Справа № 826/8108/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2014 року № 826/8108/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради про визнання протиправними дій,
зобов'язати вчинити дії
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міської ради (далі по тексту -
відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправними дії
відповідача щодо порушення процедури
розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо отримання у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0,10 га в межах міста Києва;
- зобов'язати відповідача розглянути
подане Позивачем зазначене клопотання
на пленарному засіданні міської ради, у
відповідності до норм чинного
законодавства відповідно до вимог
положень частини сьомої статті 118
Земельного кодексу України із
прийняттям аргументованого законного
рішення.

У судовому засіданні 19 червня 2014 року
представник позивача підтримав
адміністративний позов в повному
обсязі та зазначив, що вважає відповідь
Департаменту земельних ресурсів
України, надану за дорученням
Київської міської ради
неаргументованою та такою, що не
відповідає нормам чинного
законодавства, мотивуючи позовні
вимоги тим, що клопотання повинно бути
винесено на розгляд сесії Київської
міської ради, за наслідками розгляду
якого приймається рішення про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивована відмова у його
наданні.

Представник відповідача у судове
засідання 19 червня 2014 року не з'явився,
письмових заперечень проти позову до
суду не надав, хоча про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи підтверджують, що у
березня 2014 рок ОСОБА_1 звернувся до
Київської міської ради із заявою від 25
березня 2014 року, в якій просив
визначити без його погодження та
виділити йому земельну ділянку
орієнтовним розміром до 0,10 га в межах
міста Києва з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд; надати дозвіл на розробку
проекту землеустрою по відведенню
земельної ділянки орієнтовною площею
0,10 га по передачі його безоплатно у
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

До вказаної заяви позивач додав копії
наступних документів: копія паспорта
та ідентифікаційного коду; графічних
матеріалів; копія договору доручення
від 25 березня 2014 року № 83/03/14.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1
Департаментом земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), за дорученням
Київської міської ради листом від 16
квітня 2014 року № 05702-08/113-3-1320 позивача
повідомлено про те, що до компетенції
Департаменту земельних ресурсів
відповідно до Положення про
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради, затвердженого рішенням Київської
міської ради від 19 грудня 2002 року № 182/342
не відносяться повноваження щодо
ведення обліку земельних ділянок, не
наданих у власність чи користування. У
зв'язку з чим, департамент не може
надати запитувану інформацію.

Порядок набуття та реалізації права на
землю громадянами встановлений у
розділі IV Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої
статті 116 Земельного кодексу України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118
Земельного кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян особами, які
мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Виходячи з наведених правових норм
вбачається, що право отримання дозволу
на розроблення проекту землеустрою,
може бути реалізовано громадянами у
встановленому законом порядку, зокрема
необхідним є подання відповідного
клопотання, у якому зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри, додавши до
нього графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки та інші документи,
визначені Земельним кодексом України.

В свою чергу, орган місцевого
самоврядування, який розглядає на
пленарному засіданні клопотання,
повинен встановити відповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

В даному випаду, відповідачем не
надано доказів розгляду клопотання
позивача, в якому останній просить,
визначити без його погодження та
виділити йому земельну ділянку
орієнтовним розміром до 0,10 га в межах
міста Києва з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд; надати дозвіл на розробку
проекту, на пленарному засіданні.

При цьому, дослідивши зміст листа
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 16 квітня 2014 року №
05702-08/113-3-1320 судом встановлено, що
визначені позивачем у клопотанні
питання про визначення без його
погодження та виділення йому земельну
ділянку орієнтовним розміром до 0,10 га в
межах міста Києва не розглядалось.

Відповідь Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) від 16 квітня
2014 року № 05702-08/113-3-1320 не містить
інформації про визначення без його
погодження та виділення йому земельної
ділянки, мотивованої відмови у наданні,
інформації про не прийняття до
розгляду, або повернення такого
клопотання позивачу на доопрацювання.

Суд звертає увагу, що на адресу
відповідача направлявся судовий запит
про надання пояснень з приводу
розгляду клопотання позивача та
надання відповіді, проте відповідачем
вимоги суду не виконані, документи та
/або пояснення не надані.

Як встановлює частина друга статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну
норму, Окружний адміністративний суд
міста Києва вважає, що для повного
захисту прав, свобод та інтересів
позивача в рамках даного
адміністративного спору необхідно
вийти за межі позовних вимог та
зобов'язати Київську міську раду
(Київської міської державної
адміністрації) повторно розглянути
клопотання ОСОБА_1 від 25 березня 2014 року
про визначення без його погодження та
виділення йому земельної ділянки у
встановленому порядку.

Позовні вимоги про визнання
незаконними дій відповідача стосовно
охоронюваних законом прав позивача,
також не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем не вказано, які саме
права порушено з боку відповідача та
якими посадовими особами, а також які
саме дії чи бездіяльність є
протиправними.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведена обґрунтованість прийняття
спірного рішення з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи за межі
позовних вимог та з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Київську міську раду у
встановленому порядку повторно
розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25
березня 2014 року про визначення без його
погодження та виділення йому земельної
ділянки.

В решті вимог відмовити.

Судові витрати в сумі 36,54 грн. присудити
на користь ОСОБА_1 за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник