Справа № 806/7652/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/28190/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче об'єднання
"Техна" до Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування рішення і
картки відмови, стягнення суми,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче об'єднання
"Техна" звернулось з позовом до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
про визнання протиправними і
скасування картки відмови
Житомирської митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 22 жовтня
2013 року № 101040000/2013/00070 та рішення
про коригування митної вартості
товарів від 22 жовтня 2013
року № 101040000/2013/300056/2, стягнення з
Державного бюджету на його користь
надмірно сплачені митні платежі у сумі
13 342 грн. 78 коп.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року, позов задоволено частково:
скасовано картку відмови Житомирської
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
22 жовтня 2013 року № 101040000/2013/00070
та рішення про коригування митної
вартості товарів від 22 жовтня 2013 року №
101040000/2013/300056/2; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями в
частині задоволення позову, митниця
звернулась з касаційною скаргою, в якій
просила їх скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в позові повністю.

Заперечень на касаційну скаргу не
надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги в межах ст. 220
КАС України, матеріали справи, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що 20 червня 2013 року
між позивачем (Покупець) і HEBEI EASTSUN
INTERNATIONAL CO., LTD (Продавець) підписано
контракт № 200613, за умовами якого
Продавець продає, а Покупець купує
товар, перерахований у Додатках, які є
невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до Додатку № 1 до контракту,
товаром є замок садової калитки,
гак-петля дверей.

З метою здійснення митного оформлення
вказаних товарів позивачем до
Житомирської митниці подано митну
декларацію № 101040000/2013/012382 від 18 жовтня
2013 року з доданими до неї документами:
контракт від 20 червня 2013 року № 200613 з
додатком № 1 до нього; коносамент №
WJXG130812087/TSCM043482А від 04 серпня 2013 року;
міжнародна автомобільна накладна (CMR)
від 16 жовтня 2013 року № 001649;
рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг № 1343
від 15 жовтня 2013 року; платіжне
доручення від 17 липня 2013 року № 293;
прейскурант (прайс-лист) від 14 серпня 2013
року; висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною установою,
№ 4691 від 16 жовтня 2013 року;
рахунок-проформа від 20 червня 2013 року №
ES130620Ukr; пакувальний лист від 16 серпня 2013
року № 13ES-0722; інвойс від 14 серпня 2013
року № 13ES-0722; інформація про позитивні
результати здійснення фітосанітарно
та радіологічного-епідеміологічного
контролю товару; сертифікат про
походження товару загальної форми
G91772 від 14 серпня 2013 року.

Між тим, митницею зазначено, що подані
декларантом документи містять
розбіжності щодо ціни, що підлягає
сплаті за цей товар, а саме: в інвойсі
відсутнє посилання на додаток до
контракту.

У зв'язку із зазначеним митницею
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів:
виписку з бухгалтерської документації;
каталог, специфікації, прейскуранти
виробника товару.

Додатково на вимогу органу доходів і
зборів надавалися прейскуранти
виробника товару, а решту документів
декларантом не надано з огляду на їх
відсутність у нього.

За результатами розгляду документів,
поданих до митного оформлення товару,
митницею відмовлено в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
винесено рішення від 22 жовтня 2013 року №
101040000/2013/300056/2 про коригування митної
вартості товарів, в якій орган доходів
і зборів самостійно визначив митну
вартість товару за резервним методом
її визначенням на основі МД №
504060000/2013/6286 від 09 серпня 2013 року. На
підставі цього Товариству видана
картка відмови в митному оформленні
№ 101040000/2013/00070.

Житомирською митницею у картці
зазначено, що митна декларація не може
бути оформлена, оскільки заявлена
декларантом митна вартість товару № 2
не підтверджена документально, на
письмову вимогу митного органу не
надано достатньо додаткових
документів, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару, - чим порушено вимоги статті 53
Митного кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями митниці,
позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Суд першої інстанції, з яким погодилась
апеляційна інстанція, дійшов висновку
про обґрунтованість заявлених вимог в
частині визнання протиправними і
скасування оскаржуваних рішень, у
зв'язку з чим позов задовольнив
частково.

Колегія суддів погоджується з позицією
судів.

Статтями 49, 51, 53, 57, 58 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, які ввозяться на митну
територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України до переліку документів, які
декларант повинен подавати для
підтвердження митної вартості товару,
заявленої у декларації, і методу,
обраного для її обчислення, належать:
декларація митної вартості,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності, рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у частині 2 цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, яка
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що
обов'язок доведення митної ціни товару
лежить на позивачу. При цьому митний
орган у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи. Водночас, митниця може
витребувати, а декларант зобов'язаний
надати, лише ті документи, які здатні
такі сумніви усунути. При цьому законом
чітко встановлено умову, за наявності
якої у митного органу виникає право на
застосування таких повноважень, як
витребування додаткових документів та
відмова у митному оформленні за
заявленою декларантом митною вартістю
товарів.

Такою імперативною умовою є наявність
обґрунтованих сумнiвiв у правильності
зазначеної декларантом митної
вартості товарів. При цьому, в
розумінні наведених статей сумніви
митниці є обґрунтованими, якщо надані
декларантом документи містять
розбiжностi, наявні ознаки підробки або
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують
митницю зазначити конкретні обставини,
які викликали вiдповiднi сумніви,
причини неможливості їх перевірки на
пiдставi наданих декларантом
документів, а також обґрунтувати
необхiднiсть перевірки спірних
відомостей та зазначити документи,
надання яких може усунути сумніви у їх
достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх
відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів,
митниця повинна вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
документів не можливо встановити дані
складові, та які документи необхiднi для
підтвердження того чи іншого
показника.

Ненаведення митницею в рішення про
коригування митної вартості товарів
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовiрностi наданої iнформацiї,
витребовування митницею додаткових
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчать про протиправність рішення
щодо застосування іншого, ніж основний
метод, визначення митної вартості
товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
обґрунтовуючи свої сумніви у
правильності зазначеної митної
вартості, митниця посилалась на те, що
декларант заявив неповні відомості
щодо ціни, що підлягає сплаті за цей
товар, зокрема, в інвойсі відсутнє
посилання на додаток до контракту.

Однак всупереч вищевказаним вимогам
митницею не зазначено, яким чином
відсутність вказаної інформації при
наявності того, що товари за своєю
правовою природою/назвою збігаються у
інвойсі з додатком до контракту,
впливає на митну вартість товару.

Окрім того, митницею не доведено
правомірності рішення, прийнятого у
зв'язку з невиконанням позивачем
безпідставних вимог щодо витребування
додаткових документів, тоді як надані
позивачем документи є достатніми для
дійсного розрахунку витрат, а їх
відомості не містять в собі
розбіжності і піддаються обчисленню.

Отже, сам факт неподання таких
документів не є підставою для відмови в
митному оформленні товару, оскільки
відповідач не надав докази того, що
документи, подані позивачем для
митного оформлення товару, є
недостатніми, чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшов
правильного висновку, що вимоги в
частині визнання протиправним та
скасування рішення є обґрунтованими.

Доводи митниці, що викладені в
касаційній скарзі, не є достатніми для
визнання законними оскаржуваних
рішень митного органу.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
відхилити, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2014 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: