Справа № 466/1691/14а
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
Справа
№ 6148/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попко Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання
Корнієнко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 30.05.2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управлыння
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
прозобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О
В И В :

17 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного cуду м.
Львова з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Иевченківському районі м. Львова про
зобов'язання до вчинення дій, яким
просить зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
здійснити перерахунок належної до
виплати позивачу ОСОБА_1 пенсії за
віком з часу призначення такої за
даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку із
застосуванням положень ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо виплати пенсії за
минулий час.

Позовні вимоги мотивує тим, що після
звільнення із посади державного
службовця, 12 ютого 2014 року звернувся до
Управління Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі м. Львова за
призначенням пенсії державного
службовця, додав до заяви необхідні
документи, в тому числі довідку про
складові заробітної плати. Однак в
порушення вимог закону в розмір
заробітної плати, з якої
розраховується розмір пенсії йому не
були зараховані суми додаткових
комерційних коштів зі спецфонду в
порядку матеріального заохочення.
Вважає такі дії відповідача
неправомірними, що суперечать нормам
діючого законодавства, її просить
зобов'язати відповідача перерахувати
та виплачувати йому пенсію державного
службовця, з урахуванням додаткових
комерційних коштів зі спецфонду в
порядку матеріального заохочення,
оскільки із вказаних доходів було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 30.05.2014 року
задоволено у позові.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив відповідач, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та таке, що неповно відображає
обставини, які мають істотне значення
для даної справи.

Просить скасувати постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30.05.2014 року та відмовити у
задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що з
матеріалів справи вбачається, що
позивач по справі ОСОБА_1 перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова, і отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

24 лютого 2014 р. відповідач відповідно до
листа № 2011/03-02 відмовив позивачу у
здійсненні перерахунку пенсії ,
покликаючись на ту обставину, що ст. 33
ЗУ «Про державну службу» та постановою
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 року №865 не передбачено
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсій з урахуванням сум
додаткових комерційних коштів зі
спецфонду.

Задовольняючи позовні вимоги у справі,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ЗУ «Про державну
підтримку засобів масової інформації
та соціального захисту журналістів»
ст. 16 передбачено, що при нарахуванні
пенсій журналістам державних, або
комунальних засобів масової
інформації застосовуються норми,
методика та порядок нарахування пенсій
державному службовцю. Тобто, в частині
пенсійного забезпечення на - зазначену
категорію осіб поширюється дія ЗУ «Про
державну службу».

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині 1 ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" встановлено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України "Про
державну службу" передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Наведені положення дають підстави для
висновку, що додаткові комерційні
кошти зі спецфонду в порядку
матеріального забезпечення, входять до
системи оплати праці державного
службовця, оскільки із них сплачено
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Крім того, ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 ст. 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 09 липня 2003
року "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії залежно від того, чи
входять вони до структури заробітної
плати.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно зі статтею 37-1 Закону України
«Про державну службу» перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

За змістом статті 37 Закону Закону
України «Про державну службу» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода
за виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати - це виплати у формі винагород
за підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 даної статті, до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

А стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова без задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 30.05.2014 року по справі
№ 466/1691/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор

Повний текст рішення виготовлено 06.10.2014
року