Справа № 821/2403/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2403/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

представники позивача - Кашуба А.В.,
Піскуненко Л.І.,

представника відповідача - Пєрін А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства
"МАКСІМАЛ ВАНГАРД"

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень,

встановив:

До Херсонського окружного
адміністративного суду звернулося
Приватне підприємство "Максімал
Вангард" (далі - позивач) з
адміністративним позовом до Державної
податкової Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач) про скасування податкових
повідомлень - рішень від 08.04.2014 року №
та №.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
зазначаючи, що відповідачем при
проведенні перевірки не з'ясовано усіх
фактичних обставин здійснення
позивачем господарських операцій,
односторонньо та не в повному обсязі
досліджено первинні документи, що
підтверджують придбання товарів
(послуг), невірно застосовано до
спірних правовідносин норми чинного
законодавства, що призвело до
помилкових висновків та визначення
позивачу грошових зобов'язань та
застосування санкцій. Просили позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив з підстав викладених в
письмових запереченнях та зазначив
наступне. Відповідачем під час
проведення перевірки позивача
встановлено відсутність документів
щодо здійснення господарських
операцій з купівлі товару (дизельного
пального), що свідчить про укладання
угод без мети настання реальних
наслідків. Тому, договори укладені між
позивачем та ТОВ «Нафтотранссервіс» є
безтоварними та не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
безтоварністю. Вважає прийняті
контролюючим органом оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
правомірними та просить відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши письмові докази, судом
встановлено наступне.

Приватне підприємство «Максімал
Вангард» зареєстроване Виконавчим
комітетом Херсонської міської ради
01.06.2009 року № 0010940. Взято на
податковий облік в органах податкової
служби 02.06.2011 року за №37884.

Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість №200105045
отримано ПП "Максімал Вангард" 30.01.2013
року.

У період з 03.02.2014 року по 04.02.2014 року
відповідачем проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ПП
«Максімал Вангард» () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Нафтотранссервіс» за ІІ - IV
квартали 2011 року, та подальшого
використання придбаних товарів (робіт,
послуг), їх відображення у податковій
звітності.

За результатами даної перевірки
складено акт від 28.03.2014 року
№110/21-0322-05/36505039 (далі - акт). (а.с. 17-27).

З наведеного вище акта перевірки
вбачається, що перевіркою встановлено
порушення п.135.1 ст. 135, п.135.2 ст. 135, п.135.3
ст. 135, п. 135.4 ст. 135, п.135.5 ст. 135, п.137.1 ст.137
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755- IV (із змінами та доповненнями)
у підприємства відсутні об'єкти
оподаткування з податку на прибуток по
операціях з продажу, придбання товару
(дизельного пального) в розумінні ст.. 135
Податкового кодексу України за
листопад 2011 року ПП «Дніпротранс» (код
32391983) м. Херсон (основний платник).

Також, встановлено порушення пп.134.1.1
п.134.1 ст..134, пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138, п. 138.2 ст.
138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI
(із змінами і доповненнями),
підприємством занижено податок на
прибуток за 2-4 квартали 2011 року на суму
95765,00 грн.

Крім цього, перевіркою встановлено
порушення п.185.1 ст.185, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2
ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI (із змінами і доповненнями),
у підприємства відсутні об'єкти
оподаткування з ПДВ по операціям з
продажу, придбання товарів (робіт,
послуг) в розумінні ст.. 185 Податкового
кодексу України за листопад 2011 року та
встановлено заниження податку на
додану вартість в сумі 54702,00 грн. у т.ч.
за жовтень 2011 року на суму 16648,00 грн. за
листопад 2011 року на суму 38054,00 грн. (с.
акта 21, а.с. 27).

Підставою для встановлення таких
порушень слугувало те, що перевіркою
неможливо підтвердити факт придбання
товару (дизельне пальне) ПП «Максімал
Вангард» від ТОВ «Нафтотранссервіс»
та подальшої його реалізації з
врахуванням реального часу здійснення
операцій, місцезнаходженням майна,
відсутністю необхідних трудових
ресурсів, транспорту та іншого майна,
які економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
господарської діяльності .

На підставі вищенаведеного акта
перевірки позивача, відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 08.04.2014 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у сумі 82053,00
грн., в тому числі за основним платежем
в сумі 54702,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 27351,00 грн.(а.с. 15).

Також, прийнято податкове повідомлення
- рішення від 08.04.2014 року №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у сумі
95765,00 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 95765,00 грн. (а.с. 16).

Не погоджуючись з вищенаведеними
податковими повідомленнями- рішеннями
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

З огляду на те, що відповідач
стверджував про те, що у ПП «Максімал
Вангард» відсутні документи щодо
здійснення господарських операцій з
ТОВ «Нафтотранссервіс» судом
досліджено реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом та встановлено
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється господарська
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначає господарську
діяльність як діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь- яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Між ПП «Максімал Вангард» та ТОВ
«Нафтотранссервіс» мали місце
фінансово - господарські
взаємовідносини, в ході яких
Постачальником поставлено на адресу
позивача дизельне пальне (товар) в
жовтні - листопаді 2011 р.

На підтвердження виконання зазначених
фінансово - господарських
взаємовідносин позивачем надано суду
наступні докази, а саме: податкові
накладні №95 від 24.10.2011р. на загальну
суму 90270,00 грн. у т.ч. ПДВ 15045,00 грн., №107
від 26.10.2011р. на загальну суму 90270,00 грн. у
т.ч. ПДВ 15045,00 грн., №129 від 31.10.2011р. на
загальну суму 90780,00 грн. у т.ч. ПДВ 15130,00
грн., №20 від 04.11.2011р. на загальну суму
91800,00 грн. у т.ч. ПДВ 15300,00 грн., №63 від
18.11.2011р. на загальну суму 93840,00 грн. у т.ч.
ПДВ 15640,00 грн., №70 від 22.11.2011р. на
загальну суму 93840,00 грн. у т.ч. ПДВ 15640,00
грн., №84 від 23.11.2011р. на загальну суму
93840,00 грн. у т.ч. ПДВ 15640,00 грн., №104 від
28.11.2011р. на загальну суму 94350,00 грн. у т.ч.
ПДВ 15725,00 грн.; видаткові накладні
№РН-1417 від 24.10.2011р. на загальну суму
90270,00 грн. у т.ч. ПДВ 15045,00 грн., №РН-1432 від
26.10.2011р. на загальну суму 90270,00 грн. у т.ч.
ПДВ 15045,00 грн., №РН-1455 від 31.10.2011р. на
загальну суму 90780,00 грн. у т.ч. ПДВ 15130,00
грн., №РН-1478 від 04.11.2011р. на загальну
суму 91800,00 грн. у т.ч. ПДВ 15300,00 грн.,
№РН-1522 від 18.11.2011р. на загальну суму
93840,00 грн. у т.ч. ПДВ 15640,00 грн., №РН-1527 від
22.11.2011р. на загальну суму 93840,00 грн. у т.ч.
ПДВ 15640,00 грн., №РН-1540 від 23.11.2011р. на
загальну суму 93840,00 грн. у т.ч. ПДВ 15640,00
грн., №РН-1560 від 28.11.2011р. на загальну
суму 94350,00 грн. у т.ч. ПДВ 15725,00 грн.;
товарно - транспортними накладними від
24.10.2011 року № 2410/5, від 26.10.2011 року № 261/12,
від 31.10.2011 року № 31.10/4, від 04.11.2011 року №
04.11./3, від 18.11.2011 року № 18.11/4, від 22.11.2011
року № 2211/1, від 23.11.2011 року № 2311/5, від
28.11.2011 року № 28.11/5 (а.с. 38-61).

Факт оплати товару (дизельного
пального) підтверджується наданими
суду доказами, а саме: банківськими
виписками по особовому рахунку від
28.10.2011 р., від 01.11.2011 р., від 08.11.2011 р., від
10.11.2011 р., від 11.11.2011 р., від 16.11.2011 р., від
19.11.2011 р., від 21.11.2011 р., від 09.12.2011 р.,
меморіальним ордером № 32939441 від 15.12.2011
року на загальну суму 288000,00 грн. у т.ч.
ПДВ 48000,00 грн. (а.с. 62-71).

Також, судом встановлено, що в
подальшому придбаний товар (дизельне
пальне) позивачем частково
використаний в ході здійснення
власної господарської діяльності

Так, 04.05.2012 року між ПП «Максімал
Вангард» та ТОВ «ВІК» укладено
договори бербоут-чартеру (оренди без
екіпажу) суден. Відповідно до умов
даного договору власник ТОВ «ВІК»
зобов'язується за винагороду (фрахт)
передати ПП «Максімал Вангард»
(фрахтувальнику) у користування на
строк дії договору суден (назва
«Александр Житник» та «Заправщик -7» у
морехідному стані для перевезення
вантажів на умовах бербоут - чартеру, а
фрахтувальник фрахтує вказане судно та
зобов'язується належним чином
володіти, користуватись та виплачувати
власнику фрахт. (а.с. 72-77).

Відповідно до умов зазначених
договорів, фрахтувальник здійснює
обслуговування суден, в тому числі його
бункерування паливно - мастильними
матеріалами. Тому, для функціонування
вказаних суден частково використаний
товар, придбаний позивачем у ТОВ
«Нафтотранссервіс», що
підтверджується наданими суду
місячними звітами щодо використання
палива та мастила за жовтень 2011 року та
за листопад 2011 року. (а.с. 79).

Крім того, придбаний товар у ТОВ
«Нафтотранссервіс», в подальшому
частково реалізований на адресу ПП
«Днепртранс», що підтверджується
наданими суду доказами, а саме:
видатковими накладними № РН- 0000069 від
05.11.2011 р. на загальну суму 111770,00 грн. у
т.ч. ПДВ 18628,33 грн., № РН- 0000073 від 18.11.2011 р.
на загальну суму 48408,00 грн. у т.ч. ПДВ 8068,00
грн., № РН- 0000074 від 24.11.2011 р. на загальну
суму 79170,00 грн. у т.ч. ПДВ 13195,00 грн.;
податковими накладними № 94 від 05.11.2011 р.
на загальну суму 111770,00 грн. у т.ч. ПДВ
18628,33 грн., № 96 від 17.11.2011 р. на загальну
суму 81720,00 грн. у т.ч. ПДВ 13620,33 грн., № 99
від 24.11.2011 р. на загальну суму 79170,00 грн. у
т.ч. ПДВ 13195,00 грн., розрахунком
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної від
17.11.2011 року №96. (а.с. 80 - 86).

Зарахування грошових коштів на рахунок
ПП «Максімал Вангард» підтверджено
наданими суду виписками по особовому
рахунку від 11.11.2011 р., від 15.11.2011 р., від
17.11.2011 р., від 30.11.2011 р., від 13.11.2011 р. (а.с.
87-91).

Суд зазначає, що позивачем надано
первинні документи, які підтверджують
факт здійснення господарських
операцій щодо придбання послуг та
використання їх у власній
господарській діяльності.

Враховуючи, що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність» фіксують факт
здійснення господарської операції та
подальшої її реалізації, суд вважає
висновок контролюючого органу про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом безпідставним.

Також, суд зазначає, що єдиною
підставою для встановлення
нереальності господарських операцій
позивача з контрагентом слугував Акт
перевірки від 23.04.2013 року № 2390/22.6/30245835
«Про результати документальної
виїзної позапланової перевірки ТОВ
«Нафтотранссервіс» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Саноіл Торг» за період з 01.01.2010 р.
по 01.04.2013 р.».(а.с. 116-131).

З огляду на наведене суд звертає увагу
на те, що в провадженні Херсонського
окружного адміністративного суду
перебувала справа № 821/2389/13-а за позовом
ТОВ «Нафтотранссервіс» до ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області ДПС про
визнання протиправними дій, заборону
вчинення та зобов'язання вчинити певні
дії.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11.07.2013 року
№ 821/2389/13-а позовні вимоги ТОВ
«Нафтотранссервіс» задоволено
повністю. Визнано протиправними дії
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби під час проведення
перевірки ТОВ "Нафтотранссервіс", за
результатами якої 23.04.2013 року було
складено акт № 2390/22.6/30245835 "Про
результати виїзної позапланової
документальної перевірки ТОВ
"Нафтотранссервіс" () з
питання дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ "Саноіл Торг" () за
період з 01.01.2010 р. по 01.04.2013 р." в частині
зазначення в акті інформації у вигляді
висновків щодо відсутності
(безтоварності) фактичної реалізації
та постачання товарів ТОВ
"Нафтотранссервіс" по взаємовідносинах
з ТОВ "Саноіл Торг", завищення
податкових зобов'язань ТОВ
"Нафтотранссервіс" з податку на додану
вартість та витрат за період з вересня
по грудень 2011 року, а також у ІІІ-ІV
кварталі 2011 року та податкового
кредиту; заборонено Державній
податковій інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби використовувати
інформацію, відображену в акті
позапланової документальної перевірки
від 23.04.2013 р. № 2390/22.6/30245835 "Про
результати виїзної позапланової
документальної перевірки ТОВ
"Нафтотранссервіс" () з
питання дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ "Саноіл Торг" () за
період з 01.01.2010 р. по 01.04.2013 р.", у тому
числі розміщувати інформацію в базах
даних відповідача (АС "Аудит", АС
"Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України"); зобов'язано Державну
податкову інспекцію у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби внести відповідні
зміни до системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівна ДПА України в
частині відображення недостовірної
інформації, викладеної в акті
перевірки від 23.04.2013 р. № 2390/22.6/30245835 "Про
результати виїзної позапланової
документальної перевірки ТОВ
"Нафтотранссервіс" () з
питання дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ "Саноіл Торг" () за
період з 01.01.2010 р. по 01.04.2013 р.".

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2014 року
№ 821/2389/13-а, апеляційну скаргу ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області ДПС
залишено без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 11.07.2013 року
залишено без змін.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що
в судовому порядку визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби по проведенню
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ " Нафтотранссервіс" за
результатами якої складено Акт від
23.04.2013 року № 2390/22.6/30245835, а також
заборонено Державній податковій
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
використовувати інформацію,
відображену в акті позапланової
документальної перевірки від 23.04.2013р.
№2390/22.6/30245835, у тому числі розміщувати
інформацію в базах даних відповідача
(АС "Аудит", АС "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України".

Щодо встановлення контролюючим
органом порушень п.185.1 ст.185, п. 198.1 ст. 198,
п. 198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і
доповненнями), у підприємства відсутні
об'єкти оподаткування з ПДВ по
операціям з продажу, придбання товарів
(робіт, послуг) в розумінні ст.. 185
Податкового кодексу України за
листопад 2011 року та встановлено
заниження податку на додану вартість в
сумі 54702,00 грн. у т.ч. за жовтень 2011 року
на суму 16648,00 грн. за листопад 2011 року на
суму 38054,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України (далі - ПКУ)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду. Датою виникнення
права орендаря (лізингоотримувача) на
збільшення податкового кредиту для
операцій фінансової оренди (лізингу) є
дата фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами). Для товарів/послуг,
постачання (придбання) яких
контролюється приладами обліку, факт
постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ
зазначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Таким чином, виникнення права
платника податку на податковий кредит
є наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" фіксують факт
здійснення господарської операції, суд
вважає висновок відповідача щодо
порушень п.185.1 ст.185, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2
ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України,
безпідставним.

Щодо встановлення контролюючим
органом порушень пп.134.1.1 п.134.1 ст..134,
пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9
п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і
доповненнями), підприємством занижено
податок на прибуток за 2-4 квартали 2011
року на суму 95765,00 грн.., суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу
України, Податковий кодекс України
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
кодексу України встановлюється, що
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1. Податкового
кодексу України, дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар.

Відповідно до пункту 138.2. статті 138
Податкового кодексу, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Таким чином, у зв'язку з наявністю у
позивача відповідних первинних
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, суд дійшов
висновку про обґрунтованість дій
позивача щодо формування валових
витрат по взаємовідносинах з ТОВ
«Нафтотранссервіс».

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що на підставі наявних належно
оформлених первинних документів
податкового обліку позивач правомірно
включив до складу валових витрат у
перевіряємому періоді витрати по
взаємовідносинам з ТОВ
«Нафтотранссервіс», у зв'язку з чим
висновки акту перевірки про порушення
позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст..134, пп.138.1.1
п.138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.
139 Податкового кодексу України є
необґрунтованими та безпідставними.

Статтями 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про те, що податкові
повідомлення-рішення від 08.04.2014 року №
та №, прийняті
відповідачем безпідставно, а тому
підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позов є підставним та обґрунтованим,
а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області № від 08.04.2014
року, яким Приватному підприємству
"МАКСІМАЛ ВАНГАРД" визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 82 053,00 грн., у тому числі
за основним платежем в сумі 54 702,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 27 351,00 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області № від 08.04.2014
року, яким Приватному підприємству
"МАКСІМАЛ ВАНГАРД" визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 95 765,00 грн.,
у тому числі за основним платежем в
сумі 95 765,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"МАКСІМАЛ ВАНГАРД" ( )
судовий збір в сумі 355, 64 грн. (Триста
п'ятдесят п'ять гривень 64 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 03 жовтня 2014 р.

Суддя
Войтович І.І.

кат. 8.3.3