Справа № 554/5520/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.Справа № 554/5520/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Бартош Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Октябрського районного суду м. Полтава
від 04.07.2014р. по справі № 554/5520/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві

про визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Октябрського районного суду м. Полтава
з позовом до відповідача, Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві, в якому просив суд:

- визнати відмову ОСОБА_1 в перерахунку
пенсії у розмірі не нижче 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленої статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» протиправною;

- зобов`язати відповідача провести
ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2014 року та до
втрати такого права, або змін в
законодавстві, або до законодавчого
врегулювання спірних відносин,
нарахування та виплату підвищення до
пенсії по інвалідності, щодо якого
встановлено зв`язок з Чорнобильською
катастрофою, яка передбачена ч. 4 ст. 50
та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» державної пенсії у розмірі
6 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров`ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законом про державний
бюджет України на відповідний рік з
урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказав, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1-ї категорії, а також інвалідом 3 групи,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 виданим Полтавською обласною
державною адміністрацією 26.10.1999 року та
довідкою медико - соціальної
(експертної) комісії серії 7-66 ГВ №0327182
від 26.04.1998 року.

28.03.2014 року він звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
та виплату йому державної пенсії, як
постраждалому від Чорнобильської
катастрофи 1 категорії - інваліду 3
групи у розмірі не нижчому 6
мінімальних пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
з 01 січня 2014 року та проведення
відповідних виплат.

Листом від 12.04.2014 року за №102/К-04
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району м. Полтави
повідомило, що розмір виплати пенсії
визначається постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року №1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою.

Вказані дій Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району м.
Полтави вважє неправомірними у зв`язку
із чим просить задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтава від 04.07.14 року позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в
м.Полтаві про визнання дій
протиправними та зобов`язання вчинити
дії задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_1
в перерахунку державної пенсії в
розмірі не нижче 6 мінімальних пенсії
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
встановленої статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в м.
Полтаві проводити ОСОБА_1 починаючи з 01
січня 2014 року та до втрати такого права,
або змін в законодавстві, або до
законодавчого врегулювання спірних
відносин, нарахування та виплату
пенсії по інвалідності, щодо якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, передбаченої ч. 4 ст. 54, ст.
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсії за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за віком
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік щомісячно, з
урахуванням проведених виплат.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, а
також інвалідом 3 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 виданим Полтавською обласною
державною адміністрацією 26.10.1999 року та
довідкою медико - соціальної
(експертної) комісії серії 7-66 ГВ №0327182
від 26.04.1998 року. (а.с. 3).

У відповідь на заяву позивача про
перерахунок та виплату йому державної
пенсії, як постраждалому від
Чорнобильської катастрофи 1 категорії -
інваліду 3 групи у розмірі не нижчому 6
мінімальних пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
з 01 січня 2014 року та проведення
відповідних виплат, листом від 11.04.2014
року за №102/К-04 Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району м.
Полтави повідомило його про те, що
розмір виплати пенсії визначається
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а тому підстави для
задоволення вказаної заяви відсутні
(а.с. 4).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що,
відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивач має
право на отримання державної пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою 1
категорії - інвалідам 3 групи не нижчої 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров`ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у
розмірах: інвалідам третьої групи 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», розмір мінімальної
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок 20 років
страхового стажу, встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Прожитковий
мінімум встановлюється Кабінетом
Міністрів України та щороку
затверджується Верховоною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії відповідно
до ст. 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров`ю, особам віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини , на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З наведених норм чинного законодавства
України та фактичних обставин справи
колегія суддів доходить висновку, що
відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивач має
право на отримання державної пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою 1
категорії - інвалідам 3 групи не нижчої 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року. Пунктом 7 частини I зазначеного
Закону Прикінцеві положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» визнані такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

На виконання вищевказаних вимог Закону
Постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 року та № 1210 від
23.11.2011 року були визначені мінімальні
розміри пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв`язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Отже, розмір додаткової пенсії по 31.12.2013
року повинен визначатися відповідно до
вказаних постанов Кабінету Міністрів
України.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не передбачено
повноважень Кабінету Міністрів
України щодо регулювання норм і
положень статей 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком. Законодавчо розмір
мінімальної пенсії за віком
установлено лише статтею 28 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка й підлягає
застосуванню під час розгляду спору,
згідно з якою мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про прожитковий мініму»,
прожитковий мінімум застосовується
для встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Розмір прожиткового мінімуму щороку
встановлюється законом про державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» розмір
прожиткового мінімуму у 2014 році для
осіб, які втратили працездатність
встановлено в розмірі 949 гривень.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 12 постанови №8 від
19.12.2011 року зазначив, що пенсія є
періодичним платежем, виплата якої, за
загальним правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі, суди, у
разі відсутності спору про право особи
на отримання підвищення до пенсії або
встановлення такого права в судовому
порядку, не мають підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

За таких обставин, колегія суддів
вважає доведеним належними та
допустимими доказами той факт, що при
прийнятті рішення про відмову у
проведенні перерахунку пенсії суб'єкт
владних повноважень діяв всупереч
встановленому законом порядку,
необґрунтовано, без з'ясування
необхідних обставин, що мали значення
для прийняття рішення, чим порушено
законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 04.07.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 04.07.2014р. по справі №
554/5520/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бартош Н.С.