Справа № 369/5494/14-а
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/5494/14-а
Провадження № 2-а/369/355/14
ПОСТАНОВА

іменем України

07.08.2014 року
м. Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Київській області про визнання
протиправною бездіяльність,
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року позивач звернувся з
даним позовом. Свої вимоги мотивував
тим, що за судовим рішенням ГУ ПФУ в
Київській області йому призначено з 29
липня 2010 року довічно пенсію на
підставі ст. 22 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» у розмірі 130% від трьох
мінімальних пенсій за віком. Разом з
тим відповідач не проводить виплату
пенсій у визначеному судом розмірі, що
порушує його права та чинне
законодавство. Неправомірність дій
підтверджена також і практикою
Європейського суду з прав людини.

Просив суд зобов'язати ГУ ПФУ в
Київській області здійснити дії по
призначенню та виплаті з 01 січня 2014
року пенсії в розмірі, визначеному ст. 22
Закону України Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб», а саме у розмірі 130% від трьох з
половиною мінімальних пенсій за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загально обов'язкове
пенсійне страхування» станом на момент
виплати; заборонити ГУ ПФУ в Київській
області здійснити дії по виплаті з 01
січня 2014 року пенсії на підстав та у
розмірі визначеному ст. 21 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб»; визнати
протиправним бездіяльність ГУ ПФУ в
Київській області щодо невиплати йому
з 01 січня 2014 року пенсії в розмірі,
визначеному ст. 22 Закону України
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», а саме у розмірі 130% від трьох з
половиною мінімальних пенсій за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загально обов'язкове
пенсійне страхування» станом на момент
виплати; допустити негайне виконання
постанови суду у межах суми стягнення
за один місяць.

При розгляді справи позивач позовні
вимоги доповнив. Остаточно просив суд
зобов'язати ГУ ПФУ в Київській області
здійснити дії по призначенню та
виплаті з 01 січня 2014 року пенсії в
розмірі, визначеному ст. 22 Закону
України Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», а саме у розмірі 130% від трьох з
половиною мінімальних пенсій за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загально обов'язкове
пенсійне страхування» станом на момент
виплати; заборонити ГУ ПФУ в Київській
області здійснити дії по виплаті з 01
січня 2014 року пенсії на підстав та у
розмірі визначеному ст. 21 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб»; визнати
протиправним бездіяльність ГУ ПФУ в
Київській області щодо невиплати йому
з 01 січня 2014 року пенсії в розмірі,
визначеному ст. 22 Закону України
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», а саме у розмірі 130% від трьох з
половиною мінімальних пенсій за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загально обов'язкове
пенсійне страхування» станом на момент
виплати; допустити негайне виконання
постанови суду у межах суми стягнення
за один місяць; зобов'язати Головне УПФ
України подати до суду звіт про
виконання судового рішення в частині,
що підлягає негайному виконанню, не
пізніше 10-денного строку з моменту
отримання судового рішення;
зобов'язати ГУПФ України в Київській
області подати до суду звіт про
виконання судового рішення в цілому не
пізніше десятиденного строку з моменту
набрання судовим рішення законної
сили.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав. Просив суд
задоволити позов.

У судовому засіданні представник
Головного управління Пенсійного фонду
України в Київській області проти
позову заперечував. Просив відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено,
що постановою Києво-Святошинського
районного суду позивачу у задоволенні
позовних вимог щодо виконання
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року по справі № 2а-3053 після 18 червня
2011 року відмовлено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вищого адміністративного суду від 05
жовтня 2011 року, задоволено позов ОСОБА_1
до Головного управління ПФУ у
Київській області про перерахунок
пенсії. Так, постановою суду Головне
управління зобов'язано провести
перерахунок пенсії позивача за нормами
ст. 22 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» виходячи з розміру 130% від 3,5
мінімальних пенсій за віком, а також
зобов'язано Головне управління
виплачувати пенсію у такому розмірі
довічно.

На виконання рішення суду
Головним управлінням позивачу
проведено перерахунок пенсії за період
з 15 серпня 2010 року по 22 липня 2011 року та
виплачено 19221,84 грн., що підтверджується
матеріалами пенсійної справи, а саме
платіжним дорученням № 11967 від 25.07.2011р.
та не оспорювалось позивачем в
судовому засіданні.

При цьому, задовольняючи позовні
вимоги позивача до Головного
управління щодо зобов'язання Головного
управління провести позивачу
перерахунок пенсії виходячи з розміру
130% від 3,5 мінімальних пенсій за віком та
виплачувати позивачу пенсію у такому
розмірі довічно суд виходив з норм ст. 22
ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», в редакції яка
діяла до 18 червня 2011 року.

18 червня 2011 року набрав чинності ЗУ
«Про внесення змін до ЗУ «Про Державний
бюджет Україна на 2011 рік», відповідно
до якого у 2011 році норми і положення
статей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

На виконання Закону Кабінет Міністрів
України прийняв постанову № 745 від 06
липня 2011 року Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до абз. 3 п.п. 2 п. 5 Постанови
Кабінету Міністрів України № 745
встановлено, що інвалідам 2-ї групи з
числа осіб офіцерського складу та осіб
начальницького складу (крім молодшого)
органів внутрішніх справ і державної
пожежної охорони пенсія призначається
у розмірі 130 відсотків відповідних
мінімальних розмірів пенсій,
передбачених для інвалідів з числа
солдатів і матросів строкової служби.

Відповідно до абз. 1 п.п.2 її. 5 Постанови
КМУ № 745 встановлено, що для інвалідів
війни 2-ї групи з числа солдатів і
матросів строкової служби розмір
пенсії становить 110%, прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2012 рік» визначено, що норми і
положення статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечений осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи і наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Відповідно до постанови КМУ № 1381 від 28
листопада 2011 року Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення
встановлено, що інвалідам з числа осіб
офіцерського складу та осіб
начальницького складу (крім молодшого)
органів внутрішніх справ і державної
пожежної охорони пенсія по 2й групі
інвалідності призначається у розмірі
130 відсотків відповідних мінімальних
розмірів пенсій, передбачених для
інвалідів з числа солдатів і матросів
строкової служби. Відповідно до абз. 1
п.п.2 п. З Постанови Кабінету Міністрів
України № 1381 встановлено, що для
інвалідів війни 2-ї групи з числа
солдатів і матросів строкової служби
розмір пенсії становить 110%,
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Тобто, у даному випадку розмір пенсії
позивача буде становити 130%
прожиткового мінімуму від 110%
прожиткового мінімуму, що у грошовому
виразі з 01 січня 2014 року складав 1357.07
гри. (949 грн. 410% 430% ), 949 грн. - розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з 01 січня 2014
року (ЗУ «Про державний бюджет України
на 2014р.»).

З матеріалів справи встановлено, що на
час розгляду справи основний розмір
пенсії позивача становив 1357,07 грн.
(949грн. *110% *130%), де 949 грн. - розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність на липень 2012р.
(ЗУ «Про державний бюджет України на 2014
рік»).

Рішенням Конституційного суду України
від 26 грудня 2011 року у справі за
конституційними поданнями 49 народних
депутатів України, 53 народних
депутатів України і 56 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу VI "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
зміни внесенні до Закону України «Про
державний бюджет України на 2011р»,
відповідно до яких положення ст. 22 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» застосовуються в
порядку і розмірах визначених КМУ
визнані таким, що відповідають
Конституції.

Відповідно до ст. 2 рішення
Конституційного суду України від 26
грудня 2011 року у справі за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень статті
1 частин першої, другої, третьої статті
95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України
визначено, що в аспекті
конституційного подання треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
га в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Крім
того, в рішенні Конституційного Суду
України від 25 січня 2012 року зазначено,
що суди під час вирішення справ про
соціальний виплати громадянам
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Відповідно до ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Оскільки відповідач проводить виплати
відповідно до вимог чинного на даний
час законодавства, позивач не надав
суду доказів на спростування доказам
відповідача, що його права порушені
незаконним діями відповідача, тому суд
вважає позов не обґрунтованим та
відмовляє в його задоволенні. Щодо
твердження відповідача, що даний спір
вже розглядався судом, суд до уваги не
бере, оскільки позивач звертається з
тим же позовом до того відповідача, але
за інший період нарахування виплат.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Київській
області про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

На постанову суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня проголошення постанови. У разі
застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя