідача, суперечать
зібраним у справі доказам та фактичним
обставинам справи, зводяться до
переоцінки ним доказів, які були
досліджені судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної
справи і незгоди з висновками суду з
оцінки обставин у справі, а також
помилкового тлумачення заявником
апеляційної скарги норм матеріального
та процесуального права, а тому не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу
Запорізької митниці необхідно
залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196,198,200,205,206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 11
березня 2013 року у справі № 808/1398/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
А.В. Суховаров