Справа № 270/3333/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р.Справа № 270/3333/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
м.Макіївки Донецької області на
постанову Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки від 15.08.2014р.
по справі № 270/3333/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
м.Макіївки Донецької області

про визнання рішення неправомірним та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Макіївки Донецької області, в якому
просила визнати неправомірним та
скасувати рішення Управління
Пенсійного Фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області № 11924/03 від 05 серпня
2014 року про відмову в призначенні
пенсії та зобов'язати відповідача
призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на
підставі ст. 37 Закону України «Про
державну службу» з 17 липня 2014 року.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки від 15.08.2014 р.
позовні вимоги задоволено.

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області, не погоджуючись з
вказаним рішенням суду, в апеляційній
скарзі вказує, що рішення є
необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки від 15.08.2014 р. та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що згідно із Наказом
Президента Україні № 712/2002 від 13 серпня
2002 року позивач призначена суддею
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області, також
відповідно до Наказу Президента
України № 148/2007 від 26 лютого 2007 року
переведена на посаду судді Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постановою Верховної Ради України №
1237-У від 27.06.2007 року була обрана
безстроково суддею цього ж суду, де
працює по теперішній час (а.с. 10-13).

Відповідно до довідок про складові
заробітної плати (посадовий оклад,
надбавка за ранг, або кваліфікаційні
класи, або класний чин, або спеціальні
звання, або дипломатичний ранг,
надбавка за вислугу років), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», виданої Донецьким
апеляційним адміністративним судом за
№04- 30/44884/14 від 01.08.2014 року, та довідкою
про складові заробітної плати, (за
останні 24 календарні місяці роботи за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» виданою Донецьким
апеляційним адміністративним судом за
№04-30/44886/14 від 01.08.2014 року, ОСОБА_1 працює
в Донецькому апеляційному
адміністративному суді на посаді судді
та заробітна плата якої, станом на
16.07.2014 року становить 18757, 20 грн.

Також з довідок вбачається, що сума
заробітної плати, на яку нараховуються
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, з 01 січня 2011 року
- єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне страхування, становить 430186, 94
грн., надбавки, премії та інші виплати
за період з 01.07.2012 року до 30.06.2014 року
становили: доплата за адміністративну
посаду - 7843, 54 грн., індексація - 48, 85 грн.,
матеріальна допомога на оздоровлення -
26015 грн.

Для проведення корегування
вищезазначених виплат розміри
посадового окладу та надбавки за ранг,
визначені на дати підвищень заробітної
плати працюючим державним службовцям
становили: з 01.07.2012 року посадовий оклад
9698 грн.; з 01.10.2012 року посадовий оклад 9838
грн.; з 01.12.2012 року посадовий оклад 9979
грн.; з 01.01.2013 року посадовий оклад 12617
грн.; з 01.12.2013 року посадовий оклад 13398
грн. (а.с.16, 17).

ОСОБА_1 17.07.2014 року звернулася до УПФУ в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області з заявою про
призначення пенсії за віком на
підставі Закону України «Про державну
службу» (а.с. 63-64).

Рішенням УПФУ в Центрально-Міському
районі м. Макіївки Донецької області
від 05.08.2014 року, за вихідним номером №
11924/03 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні
пенсії згідно Закону України «Про
державну службу», в зв'язку з
недотриманням вимог ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», а саме відсутності факту
виходу судді у відставку (а.с. 19-20).

Не погоджуючись з діями відповідача,
ОСОБА_1 звернулося до суду за захистом
своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги є
обґрунтованими та доведеними, а
відмова управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Макіївки Донецької області у
призначенні пенсії згідно Закону
України «Про державну службу» є
неправомірною.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законами України «Про
державну службу» (№ 3723-ХІІ) та "Про
судоустрій і статус суддів" (Закону
№2453- VI).

Статтею 1 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що державна служба
в Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про
державну службу" встановлено, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки, та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач має загальний трудовий стаж на
день виникнення права на призначення
пенсії за віком 38 років 2 місяці 28 днів,
стаж державної служби 15 років 10 місяців
22 дні, стаж роботи на посаді судді 11
років 11 місяців З дні.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 станом на день звернення до
управління Пенсійного Фонду, тобто
17.07.2014 року, досягла пенсійного віку - 56
років 6 місяців і вона продовжує
працювати на посаді судді.

Згідно ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддям за
роботу на посаді судді щомісячно
виплачується суддівська винагорода,
яка складається з аналогічних
складових заробітної плати, з якої
позивачу має бути призначена пенсія
державного службовця.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що ОСОБА_1 має право
на отримання пенсії державного
службовця, що призначається відповідно
до статті 37 Закону України "Про
державну службу", так як існують усі
умови, передбачені ст. 37 Закону України
"Про державну службу", ст. 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і які є
необхідними для призначення такої
пенсії.

Закон України "Про судоустрій і статус
суддів", зокрема ст. 138 цього Закону,
встановлює порядок та умови
призначення довічного утримання та
пенсій суддів, що вийшли у відставку.
Дана норма є додатковою гарантією
забезпечення реалізації принципу
незалежності суддів.

Разом з тим, Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" не
встановлює обмеження та особливості
порядку призначення пенсій суддям, що
мають право на призначення пенсій
відповідно до Закону України "Про
державну службу", які працюють та не
знаходяться у відставці.

Відповідно до ч.1 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» судді,
який вийшов у відставку, після
досягнення чоловіками віку 62 роки,
жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Отже, з системного аналізу вказаних
норм закону випливає, що пенсія
державному службовцю виплачується за
умови досягнення пенсійного віку та
набуття страхового стажу, незалежно
від продовження перебування на
державній службі або перебування в
трудових відносинах з недержавним
органом.

Статтею 23 Закону України №3723-XII
встановлено граничний вік перебування
на державній службі. Граничний вік
перебування на державній службі
фактично є пенсійним віком для цієї
категорії працівників.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо), надання їм у майбутньому статусу
судді у відставці, право якого на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня. Умови і порядок
виплати цього утримання
встановлюються Законом України "Про
судоустрій і статус суддів".

Суддя, на якого поширюється дія Закону
№ 3723-ХІІ, є державною службовою
особою, яка здійснює функції
представника державної судової влади
на постійній основі, наділений
повноваженнями здійснювати правосуддя
та одержує суддівську винагороду за
рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних
службовців регулюється статтею 37
Закону № 3723-ХІІ, яка, зокрема, визначає
підстави для виходу на пенсію
державних службовців та її розмір, а
також передбачає, що пенсія державному
службовцю виплачується незалежно від
його заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Аналіз статей 23 та 37 зазначеного Закону
дає підстави для висновку, що особи, які
досягли пенсійного віку, мають право на
отримання пенсії державних службовців
(за наявності відповідних підстав) та
продовження терміну перебування на
державній службі (за наявності
погодження Начальника Головного
управління державної служби при
Кабінеті Міністрів України).

У відповідності до ст. 138 Закону України
№ 2453-VI суддя, який пішов у відставку, за
наявності відповідного віку і стажу
роботи призначається пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу".

Аналіз статті 138 Закону № 2453-VI свідчить
про те, що вона регулює відносини,
пов'язані з відставкою судді, яка, у
свою чергу, є підставою для виникнення
спеціальної правоздатності у судді для
набуття особливого соціального
забезпечення.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що зазначена стаття, як і в цілому Закон
№ 2453- VI, посилює гарантії незалежності
суддів порівняно з іншими категоріями
державних службовців, право на пенсію
яких передбачено статтею 37 Закону №
3723-ХІІ. Зокрема, вона передбачає
можливість вибору суддею одного з двох
варіантів соціального забезпечення у
разі виходу у відставку - отримання
пенсії на умовах, визначених статтею 37
Закону № 3723-ХІІ, або неоподаткованого
щомісячного довічного грошового
утримання.

Виходячи з особливого статусу суддів
як носіїв державної влади з
притаманним їм спеціальним соціальним
захистом та конституційними
гарантіями їхньої незалежності,
колегія суддів доходить висновку, що
стаття 138 Закону № 2453- VI не суперечить
положенням статті 37 Закону № 3723-ХІІ та
не обмежує право суддів на отримання
пенсії державних службовців, а
встановлює для них додаткові гарантії.
У зв'язку з цим судді мають право на
отримання пенсії на визначених Законом
№ 3723-ХІІ умовах в разі досягнення ними
пенсійного віку.

За таких обставин, посилання
відповідача на ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів", яка
передбачає права суддів, що
знаходяться у відставці, в якості
підстави для відмови у призначені
пенсії державного службовця ОСОБА_1, що
не перебуває у відставці, є
необґрунтоване.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що відмовляючи позивачу у призначенні
пенсії за віком на підставі ст. 37 Закону
України «Про державну службу»
відповідач діяв неправомірно.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки позивач має право на
призначення пенсії державного
службовця, згідно із Закону України
"Про державну службу", з моменту її
звернення із заявою про призначення
такої пенсії.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.Макіївки
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову від 15.08.2014р. по справі №
270/3333/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.