Справа № 495/9718/13-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

23 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 495/9718/13-а

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції:
Чебан Н.В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та
Ступакової І.Г.,

при секретарі - Тропанець О.В.,

за участю: представника прокуратури -
Котелевського Олексія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою заступника
Білгород-Дністровської міжрайонного
прокурора на постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 лютого 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про визнання
неправомірними дії та визнання
неправомірною відмову у призначенні та
виплаті пенсії, стягнення моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України
(далі - УПФУ) в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про визнання дії
протиправними, визнання відмову у
перерахунку пенсії з 01 січня 2013 року по
08 квітня 2013 року неправомірною та
незаконною, просив зобов'язати
провести доплату до пенсії по
інвалідності за період з 01 січня 2013
року по 08 квітня 2013 року в розмірі 3029
грн. та стягнути з відповідача
заподіяну моральну шкоду в розмірі 2000
грн. і 100 грн. витрат на послуги
адвоката.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на несвоєчасно повідомлення
його про встановлення Законом України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб" нового розміру
пенсії для інвалідів І групи Великої
Вітчизняної війни.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 лютого 2014 року у задоволені
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
заступником Білгород-Дністровської
міжрайонної прокуратури подана
апеляційна скарга, в якій зазначається,
що вказана постанова ухвалена з
порушенням норм матеріального права,
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області, є інвалідом великої
Вітчизняної війни І групи "А" та
отримував пенсію відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування".

У квітні 2013 року на підставі поданої
заяви від 08 квітня 2013 року відповідачем
було переведено ОСОБА_2 на пенсію по
інвалідності відповідно Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ".

Позивач вважає строки такого
перерахунку пенсії неправомірними,
оскільки Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.04.2012 № 355 "Про
збільшення розмірів пенсій,
призначених відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" Уряд України
постановив, що з 01 січня 2013 року
підвищення до пенсій для всіх
категорій, визначених у Законі України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служи, та
деяких інших осіб", встановлюється у
розмірі 35 %. Зазначені зміни призвели до
того, що розмір пенсії по інвалідності
відповідно Закону України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ" більше ніж
ту, що він отримує.

На думку позивача територіальний орган
Пенсійного фонду був зобов'язаний
своєчасно повідомити його про внесення
змін в чинне законодавство, у зв'язку з
чим він звернувся до суду та наполягав,
що має право на перерахунок пенсії саме
з 01 січня 2013 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач набув право
на перерахунок пенсії з 01 травня 2013
року, відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 13.03.2013 року № 151,
якою внесено зміни до постанови
Кабінету Міністрів України від 28 липня
2010 р. № 656 "Про встановлення щомісячної
державної адресної допомоги до пенсії
інвалідам війни та учасникам бойових
дій", а тому його права порушені не були.
Також, суд вважав, що відповідач у
спірних правовідносинах діяв
правомірно, тому позовні вимоги визнав
необґрунтованими та відмовив у їх
задоволені.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції правильним,
однак вважає необхідним зазначити
наступне.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Також, відповідно до статті 4 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
ветеранами війни є особи, які брали
участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Так, згідно до ст. 7 вказаного Закону, до
інвалідів війни належать особи з числа
військовослужбовців діючої армії та
флоту, партизанів, підпільників,
працівників, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва, захворювання, одержаних під
час захисту Батьківщини, виконання
обов'язків військової служби
(службових обов'язків) чи пов'язаних з
перебуванням на фронті, у
партизанських загонах і з'єднаннях,
підпільних організаціях і групах та
інших формуваннях, визнаних такими
законодавством України, в районі
воєнних дій, на прифронтових дільницях
залізниць, на спорудженні оборонних
рубежів, військово-морських баз та
аеродромів у період громадянської та
Великої Вітчизняної воєн або з участю в
бойових діях у мирний час.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 9 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" учасниками
війни вважаються військовослужбовці,
які проходили військову службу у
Збройних Силах, військах і органах
Міністерства внутрішніх справ,
Комітету державної безпеки колишнього
Союзу РСР чи в арміях його союзників у
період Великої Вітчизняної війни 1941-1945
років та війни 1945 року з
імперіалістичною Японією або
навчались у цей період у військових
училищах, школах і на курсах.

Окремо гарантії та права ветеранів та
інвалідів війни, які мають право на
пенсійне забезпечення, визначено
Законами України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту "в" частини 1
статті 1-2 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" право на пенсійне забезпечення на
умовах цього Закону мають звільнені зі
служби особи із числа
військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, органів
державної безпеки і внутрішніх справ
колишнього Союзу РСР, Національної
гвардії України, Прикордонних військ
України, військ цивільної оборони
України.

На підставі статті 18 зазначеного
Закону пенсії по інвалідності особам,
які мають право на пенсію за цим
Законом, призначаються в разі, якщо
інвалідність настала в період
проходження ними служби або не пізніше
трьох місяців після звільнення зі
служби, або якщо інвалідність настала
пізніше тримісячного терміну після
звільнення зі служби.

Статтею 21 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" визначено, що пенсії по
інвалідності військовослужбовцям,
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом призначаються інвалідам війни
І групи у розмірі 100 процентів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.04.2012 № 355 "Про збільшення розмірів
пенсій, призначених відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" Уряд України постановив, що з 01
січня 2013 року підвищення до пенсій для
всіх категорій, визначених у Законі
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служи, та
деяких інших осіб", встановлюється у
розмірі до 35 %.

Таким чином, у разі якщо позивач
отримував пенсію відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", то з 01 січня 2013
року мав би право на перерахунок раніше
призначеної пенсії.

Однак, в даному випадку, позивач не
згоден з діями Пенсійного органу під
час переведення, його, як особи, яка має
одночасно право на різні види пенсії, з
одного виду пенсії на інший.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особі, яка має одночасно
право на різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Також, згідно ч. 3 ст. 45 цього Закону,
переведення з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
на підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду.

Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" затверджено Постановою
правління Пенсійного фонду України
25.11.2005 року № 22-1 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005
року за № 1566/11846.

Пунктом 1.5 зазначеного Порядку
встановлено, що заява про переведення з
одного виду пенсії на інший подається
пенсіонером особисто або його законним
представником до органу, що призначає
пенсію, за місцем перебування на обліку
як одержувача пенсії.

Днем звернення за призначенням пенсії
вважається день прийняття органом, що
призначає пенсію, відповідної заяви
(п.1.7 Порядку).

Таким чином, переведення з одного виду
пенсії на інший, здійснюється за
зверненням застрахованої особи
(особливо або за дорученням) до органів
Пенсійного фонду за відповідною заявою
з одночасним поданням документів,
передбачених статтею 45 Закону, про що
йшлося вище.

Як вбачається з матеріалів справи, та
не заперечувалося сторонами, що в
квітні 2013 року, на підставі поданої
заяви від 08 квітня 2013 року,
відповідачем було своєчасно
переведено ОСОБА_2 на пенсію по
інвалідності відповідно Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ".

Таким чином, колегія суддів
погоджується, що відповідач в даному
випадку діяв правомірно.

Щодо посилання позивача про обов'язок
Пенсійного фонду повідомляти його про
зміни у чинному законодавстві, що
порозводять до підвищення розмірів
різних пенсій, то колегія суддів
зазначає наступне.

Положеннями статті 5 Закону України
"Про інформацію" регламентовано, що
кожен має право на інформацію, що
передбачає можливість вільного
одержання, використання, поширення,
зберігання та захисту інформації,
необхідної для реалізації своїх прав,
свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Пунктом 1 статті 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
передбачено, що розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Частинами 1 та 2 статті 19 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
визначено, що запит на інформацію - це
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.

Відповідно до пункту 11 частини 2 статті
64 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виконавча дирекція
Пенсійного фонду зобов'язана письмово
інформувати застрахованих осіб про
набуття права на призначення пенсії і
порядок її призначення, про
призначення або відмову в призначенні
пенсії, її розмір, порядок виплати, а
також про можливість та умови переходу
на інший вид пенсії та порядок
оскарження рішень виконавчих органів
Пенсійного фонду.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що інформування позивача про
умови переходу на інший вид пенсії
можливий лише на вимогу застрахованої
особи.

Судом першої інстанції було
встановлено, що до квітня 2013 року
позивач до Пенсійного органу не
звертався, а тому твердження позивача
та доводи апеляційної скарги про
порушення відповідачем вимог пункту 11
частини 2 статті 64 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" є безпідставними.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для стягнення з
відповідача моральної шкоди та витрат
на правову допомогу.

Підсумовуючи все викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими, а
тому суд першої інстанції правомірно
відмовив у їх задоволенні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки ґрунтуються на невірному
трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
Білгород-Дністровської міжрайонного
прокурора - залишити без задоволення, а
постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяті днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 29 вересня 2014 року.

Головуючий:

Судді: