Справа № 826/10680/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 вересня 2014 року № 826/10680/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Гарника К.Ю., суддів
Катющенка В.П., Кобилянського К.М.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства соціальної політики
України про визнання незаконним та
скасування наказу В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства соціальної політики
України (далі по тексту - відповідач) в
якому просить визнати незаконним та
скасувати наказ Міністерства
соціальної політики України від 18
липня 2014 року № 66кс «Про оголошення
догани».

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 липня 2014 року відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/10680/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 12 серпня 2014 року.

У судовому засіданні 12 серпня 2014
року позивач підтримав
адміністративний позов в повному
обсязі, просив суд задовольнити його.
Представники відповідача заперечили
проти позовних вимог.

Також, заявлена вимога про
забезпечення позову шляхом зупинення
дії наказу Міністерства соціальної
політики України від 18 липня 2014 року №
66кс «Про оголошення догани» залишена
без розгляду у зв'язку з несплатою
судового збору.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1
обіймає посаду директора Київського
міського центру зайнятості згідно
наказу Міністерства соціальної
політики України від 16 березня 2011 року
№ 125к.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
липня 2014 року № 66 кс «Про
оголошення догани» ОСОБА_1 оголошено
догану за неналежне та несвоєчасне
виконання посадових обов'язків,
визначених пунктом 8 Положення про
Київський міський центр зайнятості.

Підставою для вищезазначеного наказу
визначено статті 147-147-1 Кодексу законів
про працю України, лист Державного
центру зайнятості від 16 липня 2014 року №
ДЦ-001-4639/0/6-14 та пояснення ОСОБА_1.

Згідно листа Державного центру
зайнятості від 16 липня 2014 року №
ДЦ-001-4639/0/6-14 директор Державного центру
зайнятості звернувся до Міністра
соціальної політики України із
поданням про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
директора Київського міського центру
зайнятості ОСОБА_1, у вигляді
оголошення догани за неналежне та
несвоєчасне виконання посадових
обов'язків, відсутність контролю за
роботою підлеглих. В обґрунтування
зазначено, що під час розгляду
звернення Державної фінансової
інспекції в місті Києві від 19 травня 2014
року № 26-06-14-14/6618 про надання
інформації, Державним центром
зайнятості встановлено, що ряд
виявлених Державною фінансовою
інспекцією в місті Києві порушень в
діяльності Київського міського центру
зайнятості допущені та тривають.

Матеріали справи свідчать, що протягом
січня - березня 2014 року Державною
фінансовою інспекцією в м. Києві
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Київського міського центру зайнятості
за період з 01 січня 2012 року по 01 січня 2014
року, за результатом якої встановлено
ряд порушень про що складено акт
ревізії від 03 квітня 2014
року № 06-30/857.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, скаржник
зазначає, що при розгляді питання щодо
застосування дисциплінарного
стягнення не було враховано пояснення
позивача, в яких вказувалось на
відсутність фактів порушення
законодавства Київським міським
центром зайнятості.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в
даному провадженні предметом
дослідження є правомірність
застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
оголошення догани, а не правомірність
висновків Державної фінансової
інспекції у місті Києві, що викладені в
акті перевірки від 03 квітня 2014 року №
06-30/857 та вважає за необхідним зазначити
наступне.

За загальним правилом будь-яке
застосування стягнення за порушення
трудової дисципліни до особи (як у
відносинах публічної служби, так і у
звичайних трудових відносинах) має
бути обґрунтованим, тобто, мати чітко
вказану, передбачену або Кодексом
законів про працю України, або Законом
України "Про державну службу".

Спеціальним законодавчим актом у сфері
проходження публічної служби є Закон
України "Про державну службу", який
регулює суспільні відносини, які
охоплюють діяльність держави щодо
створення правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу та визначає
загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про державну службу" державна служба
ґрунтується на таких основних
принципах: служіння народу України;
демократизму і законності; гуманізму і
соціальної справедливості; пріоритету
прав людини і громадянина;
професіоналізму, компетентності,
ініціативності, чесності, відданості
справі; персональної відповідальності
за виконання службових обов'язків і
дисципліни; дотримання прав та
законних інтересів органів місцевого і
регіонального самоврядування;
дотримання прав підприємств, установ і
організацій, об'єднань громадян.

Відповідно до статті 147 Кодексу законів
про працю України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана; звільнення.

Як зазначено у спірному наказі,
позивачем порушено пункт 8 Положення
про Київський міський центр
зайнятості, який визначає обов'язки та
права директора Київського міського
центру зайнятості, зокрема: директор
центру здійснює керівництво
діяльністю центру та несе персональну
відповідальність за діяльність
підпорядкованих центрів зайнятості, за
виконання покладених на центр завдань
та функцій, ефективну роботу центру,
цільове використання коштів Фонду в
межах затвердженого кошторису
видатків та додатково виділених
коштів, належне використання
виділеного у розпорядження центру
майна і матеріальних цінностей тощо.
Директор у межах своїх повноважень на
основі та на виконання актів
законодавства видає накази,
організовує і контролює їх виконання,
відповідно до законодавства про працю
та Закону України «Про державну
службу», вживає заходів заохочення і
накладає стягнення на працівників
центру та підпорядкованих центрів
зайнятості на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Прийом і звільнення працівників центру
здійснюється наказом директора центру;
начальників фінансово-аналітичного
відділу, інспекції по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення,
контрольно-ревізійного відділу,
директорів районних центрів
зайнятості, наказом директора центру
після погодженням з Державним центром
зайнятості.

Директор без доручення діє від імені
центру, представляє його інтереси у
взаємовідносинах з органами державної
влади та органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями,
об'єднаннями громадян тощо, укладає
договори, видає довіреності.

Матеріали справи свідчать, що
державним центром зайнятості було
встановлено, що ряд виявлених
Державною фінансовою інспекцією в
місті Києві порушень в діяльності
Київського міського центру зайнятості
мали місце та тривають нині.

Зокрема, внаслідок не приведення
змісту Положення про порядок
матеріального стимулювання
працівників Київського міського
центру зайнятості, затвердженого
наказом міського центру зайнятості від
06 грудня 2011 року № 305, в частині виплати
премії працівникам міського центру
зайнятості до Дня працівника
соціальної сфери у розмірі 100% до
святкових дат у відповідність до
наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 24
березня 2006 року № 86, зареєстрованого в
Мін'юсті 29 березня 2006 року за № 343/12217 (зі
змінами), органи ДФІ дійшли висновку
щодо завдання матеріальної шкоди Фонду
в розмірі 805942, 77 грн., що, як наслідок,
потягло звернення міського центру
зайнятості до суду, відволікання
працівників юридичної служби від
виконання інших покладених на них
завдань і функцій, а також інформування
Держфінінспекцією Кабінету Міністрів
України про таку переплату (лист від 13
червня 2014 року № 02-12/724).

Відповідно з Положення про юридичний
відділ Кримського республіканського,
обласних, Київського та
Севастопольського міських центрів
зайнятості, затвердженого наказом
Державного центру зайнятості від 28
серпня 2009 року № 60 (далі Положення № 60)
юридичний відділ є структурним
підрозділом Кримського
республіканського, обласного,
Київського та Севастопольського
міських центрів зайнятості (п.1.1
Положення). Основним завданням
юридичного відділу є організація
правової роботи, спрямованої на
правильне застосування, неухильне
дотримання та запобігання невиконанню
вимог законодавства, інших нормативних
актів центром зайнятості, керівництвом
та працівниками під час виконання
покладених на них завдань і
функціональних обов'язків, а також
представлення інтересів центру
зайнятості та Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в судах та інших
органах під час розгляду правових
питань і спорів ( п. 1.2 Положення).
Юридичний відділ підпорядковується
безпосередньо директору (п.1.3.
Положення).

Згідно пункту 3 Положення № 60 юридичний
відділ у разі виявлення
невідповідності проекту акта чи іншого
документа вимогам законодавства подає
заінтересованому структурному
підрозділу вмотивовані пропозиції
щодо приведення його у відповідність
із законодавством.

Однак, позивачем в порушення вимоги
пункту Примірного положення про центр
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласний, Київський і Севастопольський
міський центр зайнятості,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 22 листопада 2010 року № 374, та пункту 8
Положення про Київський міський центр
зайнятості не було забезпечено
здійснення контролю за діяльністю
підпорядкованого центру зайнятості,
виконання покладених на центр завдань
та функцій, та не забезпечено ефективну
роботу підрозділів Київського
міського центру зайнятості.

Крім того, в порушення пункту 8 розділу 1
Розподілу службових обов'язків між
директором, його першим заступником та
заступником, затвердженого наказом
Київського міського центру зайнятості
від 30 березня 2012 року № 76, позивачем не
забезпечено належну координацію
роботи юридичного відділу Київського
міського центру зайнятості з питань
організації правової роботи,
спрямованої на своєчасне внесення змін
до Положення про порядок матеріального
стимулювання працівників Київського
міського центру зайнятості,
затвердженого наказом міського центру
зайнятості від 06 грудня 2011 року
№ 305, в частині виплати премії
працівникам міського центру
зайнятості до Дня працівника
соціальної сфери; не забезпечено
належну координацію роботи юридичного
відділу Київського міського центру
зайнятості з питань організації
правової роботи, спрямованої на
правильне застосування законодавства,
що призвело до висновку ДФІ про втрати
(збитки) на загальну суму 195213, 74 грн.
(щодо порушення порядку відшкодування
КМЦЗ дотацій на працевлаштування
безробітних), та як наслідок потягло
звернення міського центру зайнятості
до суду.

Таким чином, позивачем порушено вимоги
пункту 8 Примірного положення про центр
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласний Київський і Севастопольський
міський центр зайнятості,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 22 листопада 2010 року № 374, та пункту 8
Положення про Київський міський центр
зайнятості в частині нездійснення
контролю за діяльністю
підпорядкованого центру зайнятості, не
виконання покладених на центр завдань
та функцій, та не забезпечено
ефективної роботи Київського міського
центру зайнятості, у тому числі, що
виявлені під час проведення перевірки
Державної фінансової інспекції в місті
Києві.

Судом встановлено, що позивачем
оскаржено пункти 2 та 3 вимоги Державної
фінансової інспекції в м. Києві від 16
травня 2014 року № 26-06-14/6599, за
результатом якої постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 липня 2014 року у справі № 826/7828/14
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано пункт 3
вимоги Державної фінансової інспекції
в м. Києві від 16 травня 2014 року №
26-06-14-14/6599 "Щодо усунення порушень,
виявлених ревізією". Проте, доказів
набрання законної сили вказаною
постановою суду не надано, відтак
встановлені обставини не можуть
братись судом як доказ у справі.

Також, позивачем зазначено, що
Київським міським центром зайнятості
вжито заходів щодо повернення коштів,
які були зайво сплачені внаслідок
завищення підрядними організаціями
вартості ремонтно-будівельних робіт.
Зокрема до ТОВ «Термосантехсервіс» та
ТОВ «Євростандарт ЛТД» в якості заходу
досудового врегулювання спору
направлено претензії. ТОВ
«Укрпромскло» в якості відшкодування
зайво сплачених коштів здійснено
поточний ремонт Київського міського та
районних центрів зайнятості за
обсягами робіт еквівалентних сумі
заборгованості (договір № 252 від 31
березня 2014 року). Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кандела»
добровільно відшкодовано суму 3452,55
грн., встановлену в ході проведення
ревізії, як завищену вартість
виконаних робіт (платіжне доручення №
39 від 02 квітня 2014 року); «Інститутом
підготовки кадрів підприємств
промисловості» повернуто надлишкові
перераховані кошти на навчання гр.
ОСОБА_2 в розмірі 416,08 грн. (Претензія від
13.06.2014 №08-6282); щодо порушення в частині
заподіяння шкоди в розмірі 4426,81 грн. під
час проведення розрахунків за
договорами від 04. вересня 2012 року № 983
та від 16 серпня 2013 року № 451, укладеними
між Київським міським центром
зайнятості та ТОВ «МЦФР «Україна»
повідомлено, що за результатами
розгляду листа Київського міського
центру зайнятості від 17.04.2014р. №08-4293
дане порушення усунуто, оскільки ТОВ
«МЦФР «Україна» 28 квітня 2014 року
добровільно повернуто суму коштів у
розмірі 4426,81 грн. на розрахунковий
рахунок Київського міського центру
зайнятості.

Колегія суддів звертає увагу, що в
даному провадженні не досліджується
питання правомірності висновків
Державної фінансової інспекції в місті
Києві за результатом проведеної
ревізії. Разом з тим, наведені в
сукупності доводи позивача та
відповідача свідчить про допущення
порушень законодавства Київським
міським центром зайнятості під час
ведення діяльності. Судом враховано, що
частина порушень усунута Київським
міським центром зайнятості, частина -
оскаржена в судовому порядку, проте
факт допущення та встановлення
порушень не спростовано ані позивачем
ані відповідачем.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті, суд вважає за необхідним
зазначити, що на позивача - як директора
Київського міського центру зайнятості
покладені обов'язки щодо керівництва
діяльністю центру та контроль за
виконанням покладених на центр завдань
та функцій.

Як свідчать матеріали справи,
Державною фінансовою інспекцією в
місті Києві встановлено ряд порушень в
діяльності Київського міського центру
зайнятості. Як встановлено, пунктом 8
Положення про Київський міський центр
зайнятості, директор несе персональну
відповідальність за діяльність
підпорядкованих центрів зайнятості, за
виконання покладених на центр завдань
та функцій, ефективну роботу центру,
цільове використання коштів Фонду в
межах затвердженого кошторису
видатків та додатково виділених
коштів, належне використання
виділеного у розпорядження центру
майна і матеріальних цінностей тощо.

Відповідно до статті 147 Кодексу законів
про працю України дисциплінарні
стягнення застосовуються органом,
якому надано право прийняття на роботу
(обрання, затвердження і призначення на
посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть
дисциплінарну відповідальність за
статутами, положеннями та іншими
актами законодавства про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами,
вищестоящими щодо органів, вказаних у
частині першій цієї статті.

Працівники, які займають виборні
посади, можуть бути звільнені тільки за
рішенням органу, який їх обрав, і лише з
підстав, передбачених законодавством.

Порядок застосування дисциплінарних
стягнень визначений статтею 149 Кодексу
законів про працю України. Зокрема, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Матеріали справи свідчать, що
позивачем надавались пояснення з
приводу порушень, викладених в акті
Державної фінансової інспекції у місті
Києві від 03 квітня 2014 року № 06-30/857,
наведене свідчить про дотримання
відповідачем приписів статті 147
Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 148 Кодексу законів
про працю України дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Вирішуючи питання дотримання строків
накладанням на позивача
дисциплінарного стягнення, суд
зазначає, що акт Державної фінансової
інспекції у місті Києві № 06-30/857, яким
встановлені порушення у діяльності
Київського міського центру зайнятості
датований 03 квітня 2014 року.

Листом Державної фінансової інспекції
у місті Києві від 19 травня 2014 року
№ 26-06-14-14/668 (вх. № 2251/0/4-14 від 23
травня 2014 року) Державний центр
зайнятості повідомлено про
встановлені під час ревізії порушення
та запропоновано посприяти
відшкодуванню завданих збитків та
усуненню невідшкодованих фінансових
порушень, а також притягненню до
відповідальності згідно з вимогами
чинного законодавства осіб, винних у
допущених порушеннях.

Відтак, саме 23 травня 2014 року є днем
виявлення проступку.

Судом встановлено та не спростовано
позивачем, що останній з 19 травня 2014
року по 06 червня 2014 року та з 16 червня 2014
року по 10 липня 2014 року перебував на
лікарняному, що унеможлювало
застосування до останнього
дисциплінарної відповідальності у
вигляді оголошення догани. Тому,
спірний наказ винесений 18 липня 2014 року
з урахуванням строків, встановлених
статтею 148 Кодексу законів про працю
України.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку,
що відповідачем у відповідності до
вимог чинного законодавства України
застосовано до позивача дисциплінарне
стягнення, а тому адміністративний
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, вважає
адміністративний позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити у повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
К.Ю. Гарник

Судді
В.П. Катющенко

К.М. Кобилянський