Справа № 804/15747/13-а
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2014 рокусправа № 804/15747/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Баранник
Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року у справі №804/15747/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
"ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача : Головне
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування карток, рішення про
коригуваня митної вартості товару та
зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача: Головне
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування карток відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 04.10.2013 № 110010000/2013/00252,
від 04.10.2013 № 110010000/2013/00255, від 06.10.2013 №
110010000/2013/00265, від 07.10.2013 № 110010000/2013/00279,
від 07.10.2013 № 110010000/2013/00280, від 07.10.2013 №
110010000/2013/00281, від 07.10.2013 № 110010000/2013/00278,
від 08.10.2013 № 110010000/2013/00292, від 08.10.2013 №
110010000/2013/00293, від 08.10.2013 № 110010000/2013/00290,
від 08.10.2013 № 110010000/2013/00298, від 08.10.2013 №
110010000/2013/002288, від 09.10.2013 № 110010000/2013/00300,
від 09.10.2013 № 110010000/2013/00302, від 10.10.2013 №
110010000/2013/00305, від 11.10.2013 № 110010000/2013/00307, від
14.10.2013 № 110010000/2013/00308, від 14.10.2013 №
110010000/2013/00310, від 17.10.2013 № 110010000/2013/00313, від
18.10.2013 № 110010000/2013/00324, від 18.10.2013 №
110010000/2013/00318, від 18.10.2013 № 110010000/2013/00319, від
18.10.2013 № 110010000/2013/00322, від 19.10.2013 №
110010000/2013/00329, від 19.10.2013 № 110010000/2013/00331, від
19.10.2013 № 110010000/2013/00330, від 19.10.2013 №
110010000/2013/00332, від 21.10.2013 № 110010000/2013/00337, від
21.10.2013 № 110010000/2013/00338, від 25.10.2013 №
110010000/2013/00359, від 25.10.2013 р № 110010000/2013/00361,
від 28.10.2013 № 110010000/2013/00370, від 28.10.2013 №
110010000/2013/00371; визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 04.10.2013 №
110010000/2013/600274/1, від 04.10.2013 № 110010000/2013/600275/1,
від 06.10.2013 № 110010000/2013/600283/1, від 07.10.2013
№ 110010000/2013/600297/1, від 07.10.2013 №
110010000/2013/600298/1, від 07.10.2013 № 110010000/2013/600299/1,
від 07.10.2013 № 110010000/2013/600296/1, від 08.10.2013 №
110010000/2013/600313/1, від 08.10.2013 № 110010000/2013/600312/1,
від 08.10.2013 № 110010000/2013/600308/1, від 08.10.2013 №
110010000/2013/600313/1, від 08.10.2013 № 110010000/2013/600316/1,
від 08.10.2013 № 110010000/2013/600306/1, від 09.10.2013 №
110010000/2013/600318/1, від 09.10.2013 № 110010000/2013/600319/1,
від 09.10.2013 № 110010000/2013/600320/1, від 10.10.2013
№ 110010000/2013/600322/1, від 11.10.2013 №
110010000/2013/600324/1, від 14.10.2013 №
110010000/2013/600326/1, від 16.10.2013 № 110010000/2013/600327/1,
від 17.10.2013 № 110010000/2013/600330/1, від 18.10.2013 №
110010000/2013/600345/1, від 18.10.2013 № 110010000/2013/600338/1,
від 18.10.2013 № 110010000/2013/600339/1, від 18.10.2013 №
110010000/2013/600340/1, від 19.10.2013 № 110010000/2013/600347/1,
від 19.10.2013 № 110010000/2013/600349/1, від 19.10.2013 №
110010000/2013/600348/1, від 19.10.2013 № 110010000/2013/600350/1,
від 21.10.2013 № 110010000/2013/600355/1, від 21.10.2013 №
110010000/2013/600356/1, від 25.10.2013 № 110010000/2013/600366/1,
від 25.10.2013 № 110010000/2013/600367/1, від 28.10.2013 №
110010000/2013/600376/1, від 28.10.2013 № 110010000/2013/600377/1;
зобов'язання Дніпропетровську митницю
Міндоходів надати висновок до
Головного управління Державної
казначейської служби в
Дніпропетровській області про
повернення Публічному акціонерному
товариству «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС»
надмірно сплаченої суми податку на
додану вартість у розмірі - 4243720,36 грн.,
шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача; та зобов'язання
Дніпропетровську митницю Міндоходів
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем неправомірно прийняте
рішення про коригування митної
вартості та картку відмови, оскільки
позивач підтвердив митну вартість
ввезеного товару належними
документами, які повністю
підтверджують застосування першого
методу за ціною контракту для митного
оформлення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 грудня 2013р. позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовані оскаржені картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення; визнано
протиправними та скасовані рішення про
коригування митної вартості;
зобов'язано Дніпропетровську митницю
Міндоходів здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідачем було подано апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Так у скарзі зазначено, що
позивачем не було надано митному
органу експортні декларації країни
відправлення, документів від виробника
(прас-листів, каталоги, специфікації) на
підтвердження митної вартості товару,
заявлена декларантом вартість товару
не відповідає світовому рівню цін з
урахуванням посередницького характеру
зовнішньоекономічного контракту,
надана копія контракту між компанією
продавця та ОАЛ «Угольная компанія
«Кузбассразрезугол» на містить
відомостей щодо вартісних показників,
а надані платіжні доручення в
іноземній валюті містили посилання на
декілька інвойсів за якими здійснено
поставки, що унеможливлювало
кореспондування сум здійснених оплат
із сумами інвойсів за якими товар
випущено у вільний обіг, а також не було
надано комерційні документи
відповідно до гр. 23.

У судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити з
підстав в ній викладених.

Представник позивача щодо апеляційної
скарги заперечив, у її задоволенні
просив відмовити.

Заслухавши представників сторін,
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2013 між
компанією «UnicoalAG» (продавець) та ПАТ
«ЄВРАЗ Баглійкокс» (покупець) укладено
контракт № U-2013.60.993.01 на поставку
вугілля.

У відповідності до пункту 3.1 контракту
від 01.02.2013 року № U-2013.60.993.01 поставка
товару здійснюється на умовах поставки
DAP станція Соловей на
російсько-українському кордоні, згідно
Інкотермс - 2010.

Відповідно до пункту 4.1 контракту від
01.02.2013 року №U-2013.60.993.01, ціни на товар
обумовлюються у додатках до даного
контракту, які є його невід'ємною
частиною.

Додатками від 27.08.2013р. № 12 та № 13 та від
30.08.2013 року № 16 до
зовнішньоекономічного контракту від
01.02.2013 року №11-2013.60.993.01 встановлена ціна
товару - 108,80 доларів США за 1 метричну
тону. Крім того, встановлено, що
поставки здійснюється на умовах DАР
станція Соловей, російсько-український
кордон, згідно Інкотермс - 2010.

Позивачем протягом жовтня 2013 звертався
до відповідача для митного оформлення
товару у кількості 26 231,70 тон (вугілля
кам'яне бітумінозне, коксівне,
неагломероване - вугільний концентрат
марки КС) за ціною контракту, разом із
митними деклараціями до митного
оформлення для підтвердження митної
вартості задекларованого товару
подавались декларації митної вартості,
зовнішньоекономічний контракт, картки
обліку особи, накладні ЦІМ/УМВС,
рахунки-фактури (інвойси), контракт від
01.02.2013 року №U-2013.60.993.01, доповнення до
контракту від 27.08.2013 №№12,13, 30.08.2013 №16,
договір про надання послуг митного
брокера, довідка про декларування
валютних цінностей, ліцензія на імпорт
товарів, декларація про проходження
товару, сертифікати якості, копії
митних декларацій країни походження.

Відповідачем, відповідно до вимог ст. 53
МК України були витребувані додаткові
документи: виписки з бухгалтерської
документації, рахунки про здійснення
платежів тратім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом),
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару, договір
із третіми особами, пов'язаними з
договором про поставку товарів, митна
вартість яких визначається, висновки
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціальними
експертними організаціями та/або
інформація біржових організацій.

Витребування додаткових документів
зумовило наступне: згідно
зовнішньоекономічного контракту від
01.02.2013 року № U- 2013.60.993.01 та інвойсів,
умови поставки - DAP з/д станція Соловей.
Згідно графи 20 митної декларації умови
поставки - DAPUA cm. Тополі; заявлену
поставку здійснено за
зовнішньоекономічним контрактом від
01.02.2013 року Ns U-2013.60.993.01. Але на
залізничних накладних у графі 2
вказаний договір U- 2012.10.437.00.01 та №
експортної митної декларації. За
допомогою ЄАІС ДМСУ здійснено перегляд
електронної копії експортної митної
декларації країни відправлення, у якій
зазначено зовнішньоекономічний
контракт - U-2012.10.437.00.01 від 13.12.2011 року, що
унеможливлює ідентифікацію даної
партії товару; в інвойсах відсутні
реквізити додаткових угод та дати
додатків до зовнішньоекономічного
контракту від 01.02.2013року№ U-2013.60.993.01;
виявлені розбіжності у якісних
показниках щодо виходу летючих
речовин, зазначених у додатках до
контракту від 01.02.2013 року № U-2013.60.993.01 у
сертифікатах якості на товар, що
унеможливлює ідентифікацію даної
партії товару; за допомогою ЄАІС ДМСУ
здійснено перегляд електронної копії
експортної митної декларації країни
відправлення, що не була надана до
митного оформлення, № 10608010/270913/0001520,
(яка вказана у сертифікаті якості від
05.10.2013 року № Ф- 1169, від 08.10.2013 № Ф-1181) -
відсутні умови поставки».

Із зазначеними записами декларант був
ознайомлений, зазначив, що наведені
підстави митного органу не дають
підстави для витребування додаткових
документів.

Декларантом було зазначено, про
допущену декларантом помилку відносно
станції призначення та виправлено її в
подальшому. Також надано договір з
третіми особами 13.12.2011 між ВАТ
«Вугільна компанія
«Кузбасразрезвугілля» (продавець) та
компанією «Unicoal AG» (покупець) укладено
контракт № U-2012.10.437.00.01 на поставку
товару (енергетичне вугілля, кокс,
коксівне вугілля, тощо). Вказаний
договір не містить інформації щодо
ціни контракт, кількості товару та
банківських реквізитів. Надано лист
компанії «UnicoalAG», в якому зазначено про
те, що вся інформація щодо ціни, суми
контракту, кількості товару,
банківських реквізитів є комерційною
таємницею.

Відповідач, враховуючи у сукупності,
подані документи у підтвердження
заявленої митної вартості, прийняті
рішення про коригування митної
вартості товарів (за ціною договору
щодо подібних товарів - 2-б) та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, які є
предметом оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем правомірно визначено митну
вартість товару за основним методом, що
підтверджується належними
документами, натомість відповідач не
довів правомірність своїх дій під час
коригування митної вартості товару.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49
МК України).

Відповідно до ст. 51 МК України, митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до гл. 9 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 52 МК України,
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

У ст. 53 МК України передбачено, що
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Разом з тим, у ст. 53 Кодексу передбачено,
що у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Крім того, у разі якщо орган доходів і
зборів має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу органу доходів і
зборів, крім документів, зазначених у
частинах другій та третій цієї статті,
подає (за наявності) такі документи: 1)
виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Судом встановлено, що позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Водночас, після проведення
консультацій з відповідачем, під час
яких остання сформувала вимогу щодо
необхідності подання додаткових
документів, перелік яких не виходить за
рамки, передбачені ст. 53 МК України,
позивачем не було надано митниці
витребуваних додаткових документів на
підтвердження числових значень
складових митної вартості товарів, що
унеможливило визначення відповідачем
митної вартості товару за першим
методом - ціною договору.

Витребування додаткових документів
зумовило наступне: згідно
зовнішньоекономічного контракту від
01.02.2013 року № U- 2013.60.993.01 та інвойсів,
умови поставки - DAP з/д станція Соловей.
Згідно графи 20 митної декларації умови
поставки - DAPUA cm. Тополі; заявлену
поставку здійснено за
зовнішньоекономічним контрактом від
01.02.2013 року Ns U-2013.60.993.01. Але на
залізничних накладних у графі 2
вказаний договір U- 2012.10.437.00.01 та №
експортної митної декларації. За
допомогою ЄАІС ДМСУ здійснено перегляд
електронної копії експортної митної
декларації країни відправлення, у якій
зазначено зовнішньоекономічний
контракт - U-2012.10.437.00.01 від 13.12.2011 року, що
унеможливлює ідентифікацію даної
партії товару; в інвойсах відсутні
реквізити додаткових угод та дати
додатків до зовнішньоекономічного
контракту від 01.02.2013року№ U-2013.60.993.01;
виявлені розбіжності у якісних
показниках щодо виходу летючих
речовин, зазначених у додатках до
контракту від 01.02.2013 року № U-2013.60.993.01 у
сертифікатах якості на товар, що
унеможливлює ідентифікацію даної
партії товару; за допомогою ЄАІС ДМСУ
здійснено перегляд електронної копії
експортної митної декларації країни
відправлення, що не була надана до
митного оформлення, № 10608010/270913/0001520,
(яка вказана у сертифікаті якості від
05.10.2013 року № Ф- 1169, від 08.10.2013 № Ф-1181) -
відсутні умови поставки».

Так позивачем не було надано митному
органу документів від виробника
(прас-листів, каталоги, специфікації) на
підтвердження митної вартості товару,
заявлена декларантом вартість товару
не відповідає світовому рівню цін з
урахуванням посередницького характеру
зовнішньоекономічного контракту,
надана копія контракту між компанією
продавця та ОАЛ «Угольная компанія
«Кузбассразрезугол» проте договір не
містить інформації щодо ціни контракт,
кількості товару та банківських
реквізитів на містить відомостей щодо
вартісних показників, а надані
платіжні доручення в іноземній валюті
містили посилання на декілька інвойсів
за якими здійснено поставки, що
унеможливлювало кореспондування сум
здійснених оплат із сумами інвойсів за
якими товар випущено у вільний обіг, а
також не було надано комерційні
документи відповідно до гр. 23.

Судом не береться до уваги твердження
позивача про відсутність необхідності
подавати будь-які додаткові документи
на підтвердження митної вартості
товарів оскільки згідно зі ст. 318 МК
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль здійснюється
виключно органами доходів і зборів
відповідно до цього Кодексу та інших
законів України. Митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи. Також, зі змісту ст. 54 МК України
випливає, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості під час кожного конкретного
оформлення товарів, які ввозяться на
митну територію України. З урахуванням
наведеного, декларант зобов'язаний
подавати обов'язкові та додаткові
документи під час кожного митного
оформлення товарів.

Так в постанові Верховного суду
України від 10.04.2012 року № 21-52а12
зазначено, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості і з цією метою мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України. Митниця може вимагати, а
суб'єкт господарювання має надати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару. Надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог митного
органу щодо підтвердження митної
вартості товарів. Аналогічна позиція
викладена і в постанові Верховного
Суду України від 16.01.2012 року № 21-377а11, де
зазначено, що митний орган має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

У зв'язку із обґрунтованими сумнівами
щодо заявленої митної вартості товару
митний орган витребував у декларанта
додаткові документи, передбачені
законодавством, з проведенням
процедури консультацій з декларантом.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильними дії відповідача, що
неподання декларантом витребуваних
митним органом додаткових документів
надає право митному органу визначити
митну вартість задекларованого товару
на підставі наявних відомостей,
документів, наданих позивачем
відповідно вимог ст.57 МК України,
оскільки, заявлені позивачем відомості
щодо митної вартості імпортованого
товару - документи, подані декларантом
до митного контролю та митного
оформлення ставлять під сумнів
достовірність інформації про заявлену
митну вартість товарів за ціною
господарської операції.

Стосовно наявності підстав для
застосування митним органом другого
методу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно ч.3 ст.58 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за основним згідно
з положеннями статті 57 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59-64 МК
України.

При цьому кожний наступний метод
застосовується послідовно, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Виходячи з наведеного та ненадання
позивачем при митному оформленні
митному органу належних та допустимих
доказів щодо об'єктивно підтвердженої
митної вартості товару, відповідач мав
підстави для визначення митної
вартості товару за наявними
документами, при визначені митної
вартості товару за 2 методом.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що використовуючи владні
управлінські функції при визначенні
митної вартості товару, митний орган
діяв в порядку черговості послідовного
використання методів, передбачених
статтями 59-61 Митного кодексу України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 грудня 2013 року у справі №804/15747/13-а за
позовом Публічного акціонерного
товариства "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС" до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача : Головне
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування карток, рішення про
коригування митної вартості товару та
зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення. Відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 03
жовтня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
А.А. Щербак

З оригіналом згідно

Помічник судді
В.Ю. Антіпова