Справа № 814/1731/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

07 липня 2014 року
Справа № 814/1731/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лісовської Н. В.
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомМиколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, вул. Нікольська, 46, під. 2, м.
Миколаїв, 54001

доФермерського господарства ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 простягнення заборгованості
в сумі 17722,97 грн., В С Т А Н О В И В:

Миколаївське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з позовом до ФГ
ОСОБА_1 про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 17722,97 грн.

Представниками сторін заявлені
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, суд
здійснює розгляд справи порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив:

ФГ ОСОБА_1 є юридичною особою,
зареєстрованою Вознесенською районною
державною адміністрацією
Миколаївської області 12.12.2003 року, про
що свідчить довідка з Головного
Управління статистики у Миколаївській
області.

Згідно ч.3 статті 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них
умови праці з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів
у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого
частиною першою вказаної статті, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Згідно з п. 14 Положення про робоче місце
інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів,
відповідач повинен був повинен
інформувати державну службу
зайнятості та місцеві органи
соціального захисту населення про
вільне робоче місце та вакантну посади,
на яких може використовуватись праця
інваліда.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України
«Про занятість населення»
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
реєструються у місцевих центрах
зайнятості за їх місцезнаходженням як
платники збору до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, щомісяця подають
цим центрам адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів. Формою подання зазначених
адміністративних даних є форма звіту №
3-ПН «Звіт про наявність вакансій»,
затверджена Наказом Міністерства
юстиції України 21.12.2012 року за № 1534/11814.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2013
році відповідачем до Миколаївського
обласного центру зайнятості протягом
року подавались звіти форми № 3-ПН про
наявність вакансій.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем належним чином не доведено,
що підприємство не виконало норматив
по працевлаштуванню інвалідів у 2013
році.

Так, позивач в адміністративному
позові зазначає, що відповідно до ч. 5
ст. 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" виконанням нормативу робочих
місць вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним. Тобто, якщо на
підприємстві з будь яких причин не було
працевлаштовано необхідної кількості
інвалідів дане підприємство є таким, що
не виконало норматив. У зв'язку з цим, не
можна вважати подання звітів за формою
№ 3-ПН до районного центру зайнятості
про наявність вакансій для інвалідів
виконанням нормативу.

Президією Вищого адміністративного
суду України в Рекомендаціях від 14.04.2008
року № 07.2-10/2 Про деякі питання практики
застосування судами законодавства про
забезпечення права інвалідів на
працевлаштування, зазначено, що при
розгляді зазначеної категорії справ
адміністративним судам потрібно
встановити такі обставини: створення
робочих місць відповідно до
встановленого нормативу; інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць (вакантних
посад); спрямуванням центрами
зайнятості інвалідів до роботодавців
та випадки безпосереднього звернення
інвалідів до роботодавців з питань
працевлаштування; причини не
працевлаштування роботодавцями
інвалідів.

Таким чином, виконання підприємствами,
установами, та організаціями
зобов'язань щодо працевлаштування
інвалідів в першу чергу пов'язується із
створенням робочих місць відповідно до
встановленого нормативу та
інформуванням центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) в порядку та строки,
передбаченому законодавством.

У зв'язку з наведеним, суд приходить
висновку, що відповідачем вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення, а відтак не може
відповідати за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності.
Крім того чинним законодавством не
встановлений обов'язок підприємства
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7,
17, 94, 128, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Миколаївського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності з моменту закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
Адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Н. В. Лісовська