Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/42346/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні
касаційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 20.12.2010 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25.05.2011 по справі №2а-4938/10/1570 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Головного управління
Міндоходів в Одеській області,
Державної податкової інспекції у
Приморському районі міста Одеси, третя
особа - Державна податкова
адміністрація України в Одеській
області, про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та рішення про застосування
фінансових санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційних
скарг щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25.05.2011, позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста
Одеси, третя особа - Державна податкова
адміністрація України в Одеській
області, про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та рішення про застосування
фінансових санкцій - задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано рішення від 17.02.2010 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в частині порушення,
передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», на суму 21434,70грн.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 26.06.2011
та Державна податкова інспекція у
Приморському районі міста Одеси 13.07.2011
звернулись з касаційними скаргами до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалами від 23.08.2011 прийняв їх до
свого провадження.

В касаційній скарзі Державна податкова
інспекція у Приморському районі міста
Одеси просить скасувати постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 20.12.2010 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25.05.2011, прийняти в частині
задоволених позовних вимог нове
рішення про відмову у їх задоволенні.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у Приморському
районі міста Одеси посилається на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, пунктів 1, 9, 12 та 13 статті
3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

В касаційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 просить
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
20.12.2010 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.05.2011,
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування своїх вимог фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 посилається
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, зокрема,
пунктів 1.3, 1.5, 3.1 та 4.6 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 10.08.005 №327 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.08.2005 за №925/11205, пункту
3 Указу Президента України від 03.10.1992
№493/92 «Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади»,
статей 7, 9, 69-71, 159 та 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скаргах доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до
плану-графіку на лютий 2010 року, на
підставі направлення на проведення
виїзної планової перевірки від 02.02.2010
№842/23-7017 працівниками Державної
податкової адміністрації України в
Одеській області проведено планову
виїзну перевірку крамниці фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
Постанови правління Національного
банку України від 15.12.2004 №637 «Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні».

Направлення на перевірку вручено
продавцю крамниці ОСОБА_2, запис про
проведення перевірки у журналі
реєстрації перевірок не зроблено,
оскільки журнал не надано, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 була
присутньою при проведенні перевірки.

За результатами перевірки
працівниками Державної податкової
адміністрації України в Одеській
області складено акт від 02.02.2010 за
реєстраційним №540/15/32/23/НОМЕР_1, яким
встановлено: не проведення через
реєстратор розрахункових операцій
розрахункову операцію на суму 50,60грн..;
невідповідність готівкових коштів
денному звіту реєстратора
розрахункових операцій на суму 413,50грн.;
не забезпечено щоденний друк
фіскальних чеків за 02.01.2010 та за 17.01.2010;
не забезпечено знаходження торгового
патенту на доступному для огляду місці;
знаходження в реалізації алкогольних
напоїв без марок акцизного збору; не
надання накладних на алкогольні напої
які б підтверджували облік товарних
запасів на складах або за місцем їх
реалізації.

Працівниками Державної податкової
адміністрації України в Одеській
області складено опис фактичних
залишків запасів, на суму 5953,04грн., та
4763,95грн., на які відсутні накладні за
місцем реалізації та опис наявних
готівкових коштів, що знаходяться на
місці проведення розрахунків, що
підписані продавцем, а також протокол
про адміністративне правопорушення
від 02.02.2010 Серія АХ №052084 №523.

На підставі акту перевірки Державною
податковою інспекцією у Приморському
районі міста Одеси прийнято рішення
від 17.02.2010 № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
24435,20грн. за порушення позивачем
пунктів 1, 9, 12 та 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме: не
проведення через реєстратор
розрахункових операцій розрахункову
операцію на суму 50,60грн..;
невідповідність готівкових коштів
денному звіті реєстратора
розрахункових операцій на суму 413,50грн.;
незабезпечення щоденного друку
фіскальних чеків за 02.01.2010 та за 17.01.2010;
неведення обліку товарних запасів на
складах або за місцем їх реалізації.

Регіональним управлінням Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України в Одеській
області прийнято рішення про
застосування до позивача фінансових
санкцій від 15.04.2010 №150595 на суму 1700,00грн.
за порушення статті 11 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», а саме за
знаходження в реалізації алкогольних
напоїв без марок акцизного збору.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичних
осіб-підприємців, які здійснювали
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(чинного на час виникнення спірних
відносин).

