Справа № 826/10974/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

14 серпня 2014 року м. Київ
№ 826/10974/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Гарника К.Ю., суддів
Добрівської Н.А., Кобилянського К.М., за
участю секретаря судового засідання
Непомнящої А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 доДержавного
агентства України з туризму та
курортів провизнання протиправним та
скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Державного агентства України з туризму
та курортів (далі по тексту -
відповідач) в якому просить:

- визнати не чинним рішення відповідача
про відмову позивачеві у написанні
заяви на звільнення з роботи «у зв'язку
з виходом на та виплати одноразової
матеріальної допомоги у розмірі 10
(десяти) посадових окладів згідно з
Законом України «Про державну службу»,
а також відмову в виплаті лікарняних;

- зобов'язати відповідача-суб'єкта
владних повноважень вчинити певні дії
з метою забезпечення виплати
одноразової матеріальної допомоги у
розмірі 10 посадових окладів та
лікарняних;

- стягнути з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням на користь
позивача 28989,85 грн. (25800 грн. - одноразова
грошова матеріальна допомога у розмірі
10 посадових окладів + не виплачений
лікарняний за 10 днів (9569,55/3=3189,85), де 9569,55
грн. - середній заробіток за місяць у 2013
року;

- стягнути з відповідача - суб'єкта
владних повноважень на відшкодування
моральної шкоди коштів на мою користь
114834.60 грн. - середній заробіток за рік.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 серпня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на 14
серпня 2014 року.

У судовому засіданні 14 серпня 2014 року
представником відповідача заявлено
клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду у зв'язку з
порушенням строку звернення до
адміністративного суду. В
обґрунтування клопотання зазначено, що
трудові відносини із позивачем
розірвано 31 липня 2013 року, натомість
адміністративний позов подано 25 липня
2014 року.

Позивач у судовому засіданні 14 серпня
2014 року заперечив проти заявленого
клопотання, просив суд відмовити у його
задоволені, визнати пропущений строк
таким, що порушено з поважних причин.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, клопотання
про залишення позовної заяви без
розгляду, заслухавши пояснення сторін,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення позовної заяви без розгляду.

Пункт 5 частини 1 статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Строки звернення до адміністративного
суду визначені статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини 3 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
суду у справах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Матеріали справи свідчать, що
наказом Державного агентства України
з туризму та курортів від 29 липня 2013
року звільнено ОСОБА_1
31 липня 2013 року з посади заступника
начальника Відділу роботи з персоналом
та організаційно-аналітичного
забезпечення роботи Голови,
діловодства та контролю, за угодою
сторін, відповідно до пункту 1 статті 36
Кодексу законів про працю України.

Судом встановлено та не
спростовано позивачем у судовому
засіданні, що останнім отримано
вищезазначений наказ 05 серпня 2013 року
(копія повідомлення про вручення
поштового відправлення міститься в
матеріалах справи).

Вирішуючи справу по суті
заявлених вимог, а саме щодо визнання
не чинним рішення відповідача про
відмову позивачеві у написанні заяви
на звільнення з роботи «у зв'язку з
виходом на та виплати одноразової
матеріальної допомоги у розмірі 10
(десяти) посадових окладів згідно з
Законом України «Про державну службу»,
а також відмову в виплаті лікарняних
суд зазначає, що матеріали справи
місять копію заяви позивача від 29
липня 2013 року про звільнення
останнього за згодою сторін та
проведення відповідних розрахунків
згідно чинного законодавства.

Колегія суддів наголошує, що про
розірвання трудових відносин із
Державним агентством України з туризму
та курортів позивачу було відомо у 2013
році, а саме 29 липня 2013 року
при написанні заяви про звільнення та 05
серпня 2013 року при отриманні копії
наказу.

При цьому, щодо вимоги про
вчинення певних дій з метою
забезпечення виплати одноразової
матеріальної допомоги у розмірі 10
посадових окладів та лікарняних,
колегія суддів зазначає, що згідно
листів Міністерства соціальної
політики України від 12
серпня 2013 року № 878/13/84-13, Державного
агентства України з туризму та
курортів від 04 жовтня 2013 року № 952/60/5-13,
тощо, позивачу було відомо про відмову
у виплаті одноразової матеріальної
допомоги у розмірі 10 посадових окладів
та лікарняних у 2013 році, проте
адміністративний позов поданий до
Окружного адміністративного суду
міста Києва лише 28 липня 2014 року.

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов поданий до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з пропуском строку,
встановленого частиною 3 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Поважними причинами пропуску строку
звернення до суду відповідно до вимог
Кодексу адміністративного судочинства
України визнаються обставини, які є
об'єктивно непереборними та не
залежать від волевиявлення сторони і
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення сторонами у
справі процесуальних дій.

Позивачем не вказано обставин, які б
свідчили про поважність причин
пропуску строків звернення до
адміністративного суду.

Колегія суддів наголошує, що не можуть
прийматись як доказ поважності причин
пропуску строків звернення до суду
багаточисленні звернення позивача до
Державного агентства України з туризму
та курортів, Міністерства соціальної
політики України, Адміністрації
Президента України про скасування
наказу та виплату одноразової
матеріальної допомоги у розмірі 10
посадових окладів та лікарняних,
оскільки як свідчать матеріали справи
позивач звертався до Державного
агентства України з туризму та
курортів, Міністерства соціальної
політики України, Адміністрації
Президента України, тощо із
однорідними заявами та отримував
відмову у їх задоволенні. Судом
враховано намагання позивача щодо
досудового врегулювання спірних
правовідносин, проте такі дії не
свідчать про поважність причин
пропуску строку звернення до суду.

Суд звертає увагу, що встановлення
процесуальних строків законом
передбачено з метою дисциплінування
учасників адміністративного
судочинства та своєчасного виконання
ними передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Аналогічна позиція щодо дотримання
строків звернення до суду викладена і у
рішенні Конституційного суду України
від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/20 за
конституційним звернення громадянина
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положень статті 233 Кодексу законів про
працю України у взаємозв'язку з
положеннями статтей 117, 237-1 цього
кодексу.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин та враховуючи, що
позовна заява ОСОБА_1 та додані до неї
матеріали не містять доказів
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, суд приходить до
висновку про те, що позивачем пропущено
встановлений частиною 3 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України місячний строк звернення до
суду, й підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними судом не встановлено.

Відповідно до пункту 9 частини 1
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо: позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Керуючись положеннями статей 99,
100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1 до Державного агентства України
з туризму та курортів про визнання не
чинним рішення відповідача про відмову
позивачеві у написанні заяви на
звільнення з роботи «у зв'язку з
виходом на пенсі…» та виплати
одноразової матеріальної допомоги у
розмірі 10 (десяти) посадових окладів
згідно з Законом України «Про державну
службу», а також відмову в виплаті
лікарняних; зобов'язання
відповідача-суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії з метою
забезпечення виплати одноразової
матеріальної допомоги у розмірі 10
посадових окладів та лікарняних;
стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням на користь
позивача 28989,85 грн. (25800 грн. -
одноразова грошова матеріальна
допомога у розмірі 10
посадових окладів + не виплачений
лікарняний за 10 днів (9569,55/3=3189,85), де
9569,55 грн. - середній заробіток за місяць
у 2013 року; стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень на
відшкодування моральної шкоди коштів
на мою користь 114834.60 грн. -
середній заробіток за рік.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
К.Ю. Гарник

Судді
Н.А. Добрівська

К.М. Кобилянський