Справа № 816/3403/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3403/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рогоза
Х.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Клименко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання нечинним та
скасування податкового повідомлення -
рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідачем
протиправно винесено податкове
повідомлення-рішення від 27.06.2014 №
, яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: орендна плата
за землю з фізичних осіб, оскільки він
не користується жодною земельною
ділянкою крім земельної ділянки
розміром 0,06 га за яку сплачує податок в
розмірі 29 грн.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав. У
наданих до суду письмових запереченнях
просив в задоволенні позову відмовити
посилаючись на те, що Лубенській ОДПІ
Литвяківською сільською радою було
надано інформацію про те, що за гр.
ОСОБА_1 рахується земельна ділянка
площею 182,11 га, якою він фактично
користується протягом 2013-2014 років. У
зв'язку з чим було винесено податкове
повідомлення-рішення від 27.06.2014 №
, яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: орендна плата
за землю з фізичних осіб на 37 826,30 грн.

Заслухавши позивача його представника
та представника відповідача, вивчивши
та дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що Лубенською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Полтавській області 27.06.2014
винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: орендна плата
за землю з фізичних осіб в розмірі 37 826,30
грн.

Позивач не погоджуючись з вказаним
податковим повідомленням-рішенням
звернувся до суду з позовом про
визнання його нечинним та скасування.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню, суд
виходить з наступного.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового
кодексу України встановлено, що
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. Відповідні центральні органи
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
щомісяця, але не пізніше 10 числа
наступного місяця, а також за запитом
відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 286.5 вказаної
статті нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

Згідно з п. 288.1 ст. 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Частиною другою статті 123
Земельного кодексу України
передбачено, що особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону
України "Про землеустрій" проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок погоджуються та
затверджуються в порядку,
встановленому Земельним кодексом
України.

Частиною першою ст. 123 Земельного
кодексу України встановлено, що
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення; формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У такому разі розроблення
такої документації здійснюється на
підставі дозволу, наданого Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, крім випадків,
коли особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Спеціальним законом, що
урегульовує питання оренди землі є
Закон України "Про оренду землі" від
06.10.1998 р. №161-XIV (зі змінами та
доповненнями, далі за текстом Закон
№161), відповідно до ст. 1 якого оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відповідно до ст. 6 вказаного
Закону орендарі набувають права оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі. Право оренди
земельної ділянки підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 13 Закону №161 договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Аналізуючи наведене, суд
приходить до висновку, що підставою
надання у користування земельної
ділянки державної або комунальної
власності є договір оренди землі
укладений на підставі відповідного
рішення прийнятого уповноваженим
органом за результатами розгляду
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Судом встановлено, що
Розпорядженням голови Лубенської
районної державної адміністрації
Полтавської області від 25.12.2012 № 757
ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки запасу
сільськогосподарського призначення
площею 182,11 га (рілля) в оренду терміном
на 5 років для ведення фермерського
господарства на території
Литвяківської сільської ради.

Пунктом 2 вказаного розпорядження
рекомендовано ОСОБА_1 представити
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для розгляду та
затвердження у встановленому законом
порядку.

Позивач в судовому засіданні
пояснив, що проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на
затвердження до Лубенської районної
державної адміністрації не подавався,
а договір оренди земельної ділянки ним
не укладався.

Відповідно до ст. 21 Закону №161
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Частиною першою статті 5 Закону
№161 встановлено, що орендарями
земельних ділянок є юридичні або
фізичні особи, яким на підставі
договору оренди належить право
володіння і користування земельною
ділянкою.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позивач не
являється орендарем земельної ділянки
площею 182,11 га (рілля) розташованої на
території Литвяківської сільської
ради, оскільки вказана земельна
ділянка в оренду ОСОБА_1 не
передавалась, отже, у нього відсутній
обов'язок по сплаті орендної плати за
землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не
довів правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення та
не надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Зважаючи на те, що податкові
повідомлення-рішення є правовими
актами індивідуальної дії, які
відповідно до повноважень суду,
встановлених частиною 2 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнаються судом
протиправними і скасовуються, суд
вважає за необхідне згідно з частиною 2
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України вийти за межі
позовних вимог: визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення Лубенської ОДПІ
від 27.06.2014 № .

Таким чином, суд перевіривши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Лубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Полтавській області № від 27.06.2014.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору в сумі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 06
жовтня 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко