Справа № 346/359/13а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
№ 876/8885/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області на
постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 24
травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій,
скасування розпорядження та
зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

22.01.2013 ОСОБА_4 звернувся в суд із
адміністративним позовом до УПФУ в м.
Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області у якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просив: визнати
неправомірними дії відповідача щодо
неврахування до стажу роботи позивача
період з 01.03.1983 по 01.03.1986 в ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет» та з 05.03.1986 по
17.02.1994 в ТОВ «Золотовидобувна артіль
«Тайга»; зобов'язати відповідача
зарахувати цей період роботи та
скасувати розпорядження від 11.05.2010 про
припинення виплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що з 1979 року по 2009 рік
працював у ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга» та ТОВ «Артіль
старателів «Іркутська» на місцевості
яка прирівняна до районів Крайньої
Півночі. З 24 листопада 2009 року йому
призначено пенсію за віком згідно ст. 1
Тимчасової угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації «Про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі». Відповідно до цієї
угоди, чоловікам пенсія призначається
по досягненню 55 років при загальному
стажі роботи 25 років та не менше 15
календарних років у районах Крайньої
Півночі або не менше 20 календарних
років у місцевостях прирівняних до
районів Крайньої Півночі. При
призначені йому пенсії в стаж роботи в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі було зараховано
періоди: з 28 листопада 1979 року по 27
грудня 1982 року ТОВ «Золотодобувна
артіль старателів «Тайга»; з 01 березня
1983 року по 01 березня 1986 року ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет»; з 05 березня 1986
року по 17 лютого 1994 року ТОВ
«Золотодобувна артіль старателів
«Тайга»; з 21 лютого 1994 року по 20 березня
1999 року ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга»; з 20 березня 2008 року
по 31 жовтня 2008 року ТОВ «Артіль
старателів «Іркутська»; з 01 березня 2009
року по 28 жовтня 2009 року ТзОВ «Артіль
старателів «Іркутська». Відповідно до
розпорядження начальника Управління
Пенсійного фонду України в
Коломийському районі
Івано-Франківської області від 11
травня 2010 року йому припинено виплату
пенсії, у зв'язку з відсутністю
необхідного стажу роботи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, внаслідок не
підтвердження факту роботи з 01 березня
1983 року по 01 березня 1986 року та з 05
березня 1986 року по 17 лютого 1994 року
відповідно у ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга» та ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет». З цим
розпорядженням він не згідний,
оскільки у вище вказані періоди він
працював на ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга» та ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет», що
підтверджується документами які в
нього наявні та показами свідків.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 24.05.2013
позов задоволено.

Із цією постановою не погодився
відповідач та подав на неї апеляційну
скаргу у якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати.
Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи та порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Представники позивача у судовому
засіданні апеляційну скаргу
заперечили та просять залишити її без
задоволення.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується наявним у справі
повідомленням про вручення повістки, а
тому згідно ч. 4 ст. 196 КАС України його
неприбуття не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
позивача та його представника,
перевірив матеріали справи та
обговорив підстави і межі апеляційних
вимог, вважає, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити
повністю, оскільки факт роботи
позивача в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, з 01 березня
1983 року по 01 березня 1986 року та з 05
березня 1986 року по 17 лютого 1994 року
відповідно у ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга» та ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет», підтверджується
належними та допустимими доказами, а
також показами свідків.

Суд апеляційної інстанції з такими
висновками суду першої інстанції
погоджується частково, з огляду на
таке.

Як вбачається із матеріалів справи, що
з 24.11.2009 ОСОБА_4 призначено пенсію за
віком згідно ст. 1 Тимчасової угоди між
Урядом України і Урядом Російської
Федерації «Про гарантії прав громадян,
які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі».

При призначені пенсії в стаж роботи в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі було зараховано
наступні періоди: з 28 листопада 1979 року
по 27 грудня 1982 року ТОВ «Золотодобувна
артіль старателів «Тайга»; з 01 березня
1983 року по 01 березня 1986 року ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет»; з 05 березня 1986
року по 17 лютого 1994 року ТОВ
«Золотодобувна артіль старателів
«Тайга»; з 21 лютого 1994 року по 20 березня
1999 року ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга»; з 20 березня 2008 року
по 31 жовтня 2008 року ТОВ «Артіль
старателів «Іркутська»; з 01 березня 2009
року по 28 жовтня 2009 року ТзОВ «Артіль
старателів «Іркутська».

Відповідно до розпорядження
начальника Управління Пенсійного
фонду України в Коломийському районі
Івано-Франківської області від 11
травня 2010 року позивачу припинено
виплату пенсії, у зв'язку з відсутністю
необхідного стажу роботи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, внаслідок не
підтвердження факту роботи з 01 березня
1983 року по 01 березня 1986 року та з 05
березня 1986 року по 17 лютого 1994 року
відповідно у ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга» та ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет».

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п. 5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-IV) період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» (далі - Указ), Постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960
року №148 «Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» (далі - Постанова),
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

При цьому, слід звернути увагу, що
пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами (абз. 3 п. 5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV).

Відповідно до пп. «б» п.7 «Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 №22-1, за період роботи
до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
надаються договори або інші документи,
що підтверджують право працівника на
пільги, передбачені для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
чи місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок)
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Як вбачається із матеріалів справи, в
дублікаті трудової книжки ОСОБА_4,
НОМЕР_1, наявний запис про те, що з 01
березня 1983 року по 01 березня 1986 року він
працював водієм на ділянці відкритих
гірських робіт у ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет» і стоїть штамп
про те, що ця місцевість прирівняна до
районів Крайньої Півночі.

У дублікаті трудової книжки позивача,
НОМЕР_2, внесено запис про те, що з 05
березня 1986 року по 17 лютого 1994 року
ОСОБА_4 працював машиністом
автомобільного крану на ділянці
відкритих гірських робіт у ВАТ
«Золотодобувна артіль старателів
«Тайга» і стоїть штамп про те, що дана
місцевість прирівняна до районів
Крайньої Півночі.

Отже, записами у трудовій книжці
позивача підтверджується спірні
періоди роботи у місцевості
прирівняній до Крайньої Півночі.

Крім того, у матеріалах справи наявні:
довідка ВАТ «Артіль старателів
«Рассвет» № 6/3 від 15 лютого 2006 року,
згідно якої ОСОБА_4 дійсно працював у
ВАТ «Артіль старателів «Рассвет» в
якості водія автокрану з 01 березня 1983
року по 01 березня 1986 року і ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет» знаходиться в
Бодайбінському районі Іркутської
області і ця місцевість прирівняна до
районів Крайньої Півночі; довідка
архівного відділу адміністрації міста
Бодайбо та району Іркутської області
від 20 листопада 2008 року № 1477, згідно
якої ОСОБА_4 дійсно працював
підприємстві артіль старателів
«Тайга» в якості машиніста
автомобільного крану на ділянці
відкритих гірських робіт з 05 березня 1986
року по 17 лютого 1994 року і артіль
старателів «Тайга» знаходиться в місті
Бодайбо Іркутської області в
місцевості, яка прирівняна до районів
Крайньої Півночі; архівна довідку
видана Муніципальним закладом «Архів
адміністрації м. Бодайбо та району» від
24 грудня 2010 року № 126, згідно якої в
документах ТОВ «Золотодобувна артіль
старателів «Тайга» наявні наступні
відомості про трудовий стаж позивача
за 1986 - 1994 роки, а саме 05 березня 1986 року
він прийнятий на роботу машиністом
автокрану і 17 лютого 1994 року звільнений
з цієї посади.

Разом з тим, вказані вище періоди
роботи підтверджуються показами
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в
судовому засіданні суду першої
інстанції пояснили, що вони разом з
позивачем працювали у золотодобувних
артілях в Російській Федерації, які
прирівняні до умов роботи в районах
Крайньої Півночі, у ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет», зокрема ОСОБА_6 у
період з 01 березня 1994 року по 25 лютого
1995 року, а ОСОБА_7 у період з 06 вересня 1983
року по 15 січня 1984 року, що
підтверджується виписками з їх
трудових книжок.

Також позивачем на підтвердження
обґрунтованості позовних вимог до
матеріалів справи долучено: відпускне
посвідчення, яке видане ОСОБА_4, про те,
що він працює в артілі старателів
«Рассвет» і з 15 жовтня 1983 року
перебуває у черговій відпустці;
направлення артілі старателів
«Рассвет» від 04 жовтня 1984 року видане
ОСОБА_4 в ДАІ міста Коломия для видачі
йому посвідчення водія категорії «Е»;
довідку артілі старателів «Рассвет»
видану ОСОБА_4 про те, що він дійсно
працює в артілі старателів «Рассвет»
на посаді водія з 13 листопада 1985 року;
Наказ № 122 «Про преміювання
водія-автокрану бази «Бодайбо» ОСОБА_4»
від 19 серпня 1994 року, згідно якого
позивача було премійовано; свідченнями
до протоколу опитування УПФР в
Бодайбінському районі свідків за
заявою ОСОБА_4, згідно якого було
допитано свідків ОСОБА_8, який ствердив,
що працював з ОСОБА_4 в артілі
старателів «Рассвет» з 22 серпня 1984 року
по 15 вересня 1988 року та ОСОБА_9, який
підтвердив, що працював з позивачем в
артілі старателів «Рассвет» з 13 серпня
1984 року по 01 березня 1986 року.

Також у матеріалах справи наявна
особова карточка форми Т-2, якою
підтверджується період роботи
позивача з 05.03.1986 по 17.02.1994 машиністом
автомобільного крану на ділянці
відкритих гірських робіт у ВАТ
«Золотодобувна артіль старателів
«Тайга».

У процесі апеляційного розгляду
представниками позивача до матеріалів
справи долучено лист від 09.07.2014 № 568
Муніципальної казенної установи
«Архів адміністрації м. Бодайбо і
району» (Іркутська область, Російська
Федерація), згідно якого надіслано
довідку про трудовий стаж на ім'я
ОСОБА_4, працюючого в ВАТ «ЗДА «Тайга» в
період з 1986 року по 1994 рік, копію
особової карточки форми Т-2, уточнюючу
довідку про заробітну плату, довідку
про перейменування ВАТ «ЗДА «Тайга» та
довідку про знаходження цього
товариства у місцевості прирівняній до
районів Крайньої Півночі.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог у частині
визнання протиправними дій та
зобов'язання відповідача зарахувати до
стажу роботи позивача на місцевості
прирівняній до районів Крайньої
Півночі за періоди з 01 березня 1983 року
по 01 березня 1986 року у ВАТ «Артіль
старателів «Рассвет» та з 05 березня 1986
року по 17 лютого 1994 року у ТзОВ
«Золотодобувна артіль старателів
«Тайга», які не були зараховані.

Однак, суд першої інстанції визнаючи
неправомірними розпорядження
відповідача від 11.05.2010, не дослідив чи
ця позовна вимога подана з додержанням
строку звернення до адміністративного
суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (у
редакції чинній на час звернення
позивача до суду) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 КАС України визначено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Аналогічна підстава залишення
позовної заяви без розгляду визначена
у п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем оскаржується розпорядження
відповідача від 11.05.2010, про яке позивачу
мало бути відомо ще у червні 2010 року,
оскільки у зв'язку з його прийняттям
припинено виплату пенсії. Однак, як
вбачається із матеріалів справи,
позивач із цим позовом до суду
звернувся лише 22.01.2013, тобто з пропуском
строку звернення до адміністративного
суду.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, оскаржувана постанова в
частині позовних вимог про визнання
неправомірним розпорядження прийнята
з порушенням норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи за відповідною
вимогою, а тому в цій частині така
підлягає скасуванню, а позов -
залишенню без розгляду. У іншій частині
позовних вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимог, правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для скасування
оскарженої постанови у цій частині, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 195, 196, 198, 200, 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд-

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області -
задовольнити частково.

Постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 24
травня 2013 року у справі № 346/359/13-а
(2-а/346/23/13) - скасувати в частині позовних
вимог про скасування розпорядження та
залишити в цій частині позов без
розгляду.

У решті постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 24
травня 2013 року у справі № 346/359/13-а
(2-а/346/23/13) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня
набрання нею законної сили, може бути
подано касаційну скаргу безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 26.09.2014.