Справа № 826/19918/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 30 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників про скасування
податкового повідомлення-рішення від
19.09.2013 року №,

ВСТАНОВИЛА:

Українське державне підприємство
поштового зв'язку «Укрпошта» (далі -
позивач, УДППЗ «Укрпошта») звернулося
до суду з позовом до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників (далі - відповідач,
Міжрегіональне ГУ Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників) про скасування
податкового повідомлення-рішення від
19.09.2013 року №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
квітня 2014 року адміністративний позов
було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог, вважаючи,
що судом неповно з'ясовано обставини
справи та неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
УДППЗ «Укрпошта» є юридичною особою,
яка перебуває на податковому обліку
Міжрегіонального ГУ Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників.

Відповідачем було проведено фактичну
перевірку відділення зв'язку №20
Житомирської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» щодо дотримання порядку
здійснення розрахункових операцій,
наявності патентів, ліцензій, свідоцтв,
у тому числі свідоцтв про державну
реєстрацію, виробництва та обігу
підакцизних товарів, за результатами
якої складено акт від 06.09.2013 року
№0045/28/10/39/21560045.

Згідно з висновками вказаного акту
перевірки, відповідачем було
встановлено порушення УДППЗ
«Укрпошта» п.7,9 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: не забезпечено щоденне
друкування на реєстраторах
розрахункових операцій (далі - РРО)
фіскальних звітних чеків та їх
зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

На підставі акту від 06.09.2013 року
№0045/28/10/39/21560045 Міжрегіональним ГУ
Міндоходів - Центральним офісом з
обслуговування великих платників було
винесено податкове
повідомлення-рішення від 19.09.2013 року
№, яким до позивача застосовані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
100640,00 грн.

Задовольняючи даний адміністративний
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що законом не вимагається
ввімкнення, використання РРО та
друкування на них Z-звітів за
відсутності розрахункових операцій.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі - Закон №265/95), Вимогами
щодо реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України від 18.02.2002 року №199
(далі - Постанова №199).

Так, відповідно до ст.2 Закону
№265/95, реєстратор розрахункових
операцій - пристрій або
програмно-технічний комплекс, в якому
реалізовані фіскальні функції і який
призначений для реєстрації
розрахункових операцій при продажу
товарів (наданні послуг), операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти
та/або реєстрації кількості проданих
товарів (наданих послуг).

Розрахункова операція - приймання
від покупця готівкових коштів,
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо за місцем реалізації
товарів (послуг), видача готівкових
коштів за повернутий покупцем товар
(ненадану послугу), а у разі
застосування банківської платіжної
картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в
безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення
товару (відмови від послуги),
оформлення розрахункових документів
щодо перерахування коштів у банк
покупця.

Фіскальний звітний чек - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить дані денного звіту, під час
друкування якого інформація про обсяг
виконаних розрахункових операцій
заноситься до фіскальної пам'яті.

Згідно з п.9 ст.3 Закону №265/95, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

В абз.11,15 п.2 Постанови №199
закріплено, що Z-звіт - це денний звіт з
обнулінням інформації в оперативній
пам'яті та занесенням її до фіскальної
пам'яті реєстратора.

Зміна - це період роботи
реєстратора від реєстрації першої
розрахункової операції після
виконання Z-звіту до виконання
наступного Z-звіту.

П.17 Постанови №199 передбачено, що
всі підсумки та суми у Z-звіті
обчислюються за зміну.

Відповідно до п.4 ст.17 Закону №265/95,
за порушення вимог щодо невиконання
щоденного друку Z-звіту або його
незбереження до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції в розмірі 20 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що зміна РРО
розпочинається з моменту реєстрації на
ньому першої розрахункової операції, а
Z-звіт друкується вкінці зміни за її
результатами. При цьому, сама по собі
наявність на підприємстві РРО не є
безумовною підставою для його
щоденного використання (ввімкнення та
роздрукування Z-звіту) за відсутності
жодної розрахункової операції.

Разом з тим, колегія суддів
звертає увагу, що саме в ті дні, які
зазначені в акті перевірки від 06.09.2013
року №0045/28/10/39/21560045, на РРО, щодо яких, на
думку відповідача, УДППЗ «Укрпошта» не
забезпечило щоденне друкування
фіскальних звітних чеків, не було
зареєстровано жодної розрахункової
операції. Більш того, зазначені РРО в ці
дні за відсутності потреби взагалі не
вмикались позивачем, а отже їх зміна не
починалася.

Посилання відповідача в його
апеляційній скарзі на п.9 ст.3 Закону
№265/95 із вказівкою на зобов'язання
суб'єктів господарювання щоденно
друкувати на РРО фіскальні звітні чеки
і забезпечувати їх зберігання в книгах
обліку розрахункових операцій колегія
суддів вважає необґрунтованими,
безпідставними і такими, що свідчать
про неправильне та неуважне тлумачення
податковими органами зазначеної норми
права, оскільки в цьому ж пункті статті
Закону законодавством регламентовано,
що такий обов'язок у суб'єктів
господарювання виникає при здійсненні
розрахункових операцій з продажу
товарів, наданні послуг тощо, а не за
фатом наявності РРО, як помилково
вважає апелянт.

Жодних інших доводів, які б
спростовували правильність висновків
суду першої інстанції та
підтверджували правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, апелянтом
наведено не було.

Таким чином, судова колегія вважає, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень, діючи в порушення вимог ч.2
ст.71 КАС України, не довів
правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення від
19.09.2013 року № та не переконав
судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності
достатніх та необхідних правових
підстав для задоволення
адміністративного позову і приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 01.10.2014
року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.