Справа № 806/2824/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"01" жовтня 2014 р.
Справа № 806/2824/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представника відповідача,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Державної виконавчої служби
України на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"22" липня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державної виконавчої
служби України третя особа Заступник
директора Департаменту пенсійного
забезпечення та соціального захисту
інвалідів Т.Матюх про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови ,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся із
позовом до Державної виконавчої служби
України, третя особа - заступник
директора Департаменту пенсійного
забезпечення та соціального захисту
інвалідів Т.Матюх, про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови від 11 червня 2014 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправною та скасовано
постанову державного виконавця
Державної виконавчої служби України
від 11 червня 2014 року ВП №43629312 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Зобов'язано Державну виконавчу службу
України прийняти до провадження та
відкрити виконавче провадження на
підставі виконавчого листа
Житомирського окружного
адміністративного суду №1458 від 14
травня 2014 року, виданого в
адміністративній справі №806/8287/13-а.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою ДВС
України звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити .

Представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі №806/8287/13-а
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
заступника директора Департаменту
пенсійного забезпечення та
соціального захисту інвалідів Т.Матюх
щодо надання відповіді не по суті
звернення ОСОБА_3 Зобов'язано
заступника директора Департаменту
пенсійного забезпечення та
соціального захисту інвалідів Т.Матюх
надати відповідь по суті звернення
ОСОБА_3 від 22 листопада 2013 року. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Після набрання судовим рішенням
законної сили, позивачу був виданий
виконавчий лист від 14 травня 2014 року у
справі №806/8287/13-а (а.с.7).

ОСОБА_3 пред'явив виконавчий лист до
виконання до Державної виконавчої
служби України. 11 червня 2014 року
державним виконавцем Борейком М.В. було
винесено постанову ВП №43629312 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №1458 від 14 травня 2014
року, оскільки у виконавчому листі був
відсутній ідентифікаційний код
боржника (а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того , що
відповідно до пункту 3 частини 3 статті
11 Закону України №606-XIV державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Системний аналіз наведених норм
законодавства свідчить на користь
висновку, що зазначення у виконавчому
документі ідентифікаційного номеру
боржника є можливим у разі наявності
таких даних у суду. У разі відсутності
таких даних у суду суд не може оформити
іншого виконавчого документу.
Відсутність у виконавчому документі
ідентифікаційного номера боржника не є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження, оскільки
державний виконавець не позбавлений
права самостійно одержати
ідентифікаційний номер боржника
незалежно від того, чи вказана така
інформація у виконавчому документі.

Таким чином, відсутність даних про
ідентифікаційний номер боржника може
бути усунута в процесі виконавчого
провадження.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 32
Конституції України не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012. Відповідно до абзацу 3 пункту 1
резолютивної частини зазначеного
рішення збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди державою, органами
місцевого самоврядування, юридичними
або фізичними особами є втручанням в її
особисте та сімейне життя, таке
втручання допускається винятково у
випадках, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
18 Закону України №606-XIV у виконавчому
документі зазначаються: повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 26
Закону України №606-XIV державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

При цьому відповідно до пункту 3
частини 3 статті 11 Закону України №606-XIV
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Системний аналіз наведених норм
законодавства свідчить на користь
висновку, що зазначення у виконавчому
документі ідентифікаційного номеру
боржника є можливим у разі наявності
таких даних у суду. У разі відсутності
таких даних у суду суд не може оформити
іншого виконавчого документу.
Відсутність у виконавчому документі
ідентифікаційного номера боржника не є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження, оскільки
державний виконавець не позбавлений
права самостійно одержати
ідентифікаційний номер боржника
незалежно від того, чи вказана така
інформація у виконавчому документі.

Таким чином, відсутність даних про
ідентифікаційний номер боржника може
бути усунута в процесі виконавчого
провадження.

Окрім того, з огляду на те, що в даному
випадку боржником є не фізична особа, а
посадова особа, то навіть відсутні
підстави для відображення її
ідентифікаційного номера у
виконавчому листі.

Відповідно до частини 1 статті 244-2
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Верховний Суд України у справі №6-45цс14
не погодився з висновком суду
касаційної інстанції, що відсутність у
виконавчому листі певних даних про
особу боржника є підставою для відмови
у відкритті виконавчого провадження.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України залишити
без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "22" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено 06.10.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

-

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10030

3- відповідачу Державна виконавча
службу України вул.Артема,73,м.Київ,04053

4-третій особі: Заступник
директора Департаменту пенсійного
забезпечення та соціального захисту
інвалідів Т.Матюх - вул.
Еспланадна,8/10,м.Київ,Центральна
Частина Києва, Київ,01601

5 - ОСОБА_6, АДРЕСА_2

6 - управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області, майдан Соборний,
1, м.Житомир, 10014,