Справа № 822/3388/14
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3388/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року 18:25м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
А.М. при секретаріБачку А.М. за
участі:представників сторін та
прокурорарозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
приватного підприємства "Незалежний
центр лабораторних досліджень "Еталон"
до Державної податкової інспекції у
м. Хмельницькому за участю прокуратури
м. Хмельницького про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПП "Незалежний центр лабораторних
досліджень "Еталон" звернулося з
позовом до ДПІ у м. Хмельницькому за
участю прокуратури м. Хмельницького
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № /836 від
29.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що працівниками податкової інспекції
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку з питань
документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків - ТОВ "Компанія "Мелагрейн", ТОВ
"Транспортно-експедиційна компанія
"Зектер", ТОВ "Перша Логістична
Компанія", ТОВ "Донарготранс", ТОВ
"Компанія-Агроінвест", ТОВ "Транс-Груп",
ТОВ "Шерон-Груп", ТОВ "ТЕП Транско" в
частині формування податкових
зобов'язань та ТОВ "Рокфор Маркет", ТОВ
"Велторг 2013", ТОВ "Оптком 2012", ТОВ "Балтік
Біо Трейд", ТОВ "Дівілон" та ТОВ "ПАК Плюс
2012" в частині формування податкового
кредиту за період грудень 2013 року та
січень - лютий 2014 року, їх реальності та
повноти відображення в обліку. За
результатами проведеної перевірки
складено акт № 1387/22-07/33761120 від 08.04.2014
року та винесено податкове
повідомлення-рішення № /836 від
29.04.2014 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 8 511 795
грн., з яких 6 809 436 грн. основного платежу
та 1 702 359 грн. штрафних санкцій.

В ході перевірки встановлено порушення
п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п.
201.1 ст. 201 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження суми податку
на додану вартість, яка підлягає сплаті
в бюджет за грудень 2013 року,
січень-лютий 2014 року на 6 809 436 грн. (в т.ч.
по звітних періодах: грудень 2013 року на
3 110 694 грн., січень 2014 року на 2 166 719 грн.,
лютий 2014 року на 1 532 023 грн.).

За результатами адміністративного
оскарження рішенням Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області № 8857/10/22-01-10-03-14 від 07.07.2014 року
та рішенням Державної фіскальної
служби України № 582/6/99-99-10-01-15 від 30.07.2014
року оскаржуване податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скарги позивача - без
задоволення.

З прийнятим податковим
повідомленням-рішенням не
погоджується та вказує, що між ним та
вказаними контрагентами, а саме: ТОВ
"Рокфор Маркет", ТОВ "Велторг 2013", ТОВ
"Оптком 2012", ТОВ "Дівілон" та ТОВ "ПАК
Плюс 2012" укладались договори поставки
та договори купівлі-продажу хімічної
продукції, визначеної у специфікації,
згідно умов яких контрагенти
зобов'язуються надати послуги
(доставити товар) а позивач прийняти та
оплатити їх. Вказує, що ним отримано та
оплачено доставлену контрагентами
продукцію, яку в подальшому
оприбутковано та використано у його
господарській діяльності. Факт
здійснення фінансових операцій,
вчинених на виконання умов укладених
договорів, а також факт проведення
даних операцій по бухгалтерському та
податковому обліку підтверджується
відповідними накладними, видатковими,
податковими та транспортними
накладними, специфікаціями до кожного
договору, платіжними дорученнями про
перерахування коштів. Зазначає, що
підприємством правомірно сформовано
податковий кредит за результатами
вказаних господарських операцій, що
підтверджується доданими до позовної
заяви копіями первинних документів, в
зв'язку з чим просить визнати
протиправним та скасувати оскаржуване
податкове повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали в повному
обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
подали заперечення проти позову, в
якому вказують, що при дослідженні
взаємовідносин позивача з
контрагентами встановлено порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податку на додану вартість у
перевіряємих періодах. Зазначають, що в
зв'язку з відсутністю у даних
постачальників фізичних, технічних та
технологічних можливостей для
здійснення господарської діяльності,
ними проводилось лише документальне
оформлення операцій з придбання та
подальшого продажу продукції за даними
податкового обліку з метою формування
показників бухгалтерського та
податкового обліків для кінцевих
споживачів та мінімізації ними
податкових зобов'язань.

Вважають прийняте податкове
повідомлення-рішення № /836 від
29.04.2014 року правомірним та просять
відмовити в задоволенні позову.

Прокурор в судовому засіданні
підтримав доводи представників
відповідача, та зазначив, що висновки
податкового органу щодо порушення
позивачем вимог податкового
законодавства є обґрунтованими,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним, а
тому просить відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, прокурора, дослідивши
матеріали справи та надані докази у їх
єдності, взаємному зв'язку та
сукупності, з'ясувавши повно і всебічно
обставини справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ
у м. Хмельницькому проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку з питань документального
підтвердження господарських відносин
з платниками податків - ТОВ "Компанія
"Мелагрейн", ТОВ
"Транспортно-експедиційна компанія
"Зектер", ТОВ "Перша Логістична
Компанія", ТОВ "Донарготранс", ТОВ
"Компанія-Агроінвест", ТОВ "Транс-Груп",
ТОВ "Шерон-Груп", ТОВ "ТЕП Транско" в
частині формування податкових
зобов'язань та ТОВ "Рокфор Маркет", ТОВ
"Велторг 2013", ТОВ "Оптком 2012", ТОВ "Балтік
Біо Трейд", ТОВ "Дівілон" та ТОВ "ПАК Плюс
2012" в частині формування податкового
кредиту за період грудень 2013 року та
січень - лютий 2014 року, їх реальності та
повноти відображення в обліку.

В результаті проведеної перевірки
виявлено порушення позивачем п.п. 198.1,
198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст.
201 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає сплаті в
бюджет за грудень 2013 року, січень-лютий
2014 року на 6 809 436 грн. (в т.ч. по звітних
періодах: грудень 2013 року на 3 110 694 грн.,
січень 2014 року на 2 166 719 грн., лютий 2014
року на 1 532 023 грн.).

На підставі виявлених порушень
складено акт № 1387/22-07/33761120 від 08.04.2014
року та винесено податкове
повідомлення-рішення № /836 від
29.04.2014 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 8 511 795
грн., з яких 6 809 436 грн. основного платежу
та 1 702 359 грн. штрафних санкцій.

За результатами адміністративного
оскарження рішенням Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області № 8857/10/22-01-10-03-14 від 07.07.2014 року
та рішенням Державної фіскальної
служби України № 582/6/99-99-10-01-15 від 30.07.2014
року оскаржуване податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скарги позивача - без
задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та контрагентами укладались
договори поставок та купівлі-продажу
товарів (хімічної продукції), а саме:
ТОВ "Рокфор Маркет" - договори
купівлі-продажу № 56 від 05.12.2013 року, № 39
від 31.10.2013 року, № 36 від 30.10.2013 року, № 33
від 28.10.2013 року, № 31 від 25.10.2013 року, № 30
від 24.10.2013 року, № 28 від 22.10.2013 року, № 24
від 21.10.2013 року, № 65 від 30.12.2013 року, № 60
від 26.12.2013 року, № 10 від 03.01.2014 року, № 15
від 08.01.2014 року, № 30 від 27.01.2014 року, № 20
від 15.01.2014 року, № 25 від 22.01.2014 року, № 22
від 20.01.2014 року, № 34 від 29.01.2014 року, №27
від 24.01.2014 року; ТОВ "Велторг 2013" -
договори поставки № 60 від 02.12.2013 року та
№ 64 від 11.12.2013 року; ТОВ "Оптком 2012" -
договори купівлі-продажу № 152 від 25.12.2013
року, № 155 від 26.12.2013 року, № 145 від 03.12.2013
року; ТОВ "Дівілон" - договори
купівлі-продажу № 5 від 15.01.2014 року та №
3 від 10.01.2014 року; ТОВ "ПАК Плюс 2012" -
договори купівлі-продажу № 18 від 03.02.2014
року та № 22 від 07.02.2014 року.

Згідно умов укладених договорів
вказані підприємства (постачальники)
зобов'язуються передати у власність
хімічну продукцію, яка визначена в
специфікаціях, а позивач (покупець)
зобов'язується прийняти та оплатити
товар на умовах договорів. До кожного
договору сторонами укладено
специфікації, в яких зазначено
кількість товару, асортимент, ціну та
його вартість.

Факти поставки, оплати та
оприбуткування товарів за вказаними
договорами підтверджуються
відповідними накладними, видатковими,
податковими та транспортними
накладними, специфікаціями до кожного
договору, платіжними дорученнями про
перерахування коштів, копії яких
знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до висновку експертного
дослідження від 27 червня 2014 року №691/14-22
встановлено, що в результаті
дослідження представлених документів
документально та нормативно не
підтверджується донарахування податку
на додану вартість по приватному
підприємству "Незалежний центр
лабораторних досліджень "Еталон",
визначених у акті перевірки ДПІ у м.
Хмельницькому від 08.04.2014 року
№1387/22-07/33761120, за грудень 2013 року,
січень-лютий 2014 року на суму 6809436 грн., у
тому числі: - грудень 2013 року 3110694 грн.; -
січень 2014 року 2166719 грн.; - лютий 2014 року
1532023 грн.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1
п. 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, згідно положень
яких первинні документи - письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назва документа
(форми); код форми; дата і місце
складання; зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі);
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні
документи встановлено, що останні
містять всі необхідні реквізити,
наявність яких є необхідною умовою при
їх складанні. Крім того, копії
платіжних доручень, згідно яких
відбувались розрахунки за отримані
товари (послуги), містять відмітки про
проведення даних платежів через
банківську установу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної передбачені ст. 201 ПК України,
відповідно до п. 201.1 якої платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, перелік яких
наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Отже, Податковим кодексом України
визначено, що нарахування податкового
кредиту здійснюється на підставі
податкової накладної, яка сама по собі
є достатньою підставою для нарахування
податкового кредиту за умови її
відповідності вимогам законодавства.

На основі отриманих податкових
накладних, суми ПДВ включені позивачем
до складу податкового кредиту та
відображені в деклараціях по податку
на додану вартість за відповідні
періоди.

З приводу посилань представників
відповідача на відсутність
зареєстрованого перетину меж
Хмельницької області за перевіряємий
період автомобілів, зазначених у ТТН, а
також посилань щодо складання ТТН з
порушенням вимог чинного
законодавства, суд враховує, що згідно
Закону України "Про автомобільний
транспорт" перевезення вантажів
здійснюється на підставі
цивільно-правових договорів, без
застереження щодо обов'язкового
застосування ТТН, які за своєю суттю
можуть бути тільки однією з
рекомендованих форм договору
перевезення. Правила перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджені наказом
Міністерства транспорту України № 363
від 14.10.1997 року, діють в частині, що не
суперечить цьому Закону, а тому
дотримання вимоги про наявність ТТН
під час перевезення вантажів є
обов'язковим для перевізників. За їх
порушення останні можуть притягатися
до відповідальності органами, що
здійснюють контроль за дотриманням
вимог законодавства про автомобільний
транспорт в процесі виконання
перевезень вантажів. Отже, ТТН є
документами, що регламентують тільки
взаємини перевізника і замовника як
учасників транспортного процесу.

Також, суд зважає на те, що ТТН є
підставою для списання ТМЦ у
вантажовідправника і оприбуткування
їх у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів у межах України та не є єдиним
і безумовним документом, що
підтверджує факт придбання або продажу
ТМЦ. Окрім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що ТТН не відносяться до
обов'язкових документів податкової
звітності, передбаченої ПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що чинним
законодавством України на учасників
цивільно-правових відносин, які є
платниками податків, не покладено
обов'язку та не визначено право
перевірки відповідності законодавству
статусу контрагентів, в т.ч.
перебування за місцезнаходженням, та
дотримання ними вимог податкового
законодавства. Кожен платник податку
несе самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів. Статтею 198
ПК України не встановлено обмежень по
включенню до складу податкового
кредиту сум ПДВ по товарах, послугах
отриманих від продавця, в разі
порушення ним умов податкового
законодавства, за умови, що такий
продавець зареєстрований платником
податку на додану вартість, за
наявності належним чином оформлених
податкових накладних, та за наявності
фактичного здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг).

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що законодавець
не ставить у залежність виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншими суб'єктами
господарювання. Несплата продавцем чи
його контрагентом податку на додану
вартість до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту.

Відповідно до практики Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" від
23.02.2006 року №3477-IV, є джерелом права,
свідчить про те, що якщо державні
органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживань з їх боку
(рішення Європейського суду від 09.01.2007
року у справі "Інтерсплав проти
України").

Зважаючи на зазначене, суд не приймає
до уваги посилання представників
відповідача на акти про неможливість
проведення зустрічних перевірок
контрагентів щодо підтвердження
господарських відносин з позивачем в
зв'язку з їх відсутністю за
місцезнаходженням як на підставу для
висновків про відсутність у позивача
права на формування податкового
кредиту за наслідками таких
господарських операцій.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, суд вважає,
що відповідачем не доведено
правомірності своїх висновків про
порушення позивачем п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.
198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, вони є
необґрунтованими та такими, що не
підтверджуються матеріалами справи,
податкове повідомлення-рішення №
/836 від 29.04.2014 року не відповідає
дійсним обставинам справи та прийняте
з порушенням норм чинного податкового
законодавства, в зв'язку з чим підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 71, 158 - 163 КАС України, ст.
19 Конституції України, ст.ст. 193, 198, 200, 201
ПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов приватного підприємства
"Незалежний центр лабораторних
досліджень "Еталон" задоволити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№/836 від 29 квітня 2014 року прийняте
Державною податковою інспекцією у м.
Хмельницькому.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Незалежний центр лабораторних
досліджень "Еталон", ,
судовий збір в сумі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22
вересня 2014 року

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя А.М. Ковальчук