Справа № 2а/1412/506/12
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/12399/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва про зобов'язання
вчинити дії, що переглядається за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва на постанову
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 23 травня 2012 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва (Управління ПФ) про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що має достатній загальний та
спеціальний стаж роботи
електрозварником, що дає право на
пенсію з пільговим зниженням
пенсійного віку за Списком № 2, проте
Управління ПФ відмовляється
призначити таку пенсію.

Посилаючись на те, що наявність
пільгового стажу підтверджується
необхідними документами, просив
визнати відмову Управління ПФ
протиправною, зобов'язавши відповідача
призначити пенсію з 1 червня 2010 року,
зарахувавши у пільговий стаж 12 років 10
місяців та 13 днів та врахувавши
загальний стаж 28 років 8 місяців та 28
днів.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 23 травня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2014 року, позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову
Управління ПФ щодо призначення пенсії
та зобов'язано прийняти рішення про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2 з 1
червня 2010 року, з зарахуванням до
пільгового стажу періодів роботи: з 16
вересня 1982 року по 27 червня 1983 року, з 14
серпня 1987 року по 13 червня 1989 року, з 18
вересня 1989 року по 2 квітня 1990 року, з 22
серпня 1992 року по 15 листопада 1993 року, з
16 грудня 1993 року по 31 січня 1996 року, з 24
лютого 2004 року по 24 серпня 2005року, з 4
серпня 2008 року по 27 жовтня 2008 року, а
також з зарахуванням в пільговому
обчисленні до загального стажу
періодів роботи: з 16 червня 1981 року по 10
серпня 1982 року, з 16 вересня 1982 року по 27
червня 1983 року, з 27 серпня 1984 року по 11
липня 1985 року, з 26 жовтня 1985 року по 10
квітня 1987 року, з 14 серпня 1987 року по 13
червня 1989 року та з 16 грудня 1993 року по 31
січня 1996 року в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі з застосуванням коефіцієнту -
1,5.

У касаційній скарзі Управління ПФ,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку матеріалів справи та
доводів касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 31 травня 2010 року
позивач звернувся до Управління ПФ із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах, в зв'язку з
досягненням ним 1 червня 2010 року
55-річного віку.

Рішенням Управління ПФ від 11 серпня 2010
року № 642 відмовлено у задоволенні
такої заяви. Рішення мотивоване
відсутністю у позивача достатнього
загального та спеціального стажу
роботи.

Управління ПФ погодилось з наявністю у
позивача стажу розміром у 21 рік 3 місяці
14 днів та стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
розміром у 5 років 5 місяців.

Відмову врахувати решту стажу, як
пільгового, відповідач обґрунтував
недоліками поданих довідок про
підтвердження стажу: у довідці № К-287
від 26 червня 2008 року, виданій Державним
архівом соціально-політичної історії
Тюменскії області (період роботи з 16
серпня 1982 року по 27 червня 1983 року) не
зазначено до якого Списку відноситься
професія робітника, та не зазначено про
роботу повний робочий день; у довідці №
К/151-154 від 16 червня 2008 року, що видана
Архівним відділом Адміністрації міста
Когалима (період роботи з 14 серпня 1987
року по 13 червня 1989 року) не зазначено
до якого Списку відноситься професія
робітника, та не зазначено про роботу
повний робочий день; у довідці № 143 від 7
лютого 2008 року, виданій ВАТ
«Миколаївзалізобетон-1» (період роботи
з 18 вересня 1989 року по 2 квітня1990 року)
не зазначено підстави видачі довідки; у
довідці № 36 від 3 жовтня 2008 року,
виданій Будівельним управлінням №3 -
дочірнім підприємством ВАТ ТБ
«Одестрансбуд» (період роботи з 22
серпня 1992 року по 15 листопада 1993 року) -
не зазначено про проведення атестації
робочого місця; у довідці № 158 від 27
березня 2001 року, яка видана ВАТ
«Сургутжилстрой» (період роботи з 16
грудня 1993 року по 31 січня 1996 року) не
зазначено про проведення атестації
робочого місця; у довідці № 01/10 від 15
жовтня 2009 року, виданій ЗАТ «Будівельна
асоціація Інтербудмонтаж» (період
роботи з 24 лютого 2004 року по 24 серпня 2005
року) не зазначено даних про характер
виконуваної роботи, роботу повний
робочий день та про проведення
атестації робочого місця; у довідці №
8/10-92 від 16 листопада 2009 року, яка видана
ЗАТ «Укрвторчормет» (період роботи з 4
серпня 2008 року по 27 жовтня 2008 року)
відсутні посилання на накази
підприємства про проведення атестації.

Окрім цього, періоди роботи в районах,
що прирівняні до районів Крайньої
Півночі, зараховані до загального
стажу в одинарному розмірі, оскільки в
уточнюючих довідках не зазначено про
факт укладання позивачем строкових
трудових договорів.

Задовольнивши позов, суди попередніх
інстанції виходили з того, що
документами справи підтверджується
наявність у позивача достатнього
загального та спеціального стажу
роботи, який дає право на пільгову
пенсію.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
висновки судів передчасними.

Відповідно до частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Доводи касаційної скарги зводяться до
тверджень про неможливість
застосування кратності стажу роботи в
районах Крайньої Півночі за
відсутності доказів про укладення
позивачем трудових договорів на 3 роки.
Також посилаються на необхідність
проведення атестації робочих місць для
підтвердження пільгового стажу роботи.

Здійснюючи оцінку наведеним доводам,
колегія суддів виходить з такого.

За правилами пункту 5 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Відповідно до пункту 110 Положення про
порядок призначення і виплати
державних пенсій, затвердженого
постановою ради Міністрів СРСР від 3
серпня 1972 року № 590, робота в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, з 1 березня 1960 року
зараховується в стаж в полуторному
розмірі за умови, якщо працівник мав
право на пільги, встановлені статтею 5
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, працюючих в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі».

Відповідно до пункту «д» цієї статті
працівникам, що переводяться,
направляються або запрошеним на роботу
в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, прирівняні до районів
Крайньої Півночі, з інших місцевостей
країни, за умови укладення ними
трудових договорів про роботу в цих
районах строком на три роки, а на
островах Північного Льодовитого
океану - два роки, зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, за один рік і шість
місяців роботи при численні стажу, що
надає право на отримання пенсії через
старість і по інвалідності.

Таким чином, для отримання права на
пільги, передбачені наведеною статтею,
особа повинна була укласти строковий
трудовий договір.

Факт укладання такого договору є
предметом доказування у випадку спору
між особою і пенсійним органом.

Проте у справі, що розглядається, суди
помилково не дослідили цього питання,
дійшовши висновку про наявність у
позивача пільг виключно на підставі
факту роботи, який є безспірним.

Викладене дає підстави стверджувати,
що рішення судів не відповідають
вимогам законності та обґрунтованості,
які встановлені статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що суди зобов'язали включити до
пільгового стажу за Списком № 2 періоди
роботи позивача після 1997 року, не
дослідивши причин відсутності доказів
проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше
12,5 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 10 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383, для
підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637.

Відповідно до пункту 4 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442,
атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначається наказом по підприємству,
організації в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, вирішуючи питання про
врахування до пільгового стажу роботи
після серпня 1997 року, суд мав
перевірити причину ненадання
працівником наказу про атестацію
робочих місць - внаслідок не проведення
атестації з вини роботодавця, або
внаслідок не атестування робочого
місця (встановлення його
нешкідливості).

Вказані обставини залишені судами поза
увагою, що є підставою для скасування
їх рішень та направлення справи на
новий розгляд у відповідності до вимог
частини другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва задовольнити
частково.

Постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 23 травня 2012 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов