Справа № 2-а/1711/2841/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"29" вересня 2014 р.
Справа № 2-а/1711/2841/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.

при секретарі
Кратюк А. О.

за участю представника ТОВ ФПП
"Україна" :

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма побутових
послуг "Україна" на ухвалу
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від "16" липня 2014 р. у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
побутових послуг "Україна" до
Кузнецовської міської ради
Рівненської області Відділ
Держкомзему у м. Кузнецовськ
Рівненської області про визнання
протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2011р. Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма побутових
послуг «Україна» звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Кузнецовської міської ради
Рівненської області, у якому скасувати
рішення Кузнецовської міської ради
Рівненської області від 28 грудня 2004
року № 385 «Про надання земельних
ділянок в оренду» та зобов'язати відділ
Держкомзему в м.Кузнецовську зняти з
реєстрації договір оренди земельної
ділянки від 24.03.05 р. № 150, внести зміни в
книгу записів про реєстрацію державних
актів на право власності на землю та
право постійного користування землею,
договорів оренди землі та поземельну
книгу, які містять відомості про
земельну ділянку.

Ухвалою Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 28.04.2014р.
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
побутових послуг "Україна" прийнято до
провадження.

Відповідно до ухвали Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
16.07.2014р. позов Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма побутових
послуг "Україна" залишено без розгляду
у зв'язку з пропуском строку на
звернення до суду за захистом
порушеного права.

Розглядаючи питання про законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів апеляційної інстанції
враховує наступне.

Позивач у позовній заяві просить
визнати незаконним та скасувати
рішення Кузнецовської міської ради
Рівненської області № 385 від 28 грудня
2004 року «Про надання земельних ділянок
в оренду» в частині надання в оренду
ТзОВ ФПП «Україна» земельної ділянки
для обслуговування лазні, пральні та
будинку побуту площею 7700 кв.м. по
вул.Енергетиків в м.Кузнецовську
Рівненської області. З наявного в
матеріалах адміністративної справи
договору оренди земельної ділянки від
24.03.05 р., який укладений на виконання
вищезазначеного рішення органу
місцевого самоврядування, про що
зазначено у його п.1, вбачається, що він
підписаний уповноваженою особою ТзОВ
ФПП «Україна». Таким чином суд першої
інстанції вважав, що уклавши 24.03.05 р. з
Кузнецовською міською радою
Рівненської області договір оренди
земельної ділянки, який як на підставу
його укладення у п.1 містить посилання
на рішення Кузнецовської міської ради
Рівненської області № 385 від 28.12.04 р.,
позивач повинен був дізнатись про
порушення свого права на постійне
користування цією земельною ділянкою,
отже, з того часу розпочався перебіг
процесуального строку звернення до
суду з цим позовом. Однак, з позовною
заявою ТзОВ ФПП «Україна» звернулось
до суду лише 23 серпня 2011 року.

Суд першої інстанції також вважав, що
відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Таким
чином, правовий припис "в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом" означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, які встановлені законом. Крім
того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Таким чином після набрання
чинності Кодексом адміністративного
судочинства України (01 вересня 2005 року),
у встановлений ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на момент набрання
чинності даним Кодексом) річний строк
позивач з позовом про оскарження
рішення Кузнецовської міської ради
Рівненської області № 385 від 28.12.04 р.
«Про надання земельних ділянок в
оренду» до суду не звернувся, тому суд
першої інстанції прийшов до висновку
про відсутність поважних причин
пропуску позивачем встановленого ст.99
КАС України строку звернення до суду з
позовом про визнання незаконним та
скасування рішення Кузнецовської
міської ради Рівненської області від
28.12.04р., та відсутність правових підстав
для його поновлення.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Позивачем суду подано заяву про
визнання причин пропуску строку
звернення до суду поважними. Заява
обґрунтовується тим, що оскаржуване
рішення на даний час є чинним, породило
між сторонами правовідносини, які не
закінчились у день прийняття рішення, а
тривають донині, і залишення даного
позову без розгляду обмежить
гарантовані ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод та
ст.8 Конституції України права позивача
на справедливий суд.

Аналізуючи наведені стороною позивача
причини пропуску строку звернення до
адміністративного суду, судова колегія
приходить до висновку про наявність
правових підстав для визнання їх
поважними.