Натомість фізичні особи-підприємці,
які перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог
пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» були зобов'язані
вести облік товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Положення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» чітко не визначають самого
порядку ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, лише вказує на обов'язок
суб'єктів підприємницької діяльності
на ведення такого обліку.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні, податкові накладні
та товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
запасів до облікових бухгалтерських
реєстрів.

Однак порядок обліку товарних запасів
на законодавчому рівні встановлено
виключно для юридичних осіб, оскільки
відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством.

В свою чергу фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності ведуть
Книгу обліку доходів і витрат, форма
якої визначена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 №12, а
порядок ведення - у листі Державної
податкової адміністрації України від
05.11.1997 №17-0117/10-8886 - через відсутність у
зазначеній Інструкції положень
стосовно правил заповнення Книги.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, у позивача наявні видаткові
та товарно-транспортні накладні на
придбання товару, зазначеного в акті
перевірки, що підтверджує забезпечення
позивачем обліку товарних запасів.

За таких обставин, висновок судів
попередніх інстанцій про
неправомірність рішення від 17.02.2010
№ в частині застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
на суму 21434,70грн. є правильним.

Відповідно до пунктів 1, 9 та 13 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій;

забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Згідно з пунктами 1 та 4 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах:

у п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність, - у разі
проведення розрахункових операцій на
неповну суму вартості проданих товарів
(наданих - послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки;

двадцять неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до статті 22 зазначеного
Закону у разі невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня, до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у крамниці фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 було не
проведено через реєстратор
розрахункових операцій розрахункову
операцію на суму 50,60грн.; позивач вчасно
не забезпечив друк фіскальних звітних
чеків за 02.01.2010 та за 17.01.2010, вони були
роздруковані лише наступного дня;
відповідно до опису наявних готівкових
коштів, що знаходяться на місці
проведення розрахунків, сума
готівкових коштів складала 613,75грн., що
не відповідає даним Х-звіту, сума
невідповідності склала 413,50грн.

За таких обставин, враховуючи
встановлені обставини щодо порушення
позивачем вимог пунктів 1, 9 та 13 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», висновок судів
попередніх інстанцій про
правомірність рішення від 17.02.2010
№ в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
3000,05грн. (50,60грн.*5 + 2*(17*20) + 413,50*5) є
правильним.

Відповідно до вимог статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» за
порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі зберігання,
транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, алкогольних напоїв
та тютюнових виробів без марок
акцизного збору встановленого зразка
або з підробленими марками акцизного
збору - 100 відсотків вартості товару,
але не менше 1700 гривень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у крамниці фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 зберігалися
алкогольні напої без марки акцизного
збору.

За таких обставин, рішення про
застосування до позивача фінансових
санкцій від 15.04.2010 №150595 на суму 1700,00грн.
за порушення статті 11 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» є правомірним.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що згідно зі статтею 112
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» право на здійснення
планової перевірки працівники
податкового органу отримують за умови
надання платнику податків під розписку
направлення на перевірку та копії
наказу керівника податкового органу
про проведення позапланової виїзної
перевірки, оформлених відповідно до
вимог зазначеної норми Закону.
Ненадання цих документів або їх
надання з порушенням встановлених
вимог є підставою для недопущення
працівників податкового органу до
проведення виїзної перевірки.

Отже, законний інтерес платника
податків в проведенні органом
державної податкової служби перевірки
його діяльності з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб органу державної
податкової служби до перевірки.

При цьому, недотримання податковим
органом вимог законодавства під час
здійснення такої перевірки не звільняє
суб'єкта господарювання від
передбаченої чинним законодавством
відповідальності за допущені ним
порушення вимог податкового та іншого
законодавства, що виявлені в ході її
проведення.

Враховуючи викладене, зважаючи на
встановлені обставини, висновок судів
першої та апеляційної інстанції щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позовних вимог є
правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 222, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20.12.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.05.2011 по
справі №2а-4938/10/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, на підставі та у
строки, передбачені статтями 235 - 238, 240
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв