Справа № 522/17842/14-а
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді
Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич
Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області до
ОСОБА_1 про примусове видворення з
України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
примусове видворення з України.

При цьому посилаються на те, що
громадянин Туреччини ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув в Україну 31.01.2014 р.
по національному паспорту для виїзду
за кордон серії НОМЕР_1, який видано
06.01.2012 року, терміном дії до 05.01.2022 року
на підставі візи типа «С».

З квітня 2014 року громадянин Туреччини
ОСОБА_1, на території України перебуває
незаконно, постійного місця проживання
та законного джерела існування не має.

Перебуваючи в Україні, з початку лютого
2014 року по кінець червня 2014 року, без
належно оформленого дозволу на
працевлаштування, працював в м. Одесі,
по вул. Преображенська, 24
постачальником продуктів харчування
для мережі «Фаст-фудів».

18.07.2014 року за порушення ч.1 ст. 203
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, що виразилося в
порушенні відповідачем правил
перебування в Україні, тобто
проживання без документів на право
проживання в Україні та ухилення від
виїзду з України після закінчення
відповідного терміну перебування, на
громадянина Туреччини ОСОБА_1 було
складено протокол про адміністративне
правопорушення та постановою від 18.07.2014
року ОСОБА_1 був притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Накладене адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 510 гривень
відповідачем було виконано шляхом
сплати штрафу.

14.08.2014 року ГУ ДМС України в Одеській
області було прийнято рішення про
примусове повернення в країну
походження громадянина Туреччини
ОСОБА_1 та зобов'язано його покинути
територію України у термін до 28.08.2014
року, проте у визначений термін
відповідач з території України не
виїхав.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву
про те, ще позов підтримує в повному
обсязі та просить розглянути справу за
його відсутністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про те, що
позов визнає та просить розглянути
справу за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин
Туреччини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув в
Україну 31.01.2014 р. по національному
паспорту для виїзду за кордон серії
НОМЕР_1, який видано 06.01.2012 року,
терміном дії до 05.01.2022 року на підставі
візи типа «С».

З квітня 2014 року громадянин Туреччини
ОСОБА_1, на території України перебуває
незаконно, постійного місця проживання
та законного джерела існування не має.

Перебуваючи в Україні, з початку лютого
2014 року по кінець червня 2014 року, без
належно оформленого дозволу на
працевлаштування, працював в м. Одесі,
по вул. Преображенська, 24
постачальником продуктів харчування
для мережі «Фаст-фудів».

18.07.2014 року Головним управлінням
Державної міграційної служби України в
Одеській області стосовно ОСОБА_1 було
складено протокол про адміністративні
правопорушення за ч.1 ст. 203 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, а саме за порушення
правил перебування в Україні, тобто
проживання без документів на право
проживання в Україні та ухилення від
виїзду з України після закінчення
відповідного терміну перебування.

18.07.2014 року Головним управлінням
Державної міграційної служби України в
Одеській області було прийнято
постанову, згідно якої ОСОБА_1 був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 203 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення у вигляді штрафу у
розмірі 510 грн.

Згідно квитанції № 73 від 18.07.2014 року
відповідачем було сплачено штраф у
розмірі 510 грн.

14.08.2014 року ГУ ДМС України в Одеській
області було прийнято рішення про
примусове повернення в країну
походження громадянина Туреччини
ОСОБА_1 та зобов'язано його покинути
територію України у термін до 28.08.2014
року. Копію вказаного рішення
відповідачу було вручено 14.08.2014 р.

У визначений термін відповідач з
території України не виїхав.

Згідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» іноземці та особи без
громадянства зобов'язанні неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, інших нормативно правових
актів, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей інтереси
суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» іноземці та особи
без громадянств в'їжджають в Україну за
наявності визначеного цим Законом чи
міжнародним договором України
паспортного документа та одержаної у
встановленому порядку візи, якщо інше
не передбачено законодавством чи
міжнародними договорам України.

Частиною 1 ст. 16 Закону передбачено, що
реєстрація іноземців та осіб без
громадянства, які в'їжджають в Україну
здійснюється в пунктах пропуску через
державний кордон України органами
охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» передбачено, що іноземці
та особи без громадянства, які в'їхали в
Україну на інших законних підставах, не
передбачених частинами 2-14 цієї статті
вважаються такими, які тимчасово
перебувають на території України на
законних підставах на період наданого
візою дозволу на в'їзд або на період,
встановлений законодавством чи
міжнародним договором України.

Згідно ч.4 ст.4 Закону передбачено, що
іноземці та особи без громадянства, які
відповідно до закону прибули в Україну
для працевлаштування та отримали
посвідку на тимчасове проживання,
вважають такими, які на законних
підставах перебувають на території
України на період роботи в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», в'їзд в Україну,
перебування на території України та
транзитний проїзд через територію
України іноземців та осіб без
громадянства здійснюється за
наявності достатнього фінансового
забезпечення або наявності можливості
отримати таке забезпечення законним
способом на території України. Порядок
підтвердження достатнього фінансового
забезпечення та його розмір
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» передбачено, що
перетинання державного кордону у разі
в'їзду в Україну або транзитний проїзд
через територію України громадянами
держав, перелік яких зазначено у
додатку 5, та особами без громадянства,
які постійно проживають у зазначених
державах, здійснюються після подання
ними підтвердження фінансового
забезпечення свого перебування в
Україні, транзитного проїзду через
територію України та виїзду за межі
України.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону
вищезазначеного Закону нелегальний
мігрант - іноземець або особа без
громадянства, які перетнули державний
кордон поза пунктами пропуску або в
пунктах пропуску, але з уникненням
прикордонного контролю і невідкладно
не звернулися із заявою про надання
статусу біженця чи отримання притулку
в Україні, а також іноземець або особа
без громадянства, які законно прибули в
Україну, але після закінчення
визначеного їм терміну перебування
втратили підстави для подальшого
перебування та ухиляються від виїзду з
України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» нелегальні
мігранти та інші іноземці та особи без
громадянства, які вчинили злочин,
адміністративні або інші
правопорушення, несуть
відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону
передбачено, що іноземці та особи без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування в Україні або
які не можуть виконати обов'язок виїзду
з України, не пізніше дня закінчення
відповідного строку їх перебування у
зв'язку з відсутністю коштів або
втратою паспортного документа можуть
добровільно повернутися в країну
походження або третю країну, у тому
числі за сприяння міжнародних
організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» встановлено, що
іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, може лише на підставі
винесеної за їх позовом постанови
адміністративного суду примусово
видворити з України іноземця та особу
без громадянства, якщо вони не виконали
в установлений строк без поважних
причин рішення про примусове
повернення.

Щодо підсудності вказаного позову
судом враховано наступне.

Згідно ч.1 ст.18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні адміністративні справи
щодо примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

При цьому, як було роз'яснено
інформаційним листом Вищого
Адміністративного суду України від
13.06.2013 року № 844/12/13-13 позивачем у
справах про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України може бути
Державна міграційна служба України
безпосередньо або її територіальні
органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України територіальним
органом чи підрозділом Державної
міграційної служби України відповідно
до частини першої статті 183-5 Кодексу
адміністративного судочинства України
подається до адміністративного суду
за місцезнаходженням цього органу або
за місцезнаходженням пункту
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

Згідно ст. 183-5 КАС України позовні
заяви іноземців та осіб без
громадянства щодо оскарження рішень
про їх примусове повернення в країну
походження або третю країну, а також
позовні заяви центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України подаються до
адміністративного суду за
місцезнаходженням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу охорони державного
кордону чи Служби безпеки України або
за місцезнаходженням пункту
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що
територіально позивач знаходиться у
Приморському районі м.Одеси, суд вважає
дотриманими правила територіальної
підсудності.

Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим
той факт, що іноземний громадянин
ОСОБА_1 знаходиться на території
України незаконно, ухиляється від
виїзду з України, законних підстав
перебування його на території України
судом не встановлено, у зв'язку з чим
суд вважає заявлені позовні вимоги
законними та обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ч.2 ст. 256 КАС України суд, який
прийняв постанову, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або з власної
ініціативи може ухвалою в порядку
письмового провадження або зазначаючи
про це в постанові звернути до
негайного виконання постанову про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства.

Керуючись ст. ст. 23-25 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», ст. ст. 18, 162, 183-5, 256
Кодексу адміністративного судачинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Позов задовольнити.

Примусово видворити з України
громадянина Туреччини ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Стамбул,
Туреччина, паспортний документ для
виїзду за кордон серії НОМЕР_1, який
видано 06.01.2012 року, терміном дії до
05.01.2022 року, тимчасово проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1.

Допустити негайне виконання постанови
суду.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до Приморського районного суду міста
Одеси апеляційної скарги протягом
п'яти днів.

Суддя

01.10.2014