Справа № 804/6834/14
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
02 липня 2014 р. Справа № 804/6834/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПавловського Д. П.
при секретаріПетречко А.М. за участю:
представника позивача представника
позивача представника відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_4 Гагарського А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
15 травня 2014р. до суду надійшов даний
адміністративний позов, у якому
позивач, з урахуванням уточнень,
скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 08.11.2013 року про
визначення суми податкового
зобов'язання з ПДВ за жовтень 2010 року у
розмірі 16099 грн., та штрафних санкцій -
4024,75 грн.; скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
08.11.2013 року про визначення суми
податкового зобов'язання з ПДВ за
жовтень 2010 року у розмірі 1456 грн., та
штрафних санкцій 364,50.

Позовні вимоги обґрунтовано
адміністративним позовом від 15.05.2014
року.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просили задовольни їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні не визнав позовні вимоги та
просив відмовити в їх задоволенні.

Також, судом були досліджені письмові
докази, а саме: копія свідоцтво про
державну реєстрацію №2 015680 від
29.08.2005 р., копія форми № 4-ОПП, копія
податкового повідомлення-рішення №
від 08.11.2013 р. на 20123,75 грн., копія
податкового повідомлення-рішення №
від 08.11.2013 р на 2187,00 грн., копія акт
№ 1778/1701/НОМЕР_3, копія договору
поставки № 2106-14 від 21.06.2010 року, витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
копії видаткових накладних № 18103 від
18.10.2010 року, № 21102 від 21.10.2010 року, № 22101
від 22.10.2010 року, № 2510 від 25.10.2010 року, №
18105 від 18.10.2010 року, № 21103 від 21.10.2010 року,
№ 22101 від 22.10.2010 року, № 22104 від 25.10.2010
року, копії банківських виписок по
операції за 15.11.2010, копії рахунків
№1810-14 від 18.10.2010 року, № 2110-14 від 21.10.2010
року, № 2210-14 від 22.10.2010 року, № 2510-14 від
25.10.2010 року, акт № 1792/1701/НОМЕР_3, копія
видаткової накладної № 2945 від 25.11.2010
року, копія податкової накладної № 2945
від 25.11.2010 року, банківська виписка по
операції за 26.11.2010 року, рахунок № 2945/1
від 25.11.2010 року, копія договору на
переробку давальницької сировини № 08
від 03.01.2006 року, накладна на передачу
ТМЦ у виробництво № 10-18 від 18.10.2010 року,
накладна на передачу ТМЦ у виробництво
№ 10-21 від 21.10.2010 року, накладна на
передачу ТМЦ у виробництво № 10-22 від
22.10.2010 року, накладна на передачу ТМЦ у
виробництво № 10-25 від 25.10.2010 року,
накладна на передачу ТМЦ у виробництво
№ 11-1 від 25.11.2010 року, видаткова накладна
№КБ-ЗП-00010 від 31.10.2010 року, видаткова
накладна №КБ-ЗП-00011 від 30.11.2010 року,
рішення про результати розгляду
повторної скарги.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши доводи сторін, суд
встановив наступні обставини.

Так, 01 жовтня 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_6 (далі за текстом
позивач) одержав письмовий запит від
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районні м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській (далі за текстом
відповідач) № 5432/10/1701 від 22.08.2013р. про
надання інформації та її
документального підтвердження без
зазначення вичерпного переліку та
підстав для звернення відповідно до
п.73.3 ст.73 Податкового Кодексу України (
далі - ПКУ) для з'ясування реальності та
повноти відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
результатів операцій по господарським
відносинам з ПП «Кєльт» за період з
січня по жовтень 2010 року. Платник
податків має обов'язок надати
інформацію на письмовий запит
складений у відповідності до вимог
законодавства, але на думку позивача,
даний запит був складений з порушенням
вимог законодавства.

Позивач на виконання письмового запиту
відповідача 02.10.2013 р., надав 65 копій
документів по взаємовідносинам з ПП
«Кєльт» за період з січня по жовтень 2010
року до податкового органу.

16 жовтня 2013 року, виконуючий обов'язки
начальника - Джураєва видає Наказ про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки з
питання підтвердження відомостей
отриманих від ПП «Кєльт».

Відповідно до Наказу від 16.10.2013р. № 566
ОСОБА_7 була проведена документальна
позапланова невиїзна документальна
перевірка щодо не підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин із ПП «Кєльт» та по
результатам перевірки складено акт №
1778/1701/НОМЕР_3 від 25.10.2013р. Цей акт був
направлений на адресу підприємця
поштою.

В акті визначено, що 01.10.2013р. ФОП ОСОБА_6
отримав в податковому органі запит про
надання інформації. Відповідно до п.73.3
ПКУ ФОП ОСОБА_6 мав місяць на відповідь
на запит і тільки, якщо він складений у
відповідності до чинного
законодавства. У випадку складання
запиту з порушенням вимог
законодавства, платник податків
звільняється від надання відповіді.

Згідно із Порядком оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства від
22.12.2010 року за №984, акт перевірки -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів (пункти 4-6 Порядку №984 від 22.12.2010
року).

В Акті перевірки перелічені - договір
№2106-14 від 21.06.2010, який був укладений між
позивачем та ПП «Кєльт» на поставку
сировини для виготовлення булочної
продукції, видаткові накладні на
поставку №18103 від 18.10.10, №21102 від 21.10.10,
№22101 від 22.10.2010 року та № 2510 від 25.10.2010
року, податкові накладні від 18,21,22 та 25
жовтня 2010 року та банківські документи
на оплату поставленого товару платіжне
доручення № 293 від 25.10.10, №290 від 18.10.10,
№292 від 22.10.10, №291 від 21.10.2010 року. На
думку позивача, після перелічення
документальних доказів поставки,
зроблені абсурдні та не підтверджені
висновки про те що операції ПП «Кєльт»
не підтверджуються (без будь яких
пояснень, на підставі чого зроблено
такий висновок).

21 жовтня 2013 року позивач одержав
письмовий запит від відповідача №
12163/10/1701-22 від 16.10.2013р. про надання
інформації та її документального
підтвердження без зазначення
вичерпаного переліку та підстав для
звернення відповідно до п.73.3 ст.73
Податкового Кодексу України для
з'ясування реальності та повноти
відображення в бухгалтерському та
податковому обліку результатів
операцій по господарським відносинам з
ТОВ «АГРО- СВ» за період листопад 2010
року.

Платник податків має обов'язок надати
інформацію на письмовий запит
складений у відповідності до вимог
законодавства, але даний запит позивач
вважає був складений з порушенням
вимог законодавства, що відповідно
порушувало права платника податків.
Позивачем на його думку, були надані
всі документи за листопад 2010 року до
податкового органу.

Незважаючи на надані документи та на
норми чинного законодавства які
регулюють право керівника та підстави
для видачі наказу на проведення
позапланової перевірки 25 жовтня 2013
року, виконуючий обов'язки начальника -
Джураєва видає наказ про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки з питання підтвердження
відомостей отриманих від ТОВ «АГРО-СВ».

Відповідно до Наказу від 25.10.2013р. № 605
ОСОБА_7, проведена документальна
позапланова невиїзна документальна
перевірка щодо підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин із ТОВ «АГРО-СВ» та по
результатам перевірки складено акт
№ 1792/1701/НОМЕР_3 від 28.10.2013р. Цей
акт був направлений на адресу
підприємця поштою.

В цьому акті відповідач стверджував, що
21.10.2013 року позивач одержав в
податковому органі запит про надання
інформації. Відповідно до п.73.3 ПКУ
позивач мав місяць на відповідь на
запит і тільки, якщо він складений у
відповідності до чинного
законодавства. У випадку складання
запиту з порушенням вимог
законодавства, платник податків
звільняється від надання відповіді.

І тільки у разі, якщо платник податків
не надав би пояснення на складений у
відповідності до чинного
законодавства запит, керівник
податкового органу мав би право на
підставі п.78.1.1 ПКУ видати Наказ про
призначення перевірки.

В Акті перевірки перелічені:
рахунок-фактура №2945/1 від 25.11.2010,
наданий для оплати ФОП ОСОБА_6 від ТОВ
«АГРО-СВ», що свідчить про намір
укласти угоду на поставку сировини для
виготовлення булочної продукції,
видаткова накладна на поставку №2511 від
25.11.10, податкова накладна від 25.11.2010 та
банківські документи на оплату
поставленого товару платіжне
доручення № 304 від 25.10.2010 року, але ж
після перелічення документальних
доказів поставки, зроблені абсурдні та
не підтверджені висновки про те що
операції з ТОВ «АГРО-СВ» не
підтверджуються (без будь - яких
пояснень, на підставі чого зроблено
такий висновок).

Відповідно до презумпції
правомірності правочину (ст. 204
Цивільного кодексу України), всі
укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини). В усіх інших випадках
питання про недійсність правочину має
бути встановлено судом на підставі
заяви зацікавленої особи після повного
та всебічного розгляду питання про
недійсність такого правочину.

В силу приписів ст. 20 Податкового
кодексу України, що встановлює чіткий
перелік прав органів державної
податкової служби, відповідачу,
відповідно до покладених на нього
функцій та повноважень, не надано право
щодо встановлення висновків в актах
перевірки про нікчемність правочинів,
укладених чи неукладених суб'єктами
господарювання при перевірці їх
господарської діяльності.

Таким чином, відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами, що
укладення договору не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків як і те, що
договір укладено без мети настання
реальних наслідків, оскільки судові
рішення щодо визнання угоди недійсною
відсутні.

Відповідачем було проведено
документальні позапланові невиїзні
перевірки позивача з питань
підтвердження господарських відносин
із ПП «Кельт» за жовтень 2010 р. та із ТОВ
«Агро-СВ» за листопад 2010 р. та
реальності та повноти відображення в
податковому обліку., за результатами
яких складено акти від 25.10.2013 року №
1778/1701/НОМЕР_3 та від 28.10.2013 року
№1792/1701/НОМЕР_3.

Зазначені вище обставини послужили
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
08.11.2013 року № та , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 21946,25 грн., в тому
числі основний платіж - 17557 грн. та
штрафні санкції - 4389,25 грн.

Підпунктом "а" п. 198.1 статті 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду зокрема у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Отже, з аналізу наведених норм
випливає, що необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Також, в судовому засіданні за
клопотанням представника однієї зі
сторін, був допитаний як свідок -
ОСОБА_6. Щодо ведення
фінансово-господарської діяльності,
по жодній своїй угоді у перевіряємий
відповідачем період, будь-які деталі
угод, з ким обговорювались умови
ціноутворення і постачання та щодо
інших обставин, крім того, що «так
укладав та так підписував» - ОСОБА_6
належним чином пояснень не надав.

Представник позивача ОСОБА_3, в
судовому засіданні пояснила
забудькуватість свого підопічного,
тим, що ФОП ОСОБА_6 не може зберігати
інформацію у своїй пам'яті, а все
записують по своїй підприємницькій
діяльності тільки психічно нездорові
люди.

Отже, у суду є впевнене внутрішнє
переконання, що позивач ФОП ОСОБА_6, не
здійснював ведення
фінансово-господарської діяльності та
не укладав вищевказаних угод, він
виконував обов'язки номінального
директора-підприємця, можливо лише
підписуючи необхідну документацію, а
веденням фінансово-господарської
діяльності займались інші зацікавлені
особи. Тим самим, пояснення
представника позивача ОСОБА_3 лише
зайвий раз підтвердили даний факт.

Але враховуючи, те, що відповідач не
надав належних доказів, чи було
встановлено факти безтоварних
операцій за вказаними угодами, чи
передувало взаємовідносинам між
позивачем та контрагентами припинення
або банкротство цих контрагентів, що
при підтверджені наведених фактів,
було би підставою для висновку, що
Позивач неправомірно включив до складу
податкового кредиту суми податку та в
подальшому претендував на бюджетне
відшкодування, що укладення договорів
не відповідало дійсним намірам сторін
щодо набуття цивільних прав і
обов'язків та те, що договори укладено
без мети настання реальних наслідків,
будь-яких судових рішень щодо визнання
угод недійсними - жодних доказів на
підтвердження встановлення фактів за
питаннями які були поставленні судом,
представник відповідача - суду не
надали.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, до перевірки та до суду
позивачем наданні первинні документи,
які підтверджують факт здійснення за
укладеними договорами господарських
операцій з ТОВ «АГРО-СВ» та ПП «Кєльт»,
а саме згідно документів була придбана
сировина для виготовлення булочної
продукції та борошно, була використана
позивачем відповідно до господарської
діяльності підприємства, що не
спростовується відповідачем.

Суд доходить висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
повністю, отже, є правомірними та
відповідають чинному законодавству.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 08.11.2013 року про
визначення суми податкового
зобов'язання з ПДВ за жовтень 2010 року у
розмірі 16099 грн., та штрафних санкцій -
4024,75 грн.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 08.11.2013 року про
визначення суми податкового
зобов'язання з ПДВ за жовтень 2010 року у
розмірі 1456 грн., та штрафних санкцій
364,50.

Присудити на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6 документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України у сумі 182 (
сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
07 липня 2014 року

Суддя Д.П.
Павловський