Справа № 826/6563/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6563/14
1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури
України, третя особа: прокурор відділу
забезпечення доступу до публічної
інформації Акав Т.А. про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом до Генеральної
прокуратури України (далі по тексту -
відповідач), третя особа без
самостійних вимог на предмет спору:
прокурор відділу забезпечення доступу
до публічної інформації Акав Т.А. про
визнання протиправними дії
відповідача, які полягають у наданні
позивачу відповіді не за підписом
керівника установи, або особи, яка
виконує його обов'язки на заяву від
11.04.2014 року - листом від 05.05.2014 року №
23-35853-12, тобто не уповноваженою особою;
визнання протиправним рішення
відповідача № 23-35853-12 не вирішувати
заяву позивача від 11.04.2014 року на
підставі Закону України «Про звернення
громадян», оскільки заява була
озаглавлена як «донос»; визнання
протиправною бездіяльності
відповідача, яка полягає у не
проведенні перевірки та не вирішенні
по суті факту заяви позивача від 11.04.2014
року про те, що посадовою особою
повідомлено відомості, які суперечать
діючому праву щодо подання усного
запиту; визнання протиправною
бездіяльності відповідача, яка полягає
у не розгляді та у не вирішенні по суті
2-ої вимоги прохальної частини зави від
11.04.2014 року та у ненаданні відповіді по
суті даної вимоги; зобов'язання
відповідача повторно розглянути заяву
від 11.04.2014 року в межах, встановлених
судом, відповідно до Закону України
«Про звернення громадян».

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 12 червня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 червня 2014 року та
постановити нову про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.04.2014 року позивач направив заяву на
адресу Генеральної прокуратури
України, в якій просив з'ясувати
причини та умови означених в заяві
обставин, довести до відома працівника
прокуратури приписи закону тощо, на яку
Генеральна прокуратура України
відповіла листом від 05.05.2014 року №
23-35853-12.

Порядок розгляду і вирішення звернень
в органах прокуратури України
регламентовано Законами України «Про
звернення громадян», «Про
прокуратуру», «Про доступу до
публічної інформації», Інструкцією про
порядок забезпечення доступу до
публічної інформації у Генеральній
прокуратурі України затвердженої
наказом Генерального прокурора
України від 10.05.2011 року № 53, Інструкцією
про порядок розгляду і вирішення
звернень та особистого прийому в
органах прокуратури України,
затвердженою наказом Генерального
прокурора України від 21.06.2011 року № 9гн
(далі по тексту - Інструкція № 9гн).

Статтею 40 Конституції України держава
гарантує, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996р.
№393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України «Про звернення
громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі
- Закон № 393/96-ВР) визначено, що під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Згідно з частиною першою ст. 7 Закону №
393/96-ВР звернення, оформлені належним
чином і подані у встановленому порядку,
підлягають обов'язковому прийняттю та
розгляду.

Відповідно до частини третьої ст. 15
Закону № 393/96-ВР відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною першою та другою ст. 20 Закону
№ 393/96-ВР встановлено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається із змісту звернення від
11.04.2014 року, позивач просив: «повідомити
мені найменування особи, яка приймала
мене 03.04.2014 року; дозволити мені
передати означеній вище особі у
безкоштовне та довічне користування
мій власний - куплений на Петрівці -
Закон України «Про доступ до публічної
інформації»; повідомити означеній вище
особі - співробітниці Генеральної
прокуратури України - відповідні
приписи Закону; облаштувати кабінет
прийому запитувачів інформації
відповідними табличками із вказівкою
прізвища (тощо) особи, яка приймає
запити».

Пунктом 4.14 Інструкції №9гн,
передбачено, що за підсумками
вирішення звернень може бути прийнято
одне з таких рішень:

- задоволено - вжито
заходів до повного або часткового
поновлення прав і законних інтересів
заявника. Не може вважатися
задоволеним звернення, рішення по
якому прийнято не за вимогами
громадянина, а результатами виявлених
недоліків або порушень закону;

- частково задоволене
звернення - звернення, в якому
міститься дві чи більше вимог і за
результатами перевірки якого не всі з
них визнані обґрунтованими;

- повторно задоволене -
звернення щодо оскарження відповіді
певної прокуратури, за яким приймалося
рішення про відмову в задоволенні
раніше поданого звернення. При цьому
первинне рішення скасовується;

- відхилено - вимоги
заявника, викладені у зверненні,
визнані необґрунтованими;

- роз'яснено - за
зверненням, у якому не містилося
прохань про задоволення будь-яких
вимог або клопотань, надано роз'яснення
з питань правового характеру.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції №9гн
звернення громадян, запити, звернення
народних депутатів України, депутатів
місцевих рад вважаються вирішеними та
знімаються з контролю, якщо поставлені
в них питання перевірено, вжито
необхідних заходів, дано вичерпні
відповіді згідно з чинним
законодавством і направлено письмову
відповідь.

На адресу позивача надійшла відповідь
Генеральної прокуратури України від
05.05.2014 року № 23-35853-12, якою повідомлено
позивача про те, що Законом України
«Про звернення громадян» не
передбачено такого виду звернення, як
«донос». Водночас роз'яснено, що
приймання, розгляд і вирішення запитів
на інформацію у Генеральній
прокуратурі України здійснюється у
відповідності до вимог законами
України «Про доступу до публічної
інформації» та Інструкцією про порядок
забезпечення доступу до публічної
інформації у Генеральній прокуратурі
України затвердженої наказом
Генерального прокурора України від
10.05.2011 року № 53. Також проінформовано,
що 03.04.2014 року прийом запитів на
інформацію здійснювала прокурор
відділу забезпечення доступу до
публічної інформації Акав Т.А., про що
свідчить табличка, розташована у
спеціальному приміщенні, де
відбувається прийом запитувачів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
хоча позивач і назвав заяву «донос»,
посадовими особами прокуратури він був
визначений за своєю суттю правильно як
звернення громадянина та було
розглянуте відповідно до положень
Закону України «Про звернення
громадян».

Відповідно до п. 4.10 Інструкції №9гн при
вирішенні звернень для перевірки їх
доводів можуть бути витребувані
необхідні документи, пояснення
службових та інших осіб, дії яких
оскаржуються тощо. За підсумками
складається доповідна записка
(довідка). Якщо в результаті проведених
дій установлено обставини, які
свідчать про вчинення кримінального
правопорушення, приймається рішення
відповідно до вимог Кримінального
процесуального кодексу України.

Так, представником відповідача було
зазначено, що перевірка щодо
викладених обставин у заяві від 11.04.2014
року позивача, не проводилася, за
відсутності необхідності
витребовування документів чи
відібрання пояснень.

Твердження позивача щодо «надання
відповіді на запит не уповноваженою
посадовою особою» спростовується п.6.4
Інструкції №9гн, де зазначено, що у
Генеральній прокуратурі України
рішення про відхилення звернень
приймаються начальниками самостійних
структурних підрозділів, про
відхилення повторних звернень -
заступниками Генерального прокурора
України.

Також суд зазначає, що лише за
відсутності відповіді Генеральної
прокуратури України на другу вимогу
прохальної частини заяви позивача:
«дозволити мені передати означеній
вище особі у безкоштовне та довічне
користування мій власний Закон України
«Про доступ до публічної інформації»
безпосередньо у листі від 05.05.2014 року №
23-35853-12, не може вважатись неповною,
оскільки це лише волевиявлення
(бажання) позивача передати екземпляр
закону викладеному на паперовому носії
посадовій особі, відсутність якого
жодним чином не впливає на роботу
органів прокуратури, про що в усній
формі було повідомлено позивача.

Згідно наданої відповіді Генеральною
прокуратурою України, яка датована
05.05.2014 року, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що відповідь на
заяву позивача була підготовлена у
строки та порядку, передбаченому
Законом України «Про звернення
громадян», а тому апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.