Справа № 2а-3317/11/0311
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.
Справа № 152505/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Андрушківа І.Я.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 15 листопада 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Маневицької селищної ради,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_3 про визнання
рішень недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати незаконними рішення
виконавчого комітету Маневицької
селищної ради від 19.06.2003 року № 146 «Про
надання дозволу на будівництво
господарської будівлі» та рішення від
20.04.20006 року № 92 «Про надання дозволу на
будівництво авто гаража».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуваними рішеннями було
незаконно дозволено ОСОБА_3
здійснювати будівництво, оскільки
остання не мала права звертатись до
селищної ради з заявами про надання
дозволу на будівництво.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 15
листопада 2011 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що оскаржувані рішення
виконавчого комітету Маневицької
селищної ради були постановлені з
дотриманням чинного законодавства.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати і
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги позивач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
за результатами розгляду заяви ОСОБА_3,
рішенням виконавчого комітету
Маневицької селищної ради № 146 від
19.06.2003 року їй було надано дозвіл на
будівництво господарської будівлі по
АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконкому Маневицької
селищної ради № 92 від 20.04.2006 року ОСОБА_3
було надано дозвіл на будівництво авто
гаража по АДРЕСА_1.

Крім того, на підставі відповідних
рішень ОСОБА_3 було виготовлено
будівельний паспорт на забудову
земельної ділянки на будівництво
господарської будівлі та будівельний
паспорт на будівництво гаража, в яких
забудовником зазначено ОСОБА_3 (а.с.42-51)

Позивач вважає такі рішення
незаконними, зазначаючи, що ОСОБА_3. не
мала права на забудову прибудинкової
території біля багатоквартирного
будинку по АДРЕСА_1 , оскільки не була
власником (співвласником) квартири та
за вказано адресою не була
зареєстрована та не проживала.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
безпідставність таких доводів
позивача з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що
у період з 16.09.2000 року до 08.11.2010 року син
позивача ОСОБА_2 перебував у шлюбі із
ОСОБА_3 та з 10.04.2001 року проживали за
адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою
АДРЕСА_1 у період з 10.04.2001 року до 21.01.2004
року, що підтверджується наявною в
матеріалах копією паспорта, а також
продовжувала проживати за
вищевказаною адресою до вересня 2010
року, що не заперечується позивачем.

Відтак, 18.06.2003 року ОСОБА_3 звернулась з
заявою до Маневицької селищної ради
про надання дозволу на будівництво
господарської будівлі, а 27.03.2006 року - з
заявою про надання дозволу на
будівництво гаража.

Повноваження органів місцевого
самоврядування в галузі земельних
відносні визначено Земельним кодексом
України та іншими законодавчими
актами.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом

Відповідно до положень пункту 12
Перехідних положень Земельного
Кодексу України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст.ст. 26, 33 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно компетенцією селищних та
міських рад є врегулювання земельних
правовідносин, зокрема, до яких
відноситься надання під забудову та
для інших потреб земель, що перебувають
у власності територіальних громад.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками.

Розміри та конфігурація земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної
документації.

Відповідно до ст. 125 цього Кодексу право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року № 76, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005
року за № 927/11207, прибудинковою є
територія навколо багатоквартирного
буднику, територія навколо
багатоквартирного будинку, визначена
актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку.

Як вбачається з матеріалів справи,
прибудинкова територія будинку за
адресою АДРЕСА_1 не визначалась і
державний акт на право власності на неї
чи право користування нею не видавався.

Оскільки спірна територія відноситься
до земельних ділянок комунальної
власності, колегія суддів приходить до
висновку, що виконавчим комітетом
Маневицької селищної ради в межах
повноважень, згідно з визначеною
законом компетенцією, відповідно до
вимог чинного законодавства прийнято
рішення від 19.06.2003 року № 146 про надання
дозволу на будівництво господарської
будівлі та рішення від 20.04.20006 року № 92
про надання дозволу на будівництво
автогаража.

Крім того, колегія суддів зазначає ,що у
чинному законодавстві відсутні
будь-які норми, які б містили положення
про те, що земельні ділянки (частини
земельних ділянок) призначенні для
обслуговування багатоквартирного
будинку можуть надаватись для
будівництва виключно особам з числа
власників (співвласників)
багатоквартирного будинку.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 15 листопада 2011
року у справі № 2-а-3317/11/0311 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В.Ніколін