Справа № 2а/0470/2508/11
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/35376/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: головуючого
судді Юрченко В.П., суддів: Блажівської
Н.Є., Сіроша М.В., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
січня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року

у адміністративній справі № 2а/0470/2508/11

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача, яка полягає у неподанні до
управління Державного казначейства у
м.Нікополі позитивного висновку із
зазначенням суми 2886 грн. податку на
додану вартість, що підлягає
відшкодуванню на його користь з
бюджету, зобов'язання відповідача
надати такий висновок та стягнути на
його користь моральну шкоду.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
січня 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 6 лютого 2006 року
позивач подав податкову декларацію з
податку на додану вартість за
податковий період січень 2006 року з
розрахунком суми бюджетного
відшкодування та заявою про повернення
суми бюджетного відшкодування, у якій
вказав суму, що підлягає відшкодуванню
з державного бюджету на його
банківський рахунок 2886 грн.

Податковим органом встановлено
завищення позивачем бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2006 року в сумі 2886
грн. внаслідок чого Нікопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією винесено податкове
повідомленням-рішенням від 28 квітня 2006
року № /0/16629, яке було оскаржене до
Господарського суду Дніпропетровської
області та скасовано в судовому
порядку.

Позивач просить визнати протиправною
бездіяльність Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області яка полягає в неподанні до
управління державного казначейства у
м. Нікополі Головного управління
державного казначейства України у
Дніпропетровській області позитивного
висновку із зазначенням суми 2886,00грн.
податку на додану вартість, що підлягає
відшкодуванню позивачу з бюджету;
зобов'язати відповідача подати до
управління державного казначейства у
м. Нікополі Головного управління
державного казначейства України у
Дніпропетровській області позитивний
висновок із зазначенням суми 2886,00грн.
податку на додану вартість, що підлягає
відшкодуванню позивачу з бюджету та
стягнути з відповідача на користь
позивача відшкодування заподіяної
йому моральної шкоди в сумі 2888,88 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
встановили право позивача на отримання
вказаної суми як бюджетного
відшкодування суми ПДВ, але, з
урахуванням правової позиції
Верховного Суду України, зазначили про
неправильно обраний спосіб захисту
порушеного права.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
з таких підстав.

Згідно з пп.7.7.7 п.7.7ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до пп.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» у разі, коли за результатами
перевірки сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
податковий орган розпочинає процедуру
адміністративного оскарження,
податковий орган не пізніше наступного
робочого дня за днем отримання
відповідного повідомлення від
платника або ухвали суду про порушення
справи, зобов'язаний повідомити про це
орган державного казначейства. Орган
державного казначейства призупиняє
процедуру відшкодування в частині
оскаржуваної суми до прийняття
остаточного рішення з
адміністративного або судового
оскарження.

Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження податковий орган протягом
п'яти робочих днів, наступних за днем
отримання відповідного рішення,
зобов'язаний надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Однак, як вірно зазначено судами
попередніх інстанцій позивачем
неправильно обрано спосіб захисту
порушеного права, щодо зобов'язання
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції надати до
казначейства України у
Дніпропетровській області позитивний
висновок із зазначенням суми 2886 грн.
податку на додану вартість, що підлягає
відшкодуванню з бюджету, оскільки така
вимога не є способом захисту прав
платника податків, яким є позивач, і не
підлягає розгляду в суді.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 КАС України предметом
оскарження до адміністративного суду
можуть бути рішення
(нормативно-правові акти або правові
акти індивідуальної дії), дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Враховуючи правову позицію Верховного
суду України, висловлену в своєму
рішенні від 17 червня 2008 року колегія
суддів погоджується з тим, що у разі
невідшкодування бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість право платника порушується
неодержанням коштів з бюджету, та
способом захисту його має бути вимога
про їх стягнення (відшкодування
заборгованості).

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди, то така
процедура не передбачена при розгляді
справ даної категорії, так як податкове
законодавство не передбачає
відшкодування моральної шкоди. Норми
цивільного законодавства, на які
посилається позивач, не застосовуються
до спірних правовідносин. Відповідно
до ч.2 ст.1 Цивільного кодексу України
до майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не передбачено законом.

Таким чином, Вищий адміністративний
суд України дійшов висновку про те, що
судами попередніх інстанцій належним
чином з'ясовано обставини справи та
надано їм відповідну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
привести до зміни чи скасування рішень
суду першої та апеляційної інстанцій
не встановлено.

Якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення, суд касаційної
інстанції відповідно до положень
статті 2001 Кодексу адміністративного
судочинства України відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін.

Керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
січня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.П.Юрченко

Н.Є.Блажівська

М.В.Сірош