Справа № 814/2424/14
Суддя: Єнтіна А. П.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

17 вересня 2014 року
справа № 814/2424/14

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Єнтіна А.П.,
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54003

доІнспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області, вул.
Космонавтів, 61, м. Миколаїв,54056
Центрального відділу ДВС ММУЮ, вул.
Декабристів, 41/23, м. Миколаїв,54020

провизнання незаконними та скасування
постанов, В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області (далі
Відповідач-1, інспекція ДАБК) та
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі -
Відповідач-2, орган ДВС), в якому просив
визнати незаконною та скасувати
постанови про адміністративне
правопорушення №16 від 29.01.2014р. та №63
від 07.04.2014р. про притягнення його до
відповідальності за статтею 188-42 КУпАП.
Також просив визнати незаконними дії
органу ДВС щодо винесення постанов про
відкриття виконавчого провадження від
21.03.2014р. та від 26.05.2014р. щодо стягнення з
нього штрафу за зазначеними
постановами інспекції ДАБК у
подвійному розмірі. В обґрунтування
позову зазначав, що в його діях немає
складу правопорушення, передбаченого
ст. 188-42 КУпАП, оскільки він здійснює всі
дії для оформлення права власності на
збудоване майно, що встановлено
рішенням суду, та відповідач-1 не
реалізував його права, передбачені
законом при притягненні його до
адміністративної відповідальності. В
попередньому дії відповідача-1 щодо
накладення на нього штрафу за
аналогічні правопорушення вже
визнавалися судом протиправними, але
відповідач продовжує виносити щодо
нього постанови про адміністративні
правопорушення.

Позивач надав суду заяву про розгляд
справи без його участі в який позовні
вимоги підтримує та просив їх
задовольнити.

Відповідач-1 проти задоволення позову
заперечував, надав суду письмові
заперечення проти позову. Вважав, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду з відповідним позовом, оскільки
оскаржені постанови ним отримано
згідно поштових повідомлень 31.01.14р. та
09.04.14р.

Судом строк звернення до суду позивачу
було поновлено ухвалою від 08.09.2014р.,
оскільки як встановлено судом, позивач
не отримував зазначені постанови
інспекції ДАБК поштою, що
підтверджується листом директора
Миколаївської дирекції «Укрпошта» від
04.09.2014р., наданому позивачу за
результатами службової перевірки (а.с.
90).

Відповідач-2 проти задоволення позову
заперечував, надав суду письмові
заперечення, в яких зазначав, що про
необхідність стягнення подвійного
розміру штрафу з боржника ОСОБА_1 було
зазначено у самих постановах інспекції
ДАБК, а тому орган ДВС правомірно
керувався статтею 308 КУпАП.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, справа
розглянута судом в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, та докази, якими сторони
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення, суд дійшов висновку про
необхідність позов задовольнити
частково, виходячи з такого.

Інспекцією ДАБК 22.04.2013р. було проведено
перевірку житлового будинку позивача
за адресою АДРЕСА_1 та складено акт
перевірки, яким встановлено порушення
позивачем ч.1 ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», ст.ст. 7,9 Закону України
«Про архітектурну діяльність», а саме:
виконання будівельних робіт з
будівництва житлового будинку, сараю
(літ. Л-2), сараю (літ.З) без відповідних
документів, що надають право
виконувати такі роботи та без
затвердженої проектної документації.
Як встановлено актом перевірки на
момент перевірки будівельні роботи не
виконуються.

22.04.2013 року інспекцією ДАБК було надано
позивачу припис, в якому вимагалося від
позивача оформити відповідні
документи на житловий будинок і сараї
до 24.06.2013р.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», замовник має право
виконувати будівельні роботи після: 1)
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю) -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування; 2)
реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I-III
категорій складності; 3) видачі
замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 України «Про
архітектурну діяльність», будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється за
обов'язкової наявності проекту та
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Суд звертає увагу на те, що зазначений
вище закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності» набрав
чинності з 12.03.2011 року, з моменту його
опублікування.

З копії технічного паспорту на
житловий будинок, яку позивач надав
інспектору ДАБК вбачається, що будинок
та сараї були завершені будівництвом
ще у 2006 році та за наявності проекту.

На час проведення перевірки будівельні
роботи не велися, що зафіксовано у
самому акті перевірки.

Отже норми закону, який набрав чинності
у 2011 році не можуть розповсюджуватися
на правовідносини які існували до 2006
року. Існування відповідного проекту,
який був наявний за даними БТІ,
інспекцією ДАБК не перевірялася. Також
поза увагою інспекції ДАБК залишилася
надана позивачам копія рішення
Центрального районного виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
від 19.06.1998р. №58, яким позивачу ОСОБА_1
надано дозвіл на будівництво житлового
будинку 8,0х12,0 замість старого,
будівництво гаражу 4.0х7.0 м, сараю 3,0х2,0
по АДРЕСА_1 (а.с. 41об-42).

З позиції позивача вбачається, що
оформлення відповідних документів без
оформлення прав на земельну ділянку, на
який розташований житловий будинок і
сараї згідно із законодавством України
неможлива. Тому після проведеної
відповідачем перевірки він негайно
розпочав процес оформлення права
власності на свою земельну ділянку,
який ускладнюється наявністю межового
спору із користувачем сусідньої
ділянки (який і звернувся зі скаргою до
ДАБК) та тривалим часом проходження
різних етапів погоджень відповідних
документів на приватизацію. Питання
про приватизацію земельної ділянки
наразі знаходиться на вирішенні
Миколаївської міської ради, яка вже
тривалий час не розглядає це питання, з
невідомих йому причин, а тому його вини
у невиконані приписів ДАБК немає.

На доказ того, що він здійснює заходи по
оформленню права власності на земельну
ділянку та подальше оформлення
документів на будинок, позивач надав
суду топографічну зйомку своєї
ділянки, виготовлену 04.04.2013 року
комунальним підприємством
«Госпрозрахункове проектно-виробниче
архітектурно-планувальне бюро», а
також лист-погодження від 07.02.2014 року,
яким управління містобудування та
архітектури Миколаївської міської
ради погодило йому передачу у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 470 кв.м. для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1.

До того ж, зазначений припис було
направлено позивачу поштовим
відправленням, яке, як вбачається з
матеріалів справи позивач під розпис
не отримував, його підпис на поштовому
відправленні відсутній, є лише підпис
листоноші ОСОБА_2 (а.с.44). Як встановлено
службовою перевіркою дирекції
«Укрпошти», листоноша ОСОБА_2 не
вручала листи від ДАБК позивачу, а за
власним підписом відправляла їх
простим порядком, за що вона притягнута
до дисциплінарної відповідальності.

10.07.2013 року інспекція ДАБК надала
позивачу черговий припис №357/1,а 11.10.2013
року - припис №660 з вимогами,
аналогічними попереднім: «оформити
відповідні документи на житловий
будинок та сараї» (а.с. 51). При цьому у
приписах не було зазначено які саме
документи необхідно було оформити
позивачу.

За невиконання зазначених приписів
позивача було інспекцією ДАБК
притягнуто до адміністративної
відповідальності: 23.07.2013р. постановою
інспекції ДАБК №394 його притягнуто до
адміністративної відповідальності за
статтею 188-42 КУпАП за невиконання
припису від 22.04.2013р. у вигляді штрафу в
сумі 6800 гривень, а також постановою
інспекції ДАБК від 23.10.2013року №695 - за
статтею 188-42 КУпАП за невиконання
припису від 10.07.2013р. притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 6800 гривень.

Постановою Центрального районного
суду м.Миколаєва (як адміністративного
суду) від 03 лютого 2014р. по справі
№490/12876/13-а зазначені постанови про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
скасовані, провадження у справі
закрито. Постанова набрала законної
сили.

Зокрема у зазначеній постанові
адміністративного суду було
встановлено, що будівництво було
закінчено позивачем у 2006 році, та
момент проведення вищезазначених
перевірок та складання приписів не
проводилося. Позивач здійснює усі
можливі заходи задля оформлення права
власності на побудовані ним будівлі,
інспекція ДАБК не довела наявність
вини позивача у невиконанні її
приписів.

Крім того, 17.01.2014 року інспекція ДАБК
знову провела перевірку дотримання
вимог законодавства у домоволодінні
позивача за адресою АДРЕСА_1 та
встановила, що ОСОБА_1 не виконав припис
від 11.10.2013р. щодо оформлення правових
документів на збудований ним будинок і
сараї.

В цей же день інспекцією ДАБК було
складено акт, яким встановлено
невиконання припису від 11.10.2013р. №660, а
саме не оформлені відповідні документи
на житловий будинок та сараї, та
складено протокол про адміністративне
правопорушення від 17.01.2014року, яким
встановлено наявність в діях позивача
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого статтею
188-42 КУпАП - невиконання законних вимог
інспекції ДАБК, а саме припису від
11.10.2013р. №660.

Постановою по справі про
адміністративне правопорушення №16 від
29.01.2014р. першим заступником начальника
інспекції ДАБК було визнано позивача
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого статтею
188-42 КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

В той же час, як вже зазначалося вище,
позивач здійснював дії по оформленню
права власності на земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1 та подальше оформлення
права власності на будинок, зокрема це
було встановлено і рішенням
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 03 лютого 2014р. по справі
№490/12876/13-а. До того ж у самому приписі
від 11.10.2013р. №660 взагалі не було вказано,
які саме документи щодо будинку
позивач мав оформити. Тому не можна
вважати позивача таким, що ухилявся від
виконання припису інспекції ДАБК.

В той же час згідно зі статтею 9 КУпАП
вина є обов'язковим елементом складу
адміністративного правопорушення, за
відсутності якої дії особи не
утворюють складу адміністративного
правопорушення.

Крім того, розглядаючи відносно
позивача справу про притягнення його
до адміністративної відповідальності
та приймаючи постанову по цій справі
посадовими особами інспекції ДАБК не
було в повній мірі додержано вимоги
процесуального законодавства.

Так, в рамках провадження по зазначеній
адміністративній справі було складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 17.01.2014року (а.с. 12).

Статтею 256 КУпАП передбачено, що
протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності. У
разі відмови особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
від підписання протоколу, в ньому
робиться запис про це. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

В той же час у протоколі про
адміністративне правопорушення від
26.03.2014р. відсутній підпис позивача про
ознайомлення його з протоколом, або
вручення йому його копії; відсутній
підпис позивача про роз'яснення йому
його прав і обов'язків.

В той же час присутність порушника при
складанні протоколу є обов'язковою, як
це передбачено ст. 259 КУпАП.
Відповідачем не надано доказів
запрошення позивача для складання
протоколу або іншим чином складання
протоколу в його присутності. Це також
свідчить про те, що перед складанням
цього протоколу позивачу не були
роз'яснені його права під час розгляду
адміністративної справи, що є
порушенням його права на захист.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП,
справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

Однак посадовою особою інспекції ДАБК
було розглянуто справу відносно
позивача без його участі за
відсутності даних про його своєчасне
сповіщення про місце і час розгляду
справи, що є також порушенням його
права на захист.

За таких обставин не можна визнати
законною постанову по справі про
адміністративне правопорушення №16 від
29.01.2014р., винесену першим заступником
начальника інспекції ДАБК, якою було
визнано позивача винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 188-42 КУпАП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 6800 гривень, а тому позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

В цей же день - 17.01.2014р. інспекцією ДАБК
було видано припис №12/1, яким
вимагалося від позивача усунути
порушення вимог законодавства у
містобудування шляхом знесення
житлового будинку розмірами 7,57х12,01,
сараю літ.Л-2 розмірами 4,07х9,25, сараю
літ.З розмірами 4,08х10,46. Термін
виконання припису - до 17.03.2014р.

В подальшому інспектором ДАБК було
складено протокол про адміністративне
правопорушення від 26.03.2014р. стосовно
позивача, яким було виявлено порушення
абз.2 п.14 Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553, а
саме: невиконання припису від 17.01.2014р.
№12/1 про знесення житлового будинку і
сараїв.

Постановою у справі про
адміністративне правопорушення №63 від
07.04.2014р., прийнятою заступником
начальника інспекції ДАБК Малієм К.А.,
позивача було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
частиною 1 статті 188-42 КУпАП України за
невиконання припису інспекції від
17.01.2014р. №12/1 та накладено стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Відповідно до статті 38 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису. У
разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Отже зазначена норма закону передбачає
необхідність знесення будівель за
сукупності певних умов: 1) будівництво
повинно бути самочинним; 2)неможливість
перебудови об'єкту, який побудовано з
істотним усуненням від проекту.

По-перше, як встановлено судом, позивач
здійснював будівництво житлового
будинку, гаражу і сараю на підставі
дозволу на будівництво (рішення
виконкому від 19.06.1998р. №58) та за
наявності даних про проект. Тому таке
будівництво за відсутності інших умов,
передбачених законодавством, не можна
вважати самочинним.

По-друге, як в матеріалах перевірки
інспекції ДАБК, так і в матеріалах
справи відсутні відомості про те, яким
чином інспектор ДАБК зробив висновок
про неможливість перебудови
зазначеного об'єкту, не наведено в чому
полягає істотне відхилення цього
об'єкту від проекту або в чому
полягають істотні порушення
будівельних норм, які неможливо
усунути шляхом перебудови, як про це
йдеться мова у приписах статті 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

По-третє, зазначеною нормою закону
передбачений єдиний порядок вирішення
питання про знесення житлового будинку
- шляхом звернення інспекції ДАБК з
позовом до суду про таке. Законом не
надано інспекції ДАБК повноважень
вимагати знесення житлових об'єктів
самостійно без наявності відповідного
судового рішення.

Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011року
№553, передбачено, що у разі виявлення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, крім акта
перевірки, складається протокол разом
з приписом усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (п.17
Порядку).

У зазначеному нормативному акті також
не передбачено повноважень інспекції
ДАБК вимагати від особи знесення
об'єкту будівництва у позасудовому
порядку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Але виданий
інспекцією ДАБК на адресу позивача
ОСОБА_1 припис від 17.01.2014р. №12/1 у повній
мірі таким вимогам не відповідає, а
вимоги цього припису не можна вважати
законними.

В той же час за зазначеним приписом від
позивача вимагалося знести житловий
будинок, який є його житлом. Відповідно
до статті 1 Першого протоколу
Європейської конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ніхто
не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Статтею 188-42 КУпАП, за якою було
притягнуто позивача до
адміністративної відповідальності,
передбачена адміністративна
відповідальність за невиконання
законних вимог (приписів) посадових
осіб центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

За таких умов не можна вважати винними
дії позивача, які виразилися у
невиконанні припису інспекції ДАБК
від 17.01.2014р. №12/1. Тому в даному випадку в
діях позивача відсутній склад
правопорушення, передбаченого статтею
188-42 КУпАП.

Крім того, розглядаючи відносно
позивача справу про притягнення його
до адміністративної відповідальності
та приймаючи постанову по цей справі
посадовими особами інспекції ДАБК
також не було в повній мірі додержано
вимоги процесуального законодавства.

Так, в рамках провадження по зазначеній
адміністративній справі було складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 26.03.2014р. (а.с. 8).

Статтею 256 КУпАП передбачено, що
протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності. У
разі відмови особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
від підписання протоколу, в ньому
робиться запис про це. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

В той же час у протоколі про
адміністративне правопорушення від
26.03.2014р. відсутній підпис позивача про
ознайомлення його з протоколом, або
вручення йому його копії; відсутній
підпис позивача про роз'яснення йому
його прав і обов'язків.

В той же час присутність порушника при
складанні протоколу є обов'язковою, як
це передбачено ст. 259 КУпАП.
Відповідачем не надано доказів
запрошення позивача для складання
протоколу або іншим чином складання
протоколу в його присутності. Це також
свідчить про те, що перед складанням
цього протоколу позивачу не були
роз'яснені його права під час розгляду
адміністративної справи, що є
порушенням його права на захист.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП,
справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

Однак посадовою особою інспекції ДАБК
було розглянуто справу відносно
позивача без його участі за
відсутності даних про його своєчасне
сповіщення про місце і час розгляду
справи, що є порушенням його права на
захист.

З урахуванням вищезазначеного
постанова у справі про адміністративне
правопорушення №63 від 07.04.2014р.,
прийнята заступником начальника
інспекції ДАБК Малієм К.А. щодо
позивача ОСОБА_1, підлягає визнанню
протиправною та скасуванню, а позов в
цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимоги позову про визнання
незаконними дії органу ДВС щодо
винесення постанов про відкриття
виконавчого провадження від 21.03.2014р. та
від 26.05.2014р. щодо стягнення з позивача
штрафу за зазначеними постановами
інспекції ДАБК у подвійному розмірі,
суд приходить до такого.

Відповідно до статті 308 КУпАП, у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу.

На час прийняття органом ДВС до
виконання постанов інспекції ДАБК про
адміністративне правопорушення №16 від
29.01.2014р. та №63 від 07.04.2014р. вони були
чинними, та даних про сплату штрафу в
установлені терміни у органу ДВС не
було. Тому у органу ДВС не було підстав
не відкривати виконавче провадження за
зазначеними постановами та визначати
обсяг стягнення штрафу у подвійному
розмірі.

Відповідно до п.4 частини 1 статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
підлягає закінченню у разі скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ. Такі дії
органу ДВС і є наслідком відновлення
порушених прав позивача.

На даний час судом не встановлено
порушення прав, свобод та законних
інтересів позивача з боку органу ДВС,
та у разі наявності такого порушення
позивач буде мати право звернутися до
суду з відповідним позовом.

Тому в цій частині позову слід
відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163, 171-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області №16 від 29.01.2014р.
по справі про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1.

3. Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області №63 від 07.04.2014р.
по справі про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Постанова суду першої інстанції в
частині оскарження постанов по справі
про адміністративне правопорушення №16
від 29.01.2014р. та №63 від 07.04.2014р.
відповідно до частини 2 статті 171-2 КАС
України є остаточною та оскарженню не
підлягає.

В частині оскарження дій органу
державної виконавчої служби постанова
суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі проголошення судом вступної та
резолютивної частин постанови, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
А. П. Єнтіна