Справа № 806/824/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
Житомир справа №
806/824/14

категорія 7.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача
Блажкевич О.М.,

за участі представника відповідача
Іванюка Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Житомирський маслозавод"
до державної екологічної інспекції в
Житомирській області про визнання
протиправним та скасування припису,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Житомирський маслозавод" (далі - ПАТ
"Житомирський маслозавод") звернулось
до суду з позовом, у якому просило
визнати протиправним та скасувати
припис державної екологічної
інспекції в Житомирській області (далі
- ДЕІ у Житомирській області) № 18/3 від 23
січня 2014 р. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що припис екологічної
інспекції прийнятий без урахування
реальних обставин здійснення
позивачем господарської діяльності.
Зазначає, що Товариством на виконання
вимог статті 17 Закону України "Про
відходи" ведеться первинний поточний
облік кількості, типу, і складу
відходів, що утворюються, збираються,
перевозяться, зберігаються,
обробляються, утилізуються,
знешкоджуються та видаляються, і
подається щодо них статистична
звітність в установленому порядку. За
наведених обставин вважає, що висновки
акту перевірки та прийнятий припис
неправомірними.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила суд їх
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав та просив відмовити у його
задоволенні з мотивів, викладених у
письмових запереченнях (а.с. 30-33).

Вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог, з
огляду на слідуюче.

Встановлено, що у період з 13 січня 2014 р.
по 22 січня 2014 р. державними
інспекторами з охорони навколишнього
природного середовища Житомирської
області проведено позапланову
перевірку публічного акціонерного
товариства "Житомирський маслозавод" з
питань дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої складено акт (а.с. 9-22).

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" (у редакції,
чинній на момент проведення перевірки),
підставами для здійснення
позапланових заходів є:

подання суб'єктом господарювання
письмової заяви до відповідного органу
державного нагляду (контролю) про
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження
недостовірності даних, заявлених у
документах обов'язкової звітності,
поданих суб'єктом господарювання;

перевірка виконання суб'єктом
господарювання приписів, розпоряджень
або інших розпорядчих документів щодо
усунення порушень вимог законодавства,
виданих за результатами проведення
планових заходів органом державного
нагляду (контролю);

звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення;

неподання у встановлений термін
суб'єктом господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів;

настання аварії, смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання, що було
пов'язано з діяльністю суб'єкта
господарювання.

Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Проведення позапланових заходів з
інших підстав, крім передбачених цією
статтею, забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Так, на підставі згоди першого
заступника голови Державної
екологічної інспекції України №
2/3-3649ЗГ від 05.12.2013 року проведено
позапланову перевірку з питань
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в частині поводження з
відходами ПАТ "Житомирський
маслозавод", відповідно до листа
управління державної служби боротьби з
економічною злочинністю УМВС України в
Житомирській області № 2/5426 від 02.12.2013
року.

У судовому засіданні встановлено, що
позаплановий захід проведений
відповідачем з дотриманням вимог
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", будь-які
інші питання, окрім дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
частині поводження з відходами - не
перевірялось, а тому доводи позивача
про те, що відповідач перевищив свої
повноваження під час проведення
позапланового заходу є безпідставними.

Перевіркою встановлено, що ПАТ
"Житомирський маслозавод":

- не забезпечується приймання та
утилізація використаних пакувальних
матеріалів і тари, в якій знаходилась
продукція підприємства - суб'єкта
господарської діяльності та не
укладено угоду з відповідними
організаціями на їх збирання та
утилізацію, що на думку відповідача, є
порушенням пункту б) статті 17 Закону
України "Про відходи", пункту 5
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 2001 р. № 915 "Про впровадження
системи збирання, заготівлі та
утилізації відходів як вторинної
сировини";

- не надано до ДЕІ у Житомирській
області довідку щодо кількості тари та
пакувальних матеріалів, використаних
при виробництві продукції ПАТ
"Житомирський маслозавод" протягом 2013
року (в кг) окремо по кожному виду тари
та пакувальних матеріалів, що є
порушенням пункту д) статті 20-2 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища", статті 11 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", абзацу 3
пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 липня 2001 р. № 915 "Про
впровадження системи збирання,
заготівлі та утилізації відходів як
вторинної сировини".

Не погодившись із висновками акту
перевірки, 23 січня 2014 р. за вих. № 218
позивачем на адресу відповідача
направлені заперечення (а.с. 23-26).

З метою усунення виявлених недоліків
та порушень природоохоронного
законодавства, зафіксованих в акті
перевірки, відповідачем 23 січня 2014 р.
винесено припис № 18/3 (а.с. 27), яким
позивачу приписано:

пункт 1 - забезпечити приймання та
утилізацію використаних пакувальних
матеріалів і тари, в якій знаходилась
продукція підприємства, або укласти
угоди з відповідними організаціями на
їх збирання та утилізацію;

пункт 2- надати довідку ДЕІ у
Житомирській області про кількість
тари та пакувальних матеріалів,
використаних при виробництві
продукції ПАТ "Житомирський
маслозавод" протягом 2013 року (в кг)
помісячно та окремо по кожному виду
тари та пакувальних матеріалів.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Правові, організаційні та економічні
засади діяльності, пов'язаної із
запобіганням або зменшенням обсягів
утворення відходів, їх збиранням,
перевезенням, зберіганням,
сортуванням, обробленням, утилізацією
та видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території України
визначає Закон України "Про відходи".

Положеннями статті 1 Закону України
"Про відходи" визначені наступні
терміни:

відходи - будь-які речовини, матеріали і
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення;

виробник відходів - фізична або
юридична особа, діяльність якої
призводить до утворення відходів.

Відповідно до пунктів а), б), в) статті 17
Закону України "Про відходи", суб'єкти
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами зобов'язані:
запобігати утворенню та зменшувати
обсяги утворення відходів;
забезпечувати приймання та утилізацію
використаних пакувальних матеріалів і
тари, в яких знаходилася продукція цих
підприємств, установ та організацій -
суб'єктів господарської діяльності,
або укладати угоди з відповідними
організаціями на їх збирання та
утилізацію; визначати склад і
властивості відходів, що утворюються, а
також ступінь небезпечності відходів
для навколишнього природного
середовища та здоров'я людини
відповідно до нормативно-правових
актів, які затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення,
за погодженням із центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони навколишнього природного
середовища.

У пункті 2 Порядку збирання, сортування,
транспортування, переробки та
утилізації використаної тари
(упаковки), затвердженого наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від 2
жовтня 2001 р. N 224 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 жовтня
2001 р. за N 866/6057, наведені наступні
визначення:

упаковка - технічний засіб чи комплекс
засобів з розміщеним у ньому товаром,
який забезпечує захист товару від
пошкоджень та втрат у процесі
транспортування, зберігання та
продажу, а довкілля - від забруднень;

тара - основний елемент упаковки, що є
виробом для розміщення товару;

використана тара (упаковка) - тара
(упаковка), яка була застосована для
пакування, транспортування продукції,
що повністю або частково втратила свої
первісні якості і не підлягає
подальшому використанню за своїм
прямим призначенням;

збирання та заготівля використаної
тари (упаковки) - діяльність, пов'язана з
вилученням, накопиченням і розміщенням
використаної тари (упаковки) у
спеціально відведених місцях чи на
об'єктах, уключаючи сортування
використаної тари (упаковки) з метою
подальшої утилізації чи видалення;

Відповідно до пункту 4 Порядку
збирання, сортування, транспортування,
переробки та утилізації використаної
тари (упаковки), приймання та
утилізація використаної тари
(упаковки) здійснюються
підприємствами, установами,
організаціями, які використовують тару
(упаковку) для пакування і
транспортування продукції, у процесі
діяльності яких утворюється тара
(упаковка), а також імпортерами,
продукція яких міститься в тарі
(упаковці), самостійно або шляхом
укладення договорів з Державною
компанією "Укрекокомресурси" чи іншими
спеціалізованими підприємствами щодо
надання послуг зі збирання, сортування,
транспортування, переробки та
утилізації використаної тари
(упаковки).

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів
України "Про впровадження системи
збирання, заготівлі та утилізації
відходів як вторинної сировини" від 26
липня 2001 р. N 915 встановлено, що
підприємства, установи та організації
усіх форм власності, які
використовують в Україні тару і
пакувальні матеріали або імпортують їх
разом з продукцією, зобов'язані:

самостійно з дотриманням вимог
законодавства забезпечити приймання
та утилізацію використаних тари і
пакувальних матеріалів відповідно до
встановлених пунктом 3 цієї постанови
мінімальних норм утилізації або
укласти з Компанією договори про
організацію їх збирання, заготівлі та
утилізації з оплатою послуг за
тарифами, затвердженими пунктом 2 цієї
постанови;

забезпечити виконання встановлених
пунктом 3 цієї постанови норм
утилізації, незалежно від того,
самостійно чи на підставі укладених
договорів вони здійснюють збирання і
заготівлю використаних тари і
пакувальних матеріалів;

подавати щороку до 10 грудня
територіальним органам Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища інформацію про обсяги
використаних ними тари і пакувальних
матеріалів.

Слід відзначити, що відповідачем не
враховано те, що указом Президента
України від 8 вересня 2009 року N 718/2009
зупинено дію:

абзацу другого пункту 5 постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
2001 року N 915 "Про впровадження системи
збирання, заготівлі та утилізації
відходів як вторинної сировини" (зі
змінами, внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року N
508);

абзацу четвертого пункту 2 змін, що
вносяться до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 2001 р. N 915,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року N
508.

Дійсно, пунктом б) статті 17 Закону
України "Про відходи" зобов'язано
суб'єкта господарської діяльності у
сфері поводження з відходами
забезпечувати приймання та утилізацію
використаних пакувальних матеріалів і
тари, в яких знаходилася продукція цих
підприємств, установ та організацій -
суб'єктів господарської діяльності,
або укладати угоди з відповідними
організаціями на їх збирання та
утилізацію.

Однак, фактично останньою особою, яка
використовуватиме тару, буде споживач
товару в тарі. При цьому укладення
угоди з відповідними організаціями на
збирання та утилізацію тари є
неможливим, адже на момент утилізації
тара перебуватиме в останнього
споживача товару в тарі. Крім того,
чинним законодавством не визначено
чіткого порядку утилізації такої тари.

При цьому пункт п) статті 17 Закону
України "Про відходи" чітко вказує
порядок поводження з тарою у випадку
поставки в Україну товару в тарі -
обов'язком підприємства є передбачати
при укладенні угод на поставку в
Україну товарної продукції утилізацію
чи вивезення з України використаних
пакувальних матеріалів і тари.

У ході судового розгляду справи
встановлено та відповідачем не
заперечувалося, що позивач належним
чином і на виконання приписів Закону
України "Про відходи" веде первинний
поточний облік кількості, типу і складу
відходів, що збираються, перевозяться,
зберігаються, обробляються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляється, і, відповідно подає щодо
них статистичну звітність у
встановленому порядку.

Так, з метою поліпшення стану
навколишнього природного середовища
шляхом залучення використаної тари і
пакувальних матеріалів і окремих видів
відходів в господарський облік та
відповідно до постанови КМУ від 26.07.2001
р. № 915 "Про впровадження системи
збирання, заготівлі та утилізації
відходів як вторинної сировини"
позивачем укладено договір з
Житомирським обласним управлінням
державної компанії з утилізації
відходів як вторинної сировини
"Укрекокомресурси" № 07/24ІМ від 1 липня
2009р. (а.с. 95-96)

Предметом даного Договору є надання
послуг з організації збирання,
заготівлі та утилізації використаних
тари і пакувальних матеріалів
імпортованої продукції на умовах і за
тарифами, визначеними цим договором
згідно з Постановою КМУ від 26.07.2001 р. №
915.

Окрім цього, позивачем укладено ряд
договорів на поставку макулатури, що
свідчить про виконання останнім
обов'язків виробника відходів,
визначених Законом України "Про
відходи".

Враховуючи те, що дія абзацу другого
пункту 5 постанови Кабінету Міністрів
України від 26 липня 2001 року N 915 "Про
впровадження системи збирання,
заготівлі та утилізації відходів як
вторинної сировини" (зі змінами,
внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року N
508) зупинена указом Президента України
від 8 вересня 2009 року N 718/2009, суд вважає
безпідставними вимоги спірного
припису.

Згідно із вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки в ході розгляду справи
висновки акту перевірки не
підтвердилися, в діях позивача
порушень вимог природоохоронного
законодавства не встановлено, суд
дійшов висновку про протиправність
припису державної екологічної
інспекції в Житомирській області № 18/3
від 23 січня 2014 р., через що припис
підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
припис державної екологічної
інспекції в Житомирській області № 18/3
від 23 січня 2014 р.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь публічного
акціонерного товариства "Житомирський
маслозавод" 73,08 грн. сплаченого
судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 05
серпня 2014 р.