Справа № 808/3709/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року 11:43Справа № 808/3709/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П., за
участю секретаря судового засідання
Заболотньої Н.Ю. та представників

позивача: Лисенка О.В.,
Шайтанова А.С.

відповідача 1: Радової С.О.

відповідача 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запоріалюмінторг»

до 1. Державної податкової
інспекції в Орджонікідзевському
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

2.Управління державної
казначейської служби України в м.
Запоріжжя Запорізької області

про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запоріжалюмінторг» (далі - позивач або
ТОВ «Запоріжалюмінторг») до Державної
податкової в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - відповідач 1 або ДПІ у в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя) та до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Запорізькій області (далі -
відповідач 2 або ГУ ДКСУ у Запорізькій
області), в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність
ДПІ у в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя щодо ненадання органу
державного казначейства висновку із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету та стягнути з
Державного бюджету на користь ТОВ
«Запоріжалюмінторг» 2 833 333,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані
тим, що з метою реалізації свого права
на бюджетне відшкодування ПДВ,
закріпленого підпунктом 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», позивачем 15.12.2009 було
надано контролюючому органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за листопад 2009 року разом із
відповідним розрахунком суми
бюджетного відшкодування та заявою про
повернення суми бюджетного
відшкодування.

На підставі направлення від 14.05.2010 №0408
контролюючим органом проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Запоріжалюмінторг» з питань
правомірного формування податкового
обліку по операціям з придбання згідно
договору №858Д(2006) від 26.06.2006 за період з
01.08.2008 по 31.12.2009. На підставі акту
перевірки №202/08-08/32573524 від 07.06.2010
контролюючим органом сформовано та
направлено позивачу податкове
повідомлення-рішення №/0 від
18.06.2010, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування ПДВ за листопад 2009 року
на 2833333 грн. 00 коп., з яких 2833333 грн. 00 коп.
не відшкодовано на момент перевірки.

За результатами судового оскарження
даного рішення ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
09.12.2013 у справі 2а-0870/657/11 (К/9991/72790/12)
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16.10.2012 скасовано, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.10.2011, якою
позов ТОВ «Запоріжалюмінторг»
задоволено повністю, - залишено в силі.

Таким чином, позивач зазначає, що сума
бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі
2833333 грн. 00 коп., заявлена позивачем за
листопад 2009 року, підтверджена
рішенням суду, що набрало законної сили
09.12.2013. Незважаючи на це, суму
бюджетного відшкодування позивачем
так і не отримано, що є порушенням його
законного права на отримання
бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, позивач вважає,
що бездіяльність відповідача 1, яка
виявилася у неподанні органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, висновку із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету, є
протиправною, так як порушую законне
право позивача на отримання бюджетного
відшкодування ПДВ, закріплене
підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та є порушенням податковим
органом статті 200 Податкового кодексу
України.

Позивач також зазначив, що у разі
невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ право платника
порушується внаслідок неодержання
коштів з бюджету, а тому способом
захисту цього права має бути вимога про
стягнення зазначених коштів
(відшкодування заборгованості).

Ухвалою суду від 10 червня 2014 року було
відкрито провадження по зазначеній
справі, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду на 24 червня 2014 року.

Провадження у справі зупинялось до 17
липня 2014 року та розгляд справи
відкладався до 22 липня 2014 року.

В судових засіданнях представники
позивача підтримали заявлені вимоги в
повному обсязі, надали суду пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві. Просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 проти
заявлених вимог заперечила в повному
обсязі, надала суду письмові
заперечення та пояснила, що відповідно
до підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15
Закону України від 21.12.2000 №2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (чинного
на час заявленя бюджетного
відшкодування), заяви на повернення
надміру сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.
Податковий кодекс України, який є
чинним на момент звернення до суду з
позовом, не містить положень, які б
давали право платнику податків
стягнення суми бюджетного
відшкодування у строк більше 1095 днів.
Відповідач 1 вказує, що вимогу Закону
України «Про податок на додану
вартість» щодо підтвердження суми
бюджетного відшкодування податковим
органом слід розуміти як узгодження
платником податків суми такого
відшкодування з податковим органом
шляхом підтвердження заявленої до
відшкодування суми актом проведеної
документальної позапланової перевірки
відповідно до підпункту 7.7.5 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість». Лише після виконання
цих вимог сума бюджетного
відшкодування вважається
підтвердженою контролюючим органом.
Перевірка щодо підтвердження
заявленої до відшкодування суми ПДВ за
листопад 2009 року відповідачем 1 не
проводилась, а відтак така сума не
підтверджена.

Відповідач 2, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув, проте подав до суду письмові
пояснення по суті спору, в яких
зазначив, що до органу казначейства не
надходив висновок податкового органу
із зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету, а відтак
підстав для здійснення такого
відшкодування не було. Також
відповідач 2 просив суд розглядати
справу за відсутності його
представника.

Розгляд справи здійснювався за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
«Камертон».

У судовому засіданні 22 липня 2014 року на
підставі ст.160 КАС України судом
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та , всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено з матеріалів справи
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Запоріжалюмінторг»
є юридичною особою та суб'єктом
господарювання в розумінні статті 4
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» від 15.05.2003 №755-IV.

Позивачем подано до контролюючого
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість від 15.12.2009 вх.№
за листопад 2009 року (рядок 25 - сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню
(рядок 3 розрахунку суми бюджетного
відшкодування) (рядок 25.1 або 25.2) - 2833333
грн. 00 коп.), розрахунок суми бюджетного
відшкодування від 15.12.2009 вх.№ -
показник суми, що підлягає бюджетному
відшкодуванню 2 833 333 грн. 00 коп. та заяву
про повернення суми бюджетного
відшкодування від 15.12.2009 вх.№.

Таким чином, відповідно до зазначених
документів позивачем заявлено до
бюджетного відшкодування суму ПДВ за
листопад 2009 року у розмірі 2 833 333 грн. 00
коп., яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалась у
квітні та травні 2009 року.

За приписами підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, яка була
чинної на час подачі податкової
декларації) (далі - Закон України
№168/97-ВР), сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України №168/97-ВР,
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. При цьому платник податку в
п'ятиденний термін після подання
декларації податковому органу подає
органу Державного казначейства
України копію декларації, з відміткою
податкового органу про її прийняття,
для ведення реєстру податкових
декларацій у розрізі платників. До
декларації додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування, копії
погашених податкових векселів
(податкових розписок), у разі їх
наявності, та оригіналів п'ятих
основних аркушів (примірників
декларанта) вантажних митних
декларацій, у разі наявності
експортних операцій.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону
України №168/97-ВР визначено, що протягом
30 днів, наступних за днем отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить документальну
невиїзну перевірку (камеральну)
заявлених у ній даних. За наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі направлення від 14.05.2010 №0408
фахівцями контролюючого органу
проведено перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запоріжалюмінторг», за результатами
якої складено акт «Про результати
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Запоріжалюмінторг» () з
питання правомірного формування
податкового обліку по операціям з
придбання згідно договору №858Д(2006) від
26.06.2006 за період з 01.08.2008 по 31.12.2009» від
07.06.2010 №202/08-08/32573524 (далі - Акт перевірки).

Контролюючим органом на підставі Акта
перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення від 18.06.2010
№/0, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в розмірі 2 833 333 грн. 00 коп. - за
листопад 2009 року.

Не погодившись з зазначеним податковим
повідомленням-рішенням позивач
звернувся з позовом до суду.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.10.2011
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запоріжалюмінторг» задоволено
повністю: визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 18.06.2010
№/0, №/0, від 18.08.2010 №/1,
№/1, від 01.11.2010 №/2, №/2.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16.10.2012 рішення суду першої
інстанції скасовано, у задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запоріжалюмінторг» відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09.12.2013 постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2012
скасовано, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
05.10.2011 - залишено в силі.

Таким чином, сума бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 2 833 333 грн.
00 коп., заявлена позивачем за листопад
2009 року, підтверджена рішення суду, яке
набрало законної сили 09.12.2013.

Позивачем надіслано лист на адресу ДПІ
в Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області від 10.02.2014 №2,
відповідно до якого платник податків
просив направити на адресу
підприємства повідомлення про
звільнення майна з-під податкової
застави, та здійснити всі необхідні дії
по забезпеченню виконання постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду від 05.10.2011 та
виключення майна платника податків з
державного реєстру застав рухомого та
нерухомого майна. До листа додано:
копія ухвали ВАСУ від 09.12.2013 по справі
№2а-0870/657/11 та копія постанови ЗОАС від
05.10.2011 по тій же справі.

Листом від 28.02.2014 за №1545/0829-25-00-15 ДПІ в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області повідомила
позивача, що з метою здійснення всіх
необхідних дій для звільнення з
податкової застави майна ТОВ
«Запоріжалюмінторг» та відображення
відповідних операцій на особовому
рахунку платника податків ДПІ в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя направлено лист до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.Запоріжжя
Міжрегіонального ГУ Міндоходів щодо
направлення на їх адресу оригіналу
ухвали ВАСУ по справі №2а-0870/657/11
К/9991/72790/12 від 09.12.2013. Після отримання
ухвали будуть проведені всі необхідні
дії про що ТОВ «Запоріжалюмінторг»
буде повідомлено письмово.

03.06.2014 за вх.18 позивачем отримано
Повідомлення про звільнення майна
з-під податкової застави від 28.05.2014
відповідно до листа про надання
інформації від 27.05.2014 за
вих.№4087/0829-25-00-15.

Позивач зазначає, що відповідач 1 після
отримання належним чином завіреної
копії судового рішення - ухвали Вищого
адміністративного суду України від
09.12.2013, був зобов'язаний протягом п'яти
робочих днів, що настали за днем
отримання відповідного рішення, подати
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів
висновок із зазначенням суми податку,
що підлягає відшкодуванню з бюджету,
проте такої вимоги закону відповідач 1
не виконав, що свідчить про
протиправність такої бездіяльності
суб'єкта владних повноважень.

Суд погоджується з такими доводами
позивача та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначений ст. 200 Податкового кодексу
України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України,
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Згідно з п. 200.8 ст. 200 ПК України, до
декларації додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування, а також
оригінали митних декларацій
(примірників декларанта), що
підтверджують вивезення товарів
(супутніх послуг) за межі митної
території України.

Пунктом 200.10 ст. 200 ПК України визначено,
що протягом 30 календарних днів, що
настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 ПК України,
якщо за результатами камеральної або
документальної позапланової виїзної
перевірки орган державної податкової
служби виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий орган:

а) у разі заниження заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування щодо суми, визначеної
органом державної податкової служби
за результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах;

б) у разі перевищення заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування над сумою, визначеною
органом державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого перевищення та підстави
для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами
проведення перевірок факту, за яким
платник податку не має права на
отримання бюджетного відшкодування,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
підстави відмови в наданні бюджетного
відшкодування.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України
передбачено, що у разі якщо за
результатами перевірки сум податку,
заявлених до відшкодування, платник
податку або орган державної податкової
служби розпочинає процедуру
адміністративного або судового
оскарження, орган державної податкової
служби не пізніше наступного робочого
дня після отримання відповідного
повідомлення від платника або ухвали
суду про порушення провадження у
справі зобов'язаний повідомити про це
орган Державного казначейства України.
Орган Державного казначейства України
тимчасово припиняє процедуру
відшкодування в частині оскаржуваної
суми до набрання законної сили
судовим рішенням.

Відповідно до абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК
України після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми податку,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 Податкового
кодексу України, на підставі
отриманого висновку відповідного
органу державної податкової служби
орган Державного казначейства України
видає платнику податку зазначену в
ньому суму бюджетного відшкодування
шляхом перерахування коштів з
бюджетного рахунка на поточний
банківський рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Тобто, законодавець для покладання на
податковий орган обов'язку подати
висновок до органу Державного
казначейства України передбачає
наявність двох умов: закінчення
процедури адміністративного або
судового оскарження та отримання
податковим органом відповідного
судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
належним чином завірена копія судового
рішення - ухвали Вищого
адміністративного суду України від
09.12.2013, був наданий відповідачу 1 ще у
травні 2014 року, проте контролюючим
органом не вчинено жодних дій по
складанню та поданню до органу
казначейства відповідного висновку.

Щодо умови закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
касаційної інстанції набирає законної
сили з моменту проголошення.

Відповідно до ст.255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відсутність з боку позивача порушень
норм податкового законодавства,
правильність формування позивачем сум
бюджетного відшкодування ПДВ,
відсутність підстав для зменшення сум
бюджетного відшкодування встановлено
в судовому порядку, що згідно положень
ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі КАС України)
є обставиною для звільнення від
доказування.

Таким чином, позовна вимога про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача 1 щодо ненадання
відповідачу 2 висновку із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету, є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
Державного бюджету на користь ТОВ
«Запоріжалюмінторг» суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 2 833 333 грн. 00 коп., суд
зазначає наступне.

Правовідносини щодо повернення з
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) з підстав, передбачених
законом, виникає між платником
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та державою в особі
відповідного органу державної
податкової служби, на який згідно із
вимогами Податкового кодексу України
покладені повноваження по здійсненню
контролю за своєчасною та правильною
сплатою до бюджету податків, зборів
(обов'язкових платежів), та
відповідного територіального органу
Державного казначейства України з
огляду на запроваджену Бюджетним
кодексом України казначейську форму
обслуговування Державного бюджету.

У разі невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ право платника
порушується внаслідок неодержання
коштів з бюджету, а тому належним
способом захисту цього права є вимога
про стягнення зазначених коштів
(відшкодування заборгованості).
Вищезазначене зокрема підтверджується
практикою Верховного Суду України
(постанову Верховного Суду України від
24 лютого 2009 року №09/81).

Право на бюджетне відшкодування
від'ємної різниці податку є
матеріальним правом позивача, захист
якого гарантовано також і ч.1 ст.1
Протоколу №1 до Європейської конвенції
з прав людини та основних свобод, яка
набрала чинності для України 11.09.1997
року і відповідно до ст.9 Конституції
України є частиною національного
законодавства.

Неправомірна бездіяльність
податкового органу у наданні висновку
про повернення сум бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість порушила право юридичної
особи, зокрема, на законне сподівання
мати можливість користуватись своєю
власністю, використовувати цю
власність у своїй господарській
діяльності, отримати очікувані
прибутки тощо.

У зв'язку з вищезазначеним суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги щодо
стягнення з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запоріжалюмінторг»
заборгованість з податку на додану
вартість у сумі 2 833 333 грн. 00 коп.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України: з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на зазначене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запоріалюмінторг» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Державної податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області щодо
не надання до органу казначейства
висновку про відшкодування Товариству
з обмеженою відповідальністю
«Запоріалюмінторг» 2 833 333,00 грн. податку
на додану вартість.

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запоріалюмінторг»
() суму податку на додану
вартість, що підлягає відшкодуванню з
Державного бюджету України у розмірі 2
833 333 (два мільйони вісімсот тридцять
три тисячі триста тридцять три) гривні
00 копійок.

4.Повернути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запоріалюмінторг» судовий збір у
розмірі 560 (п'ятсот шістдесят) гривень 28
копійок.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П.Бойченко