Справа № 2а-2949/11/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р.
Справа № 147185/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу відкритого акціонерного
товариства «Коломийське будівельне
управління» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2011
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломия
Івано-Франківської області до
відкритого акціонерного товариства
«Коломийське будівельне управління»
про стягнення заборгованості в сумі
32950,93 грн.,-

В С Т А Н О В
И Л А:

13.09.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості в сумі 33889,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем у зв'язку порушенням
вимог чинного законодавства допущено
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, внаслідок чого,
до ВАТ «Коломийське будівельне
управління» застосовано фінансові
санкції в розмірі 717,00 грн. та
нараховано пеню в розмірі 873,29 грн.
Однак, станом на 29.08.2011 року
відповідачем не сплачено
задекларовані суми єдиного внеску,
застосовані фінансові санкції та
нараховану пеню.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 12
жовтня 2011 року адміністративний позов
задоволено. Зобов'язано стягнути з
відповідача на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Коломия
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 32950
(тридцять дві тисячі дев'ятсот
п'ятдесят) грн. 93 коп.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що судом першої інстанції при
постановленні до стягнення сум
заборгованості судом вказано лише
загальну суму до стягнення, проте не
вказано за який саме період стягується
дана заборгованість.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що ВАТ «Коломийське
будівельне управління» зареєстроване
як суб'єкт господарювання Виконавчим
комітетом Коломийської міської ради та
є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.33).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-VI єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як випливає із ч. 1 ст. 4 згаданого Закону
платниками єдиного внеску є:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Пунктом 3 статті 9 вказаного Закону
визначено, що обчислення єдиного
внеску територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі актів перевірки
правильності нарахування та сплати
єдиного внеску, звітності, що подається
платниками до територіальних органів
Пенсійного фонду, бухгалтерських та
інших документів, що підтверджують
суми виплат (доходу), на суми яких
(якого) відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6 Закону №2464-VI
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

З огляду на вищевикладену правову
норму, на платника єдиного внеску, яким
є позивач, покладено обов'язок
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно ч.6 ст.7 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» нарахування
єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюється платниками, зазначеними у
п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, за рахунок сум,
на які єдиний внесок нарахований.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI
передбачено, що платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин).

Колегією суддів встановлено,
підтверджено матеріалами справи, що
відповідач в порушення частини 8 статті
9 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
сплатив суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування, які ним самостійно
нараховані у поданих до Управління ПФУ
в м. Коломия розрахунках сум єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування в розмірі 32299,46
грн. за відповідний базовий період.

Відповідно до пп.2 п.11 ст.25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно
несплачених сум.

Як вбачається з матеріалів справи, за
несвоєчасну сплату єдиного внеску до
відповідача застосовано фінансові
санкції в розмірі 717,00 грн. та
нараховано пеню в розмірі 873,29 грн.

Заборгованість відповідача
підтверджується копіями звіту про суми
нарахованої заробітної плати
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду, копіями картки
особового рахунку платника, рішеннями
про застосування штрафних санкцій та
нарахованої пені та іншими матеріалами
справи.

З врахуванням часткової сплати,
заборгованість відповідача по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
складає 32950, 93 грн., яка на момент
винесення судового рішення не
сплачена.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що вимоги
позивача про стягнення з ВАТ
«Коломийське будівельне управління»
заборгованості по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до ПФУ в м.
Коломия в розмірі 32950,93 грн. підлягають
до задоволення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Коломийське
будівельне управління» залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2011
року у справі №2а-2949/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний