Справа № 381/4819/14-а
Суддя: Зуй Т. С.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року.
м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Гапонюк І.В.,

за участю: представника позивача -
Дєхтяренко Ю.О.,

відповідача - ОСОБА_3,

перекладача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Фастові адміністративну
справу за позовом Фастівського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби України
в Київській області до ОСОБА_3 про
примусове видворення з України, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з зазначеним позовом
до громадянина В'єтнаму ОСОБА_3, про
примусове видворення з України. Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 01 жовтня 2014 року в місті Фастів
Київської області співробітниками
УДМС України в Київській області був
виявлений громадянин В?єтнаму Чан без
документів, які б засвідчували їх особу
та законність перебування їх на
території України, біля залізничної
станції «Фастів», який перебуває на
території України без жодних
документів, які б надавали право
вищезгаданому громадянину перебувати
на території України на законних
підставах.

Представник позивача - Дєхтяренко Ю.О. в
судовому засідання підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та просив суд
їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог позивача не заперечував та
просив повернути його на батьківщину.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні
обставини на підставі представлених
письмових доказів.

Співробітниками УДМС України в
Київській області, 01.10.2014 року в місті
Фастів Київської області, поблизу
залізничної станції «Фастів» був
виявлений громадянин В?єтнаму ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, які б
засвідчували його особу та законність
перебування його на території України.

Громадянин В'єтнаму прибув в Україну
приблизно в 2009 році, свої документи, що
посвідчують його особу втратив, з часу
знаходження в Україні ніде офіційно не
працював, проживав за різними адресами
в місті Києві та місті Фастові
Київської області.

Як встановлено зі слів названого
громадянина В?єтнаму ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи в Україні,
постійного місця проживання, законного
джерела існування, власності, коштів на
існування він не мав, також повідомив,
що колись мав стосунки із жінкою, яка
проживає в місті Вишгороді, жодних
документів, які б підтверджували
офіційне укладення шлюбу не надав.

Згідно до ч.3 ст. З Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» іноземці та особи без
громадянства зобов'язані неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, інших нормативно правових
актів, не посягати на права і
свободи,честь і гідність інших людей,
інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» іноземці та особи
без громадянства в'їжджають в Україну
за наявності визначеного цим Законом
чи міжнародним договором України
паспортного документа та одержаної у
встановленому порядку візи, якщо інше
не передбачено законодавством чи
міжнародними договорам України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено,
що реєстрація іноземців та осіб без
громадянства, які в'їжджають в Україну
здійснюється в пунктах пропуску через
державний кордон України органами
охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» передбачено, що іноземці
та особи без громадянства, які в'їхали в
Україну на інших законних підставах, не
передбачених частинами 2-14 цієї статті
вважаються такими, які тимчасово
перебувають на території України на
законних підставах на період наданого
візою дозволу на в'їзд або на період,
встановлений законодавством чи
міжнародним договором України.

Згідно ч.4 ст.4 Закону передбачено, що
іноземці та особи без громадянства, які
відповідно до закону прибули в Україну
для працевлаштування та отримали
посвідку на тимчасове проживання,
вважають такими, які на законних
підставах перебувають на території
України на період роботи в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», в'їзд в Україну,
перебування на території України та
транзитний проїзд через територію
України іноземців та осіб без
громадянства здійснюється за
наявності достатнього фінансового
забезпечення або наявності можливості
отримати таке забезпечення законним
способом на території України. Порядок
підтвердження достатнього фінансового
забезпечення та його розмір
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» передбачено, що
перетинання державного кордону у разі
в'їзду в Україну або транзитний проїзд
через територію України громадянами
держав, перелік яких, зазначено у
додатку 5, та особами без громадянства,
які постійно проживають у зазначених
державах, здійснюються після подання
ними підтвердження фінансового
забезпечення свого перебування в
Україні, транзитного проїзду через
територію України та виїзду за межі
України.

Згідно до п. 14 ст. 1 вищезазначеного
Закону нелегальний мігрант - іноземець
або особа без громадянства, які
перетнули державний кордон поза
пунктами пропуску або в пунктах
пропуску, але з уникненням
прикордонного контролю і невідкладно
не звернулися із заявою про надання
статусу біженця чи отримання притулку
в Україні, а також іноземець або особа
без громадянства, які законно прибули в
Україну, але після закінчення
визначеного їм терміну перебування
втратили підстави для подальшого
перебування та ухиляються від виїзду з
України;

Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» нелегальні
мігранти та інші іноземці та особи без
громадянства, які вчинили злочин,
адміністративні або інші
правопорушення, несуть
відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону
передбачено, що іноземці та особи без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування в Україні або
які не можуть виконати обов'язок виїзду
з України, не пізніше дня закінчення
відповідного строку їх перебування у
зв'язку з відсутністю коштів або
втратою паспортного документа можуть
добровільно повернутися в країну
походження або третю країну, у тому
числі за сприяння міжнародних
організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» встановлено, що
іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки.

Щодо підсудності вказаного позову
судом враховано наступне.

Згідно ч.1 ст.18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні адміністративні справи
щодо примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

При цьому, як було роз'яснено
інформаційним листом Вищого
Адміністративного суду України від
13.06.2013 року № 844/12/13-13 позивачем у
справах про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України може бути
Державна міграційна служба України
безпосередньо або її територіальні
органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України територіальним
органом чи підрозділом Державної
міграційної служби України відповідно
до частини першої статті 183-5 Кодексу
адміністративного судочинства
України подається до
адміністративного суду за
місцезнаходженням цього органу або за
місцезнаходженням пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які незаконно
перебувають на території України,

Згідно ст. 183-5 КАС України позовні заяви
іноземців та осіб без громадянства
щодо оскарження рішень про їх
примусове повернення в країну
походження або третю країну, а також
позовні заяви центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України подаються до
адміністративного суду за
місцезнаходженням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу охорони державного
кордону чи Служби безпеки України або
за місцезнаходженням пункту
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що
територіально позивач знаходиться у м.
Фастів Київської області, суд вважає
дотриманими правила територіальної
підсудності.

Згідно ст.183-5 КАС України позовні заяви
іноземців та осіб без громадянства
щодо оскарження рішень про їх
примусове повернення в країну
походження або третю країну, а також
позовні заяви центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України розглядаються судом у
п'ятиденний строк з дня надходження
позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим
той факт, що іноземний громадянин
знаходиться на території України
незаконно, ухиляється від виїзду з
України, законних підстав перебування
його на території України судом не
встановлено, у зв'язку з чим суд вважає
заявлені позовні вимоги законними та
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ч.2 ст.256 КАС України суд, який
прийняв постанову, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або з власної
ініціативи може ухвалою в порядку
письмового провадження або зазначаючи
про це в постанові звернути до
негайного виконання постанову про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства.

Керуючись ст. ст. 23-25 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», ст. ст. 18, 162, 183-5, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, СУД -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Фастівського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області до
ОСОБА_3 про примусове видворення з
України - задовольнити.

Примусово видворити з України
громадянина В'єтнаму ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця місто Дананг,
В?єтнам.

Допустити негайне виконання постанови
суду.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до Фастівського міськрайонного суду
Київської області апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.С.Зуй