Справа № 9101/169574/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2014 рокусправа № 0827/2а-8377/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 21
жовтня 2011 року

справа № 0827/2а-8377/11

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Шевченківському району

про визнання протиправними дій, та
зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправними дій управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Шевченківському району під час
проведення виплати одноразової
щорічної допомоги по відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», стягнення щорічної
допомоги в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат за 2007 - 2011 роки з
урахуванням раніше сплачених сум та
зобов'язання подальшого нарахування та
виплати одноразової щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат у
відповідності до діючого
законодавства.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2011року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою в
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 звернувся до суду з пропуском
строку звернення, поважних причин
пропуску строку до суду не надав, тому
позовні вимоги в частині виплати
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
підлягають залишенню без розгляду, а
права, свободи та інтереси ОСОБА_2 за 2011
рік на час звернення до суду не
порушені.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 є особою яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, інвалідом 2
групи (а. с. 7, 8).

Відповідно до статті 48 «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам 2 групи
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з заперечень відповідача на
адміністративний позов наданих за 2010
рік ОСОБА_1 щорічна допомога на
оздоровлення управлінням виплачена в
червні 2010 року (а. с. 13).

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Крім того, безпідставними є доводи
позивача щодо не застосування до
спірних відносин строків давності,
оскільки Закон України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку" не встановлює
строку звернення до адміністративного
суду громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
оскільки відповідно до статті 90 цього
Закону всі вимоги згаданого Закону
застосовуються щодо будь-якого
ядерного інциденту, що може статися на
території України, після набрання цим
Законом чинності, тобто починаючи з 21
березня 1995 року.

Враховуючи, що позивач за захистом
своїх прав звернувся до суду 08 червня
2011 року, при цьому доказів поважності
причин пропуску строку до суду не
надав, суд апеляційної інстанції
вважає вірним залишення позовних вимог
позивача щодо зобов'язання проведення
перерахунку та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік без
розгляду в зв'язку з пропуском строку
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Щодо позовних вимог в частині виплати
допомоги на оздоровлення за 2011 рік, суд
першої інстанції зазначив, що підстави
для їх задоволення відсутні, оскільки
права позивача в 2011 році не порушені.

Як вбачається з довідки відповідача, за
2011 рік ОСОБА_1, щорічна допомога на
оздоровлення управлінням не виплачена
(а. с. 10)

Відповідно до статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

При цьому, необхідною умовою для
звернення особи до суду з
адміністративним позовом є обов'язкова
наявність порушення прав, свобод чи
інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у
адміністративного суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що право позивача на
отримання одноразовою допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, не було
порушено відповідачем, оскільки на
момент звернення до суду із позовом, а
саме 08 червня 2011 року, ОСОБА_1 ще не
виплачено даний вид допомоги.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим, підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим