Справа № 822/3177/14
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/3177/14
Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

при секретарі: Бондаренко С.А.

за участю:

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: Сурника М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Хмельницької митниці Міндоходів на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання протиправними,
скасування рішення та картки відмови , -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року позивач звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Хмельницької митниці Міндоходів про
визнання протиправними, скасування
рішення та картки відмови.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2014
року адміністративний позов
задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак на адресу
суду надіслав заяву про розгляд справи
без його участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги та просив
суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, який прибув
в судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
публічне акціонерне товариство
"Славутський комбінат "Будфарфор"
зареєстроване 07.03.2003 року як юридична
особа (), та відповідно
до статей 15, 16 Податкового кодексу
України є платником податків, зборів і
зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

22 травня 2013 року між ПАТ "Славутський
комбінат "Будфарфор" (покупець) та
компанією "DEFTRANS" (Польща) (продавець)
було укладено контракт на поставку № І
13/20, предметом якого була поставка
меблів для ванних кімнат з ДСП,
ламінованих (надалі - товар).

На виконання Контракту на адресу
позивача у січні 2014 було направлено
товар відповідно до рахунку-фактури
(інвойсу) від 23.01.2014 №FE/0000003/2014.

З метою митного оформлення товару,
передбаченого рахунком-фактурою,
позивачем була заповнена та подана до
підрозділу Хмельницької митниці
Міндоходів митного посту "Славута"
митна декларація від 27.01.2014
№400040000/2014/000398, в якій товар був
задекларований у митний режим "імпорт".
Ціна товару визначена на рівні 6584,20
Євро, а митна вартість - 7194,95 Євро.

Митним органом 28.01.2014 було прийнято
рішення №400040000/2014/000003/1 про коригування
митної вартості товарів. Внаслідок
чого митну вартість товару було
збільшено з 7194,95 Євро до 12472,68 Євро.

Також 28.01.2014 позивачу було виставлено
картку відмови у митному оформленні
товарів №400040000/2014/00003 з підстав
неподання документів, що підтверджують
складові митної вартості товару.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
відповідач не довів правомірність
спірного рішення. В той же час позовні
вимоги позивача є обґрунтованими,
підтверджені належними доказами,
відповідають вимогам чинного
законодавства. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з наступного

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49
Митного кодексу України - надалі МК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до переліку
даних документів, наведеного в частині
другій даної статті, такими
документами є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до картки відмови
№400040000/2014/00003 позивач одночасно з
митною декларацією подав до митного
оформлення наступні документи:

- картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами №400/2012/0000306 від
02.12.2012;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR)
б/н від 23.01.2014;

- документ, що підтверджує вартість
перевезення товару Довід.тр.витрат:27/14
від 27.01.2014;

- рахунок-фактуру (інвойс) №FE/000003/2014 від
23.01.2014;

- пакувальний лист 3/2014 від 23.01.2014;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) №1 від 02.12.2013;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу №І 13/20 від
22.05.2013;

- договір (контракт) про перевезення
№Д13/11 від 01.11.2013;

- інформацію про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару №2730 від 23.01.2014;

- інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару №2730 від 23.01.2014;

- резервну позицію №915 від 26.07.2001;

- сертифікат про походження товару
загальної форми PL/MF/AК 0118189 від 23.01.2014;

- копію митної декларації країни
відправлення №14PL394020E0002747 від 23.01.2014;

- митна декларація, за якою було
відмовлено у випуску товарів
№400040000.2014.000398 від 27.01.2014.

Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу
виокремити наступні обставини, за
наявності яких митний орган має право
зобов'язати декларанта подати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими
документами;

2) наявність ознак підробки певних
документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Необхідно звернути увагу, що висновок
митного органу щодо наявності даних
обставин повинен бути обґрунтованими
та підтверджений відповідними
доказами. Так, встановивши відсутність
достатніх відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів
митний орган повинен вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
декларантом документів неможливо
встановити дані складові та які
документи необхідні для підтвердження
того чи іншого показника.

Митним органом було вказано, що
непідтвердженими є складові митної
вартості щодо витрат на навантаження
та обробку.

Суд не погоджується із такими
твердженнями відповідача з наступних
підстав. Розділом 4 контракту, позивач
та продавець визначили, що поставка
товарів повинна здійснюватись по
кожному окремому замовленню покупця на
умовах, вказаних в кожній окремій
специфікації. Згідно специфікації,
поставка повинна здійснюватись на
умовах FCA Одоланов, Польща. Оскільки
навантаження товару здійснювалося
силами та за рахунок продавця, згідно FCA
Інкотермс 2010, а обробка оцінюваних
товарів не здійснювалась, тобто дані
платежі не входять до митної вартості
товару, а тому не потребують
підтвердження. Дана обставина
підтверджується довідкою №27/14 від
27.01.2014 про транспортно-експедиторські
витрати при перевезенні вантажу
автомобільним транспортом, в якій
зазначено, що навантаження здійснено
за рахунок вантажовідправника та те, що
страхування вантажу не здійснювалося.

Судом встановлено, що митним органом
витребовувалися у ПАТ "Славутський
комбінат "Будфарфор", відповідно до п. 33
Рішення про коригування митної
вартості товарів від 28.01.2014
№400040000/2014/000003/1 наступні документи:
виписка з бухгалтерської документації,
висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товарів або сировини.

Суд вважає недоцільним подання
висновків експертних установ про
вартісні характеристики товару,
оскільки вартість конкретного товару
визначена інвойсом. Також неможливим є
подання інформації біржових
організацій про вартість меблів для
ванних кімнат, оскільки даний товар за
міжнародними торговими звичаями не є
біржовим.

Виходячи із змісту ст. 58 Митного
кодексу України та з урахуванням
вищевказаного визначення митної
вартості, основним методом визначення
митної вартості товару є метод її
визначення за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч. 2 ст. 58 МК України).

Оскільки подані позивачем документи
для митного оформлення товару дають
змогу встановити митну вартість
товару, а митним органом не надано
належного обґрунтування причин їх
неврахування для встановлення митної
вартості товару та необхідності
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, суд вважає безпідставною
відмову у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом митною
вартістю та коригування митним органом
митної вартості товару із
застосуванням резервного методу
визначення такої вартості.

Вказане в сукупності свідчить про
протиправність рішення Хмельницької
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 28.01.2014
№400040000/2014/000003/1 та картки відмови у
митному оформленні товару №400040000/2014/00003
від 28.01.2014.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмельницької
митниці Міндоходів, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 20
серпня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
06 жовтня 2014 року.

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.