Враховуючи адміністративно-правовий
характер цього спору, строк звернення
до адміністративного суду та наслідки
його пропущення встановлюються ст.ст.99,
100 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Таким
чином, правовий припис "в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом" означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, які встановлені законом. Крім
того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом. Дана норма закону означає, що
за загальним правилом перебіг строку
на звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Приписами ст.100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Право на звернення до
адміністративного суду з позовом є
складовою права на судовий захист, яке
передбачено статтею 55 Конституції
України. Це право є первинним
диспозитивним правом в
адміністративному процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. Ніхто не
може бути позбавлений права на розгляд
його справи в адміністративному суді,
до підсудності якого вона віднесена
цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду з зазначеним
адміністративним позовом 23 серпня 2011
року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо подано
заяву про поновлення цього строку, то
чи є підстави для її задоволення).

Згідно з ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї ж статті Кодексу
передбачено, що для звернення до суду
за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Поряд з тим, законодавець визначив, що
строк звернення до суду за захистом
порушеного права може бути пропущено,
як з об'єктивних, так і з суб'єктивних
причин, проте у кожному випадку потреба
у зверненні до суду не зникає, відтак
виникає необхідність у поновленні
строків.

Виходячи з передбачених ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завдань адміністративного
судочинства, а також враховуючи норму
ст. 58 Конституції України, до спірних
правовідносин слід застосовувати
більш тривалий строк на звернення до
суду з даним адміністративним позовом,
передбачений нормами ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України,
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Позивач в обґрунтування клопотання про
поновлення пропущеного строку
звернення до адміністративного суду
посилається на те, що саме за
результатами розгляду їх звернення до
Кузнецовської міської ради, яке вони
отримали у червні 2011 року встановлено
порушення його прав. Наведені
обставини, на думку судової колегії,
стали причиною звернення позивача до
суду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до норми ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини». Європейська Конвенція «Про
захист прав людини і основоположних
свобод» і практика Європейського Суду
з прав людини є джерелом права. За ч.1
ст.6 Європейської Конвенції «Про захист
прав людини і основоположних свобод»,
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом. Тому, суд першої
інстанції прийшов до передчасного
висновку про залишення позовної заяви
без розгляду на підставі ст.100 КАС
України.

Позивач звернувся до суду з позовом про
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень від 28.12.2004 року, оскільки
обґрунтовано вважає, що дане рішення
порушує його право постійного
користування земельною ділянкою яке, у
відповідності із законодавством
України, було надано раніше.

З наведених вище норм КАС України
слідує, що для застосування положень
ст. 100 КАС України в першу чергу суду
слід встановити день коли позивач
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду
першої інстанції слідує, що суд вважає
таким днем - 24.03.2005 року, тобто день
укладення між ТОВ ФІШ «Україна» та
Кузнецовською міською радою
Рівненської області договору оренди
земельної ділянки від 24.03.2005 року №150,
оскільки в останньому міститься
посилання на рішення Кузнецовської
міської ради Рівненської області №385
від 28.12.2004 року, яке оскаржує позивач.
Саме з цього дня, на думку суду першої
інстанції, позивач повинен був
дізнатись про порушення свого права на
постійне користування земельною.

Однак позивач зазначає і наголошує на
тому, що він не знав та не міг
припустити, що дане рішення
відповідача якимось чином обмежує
його право постійного користування
землею на підставі державного акту
постійного користування. На момент
прийняття оскаржуваного рішення і нині
є чинним рішення виконавчого комітету
Кузнецовської міської ради народних
депутатів від 24.04.1998 року №148 (наявне в
матеріалах справи) яким Колективному
підприємству Фірмі побутових послуг
«Україна» (в подальшому
перереєстроване в ТОВ ФПП «Україна»)
передані у постійне користування землі
під розміщення лазні, пральні та
будинку побуту а також видано
державний акт на право постійного
користування землею площею 0,77 га. на
даний час існує два рішення суб'єкта
владних повноважень, які встановлюють
різне правове регулювання щодо однієї
і тієї самої земельної ділянки.

З наведено слідує, що між сторонами у
справі існує публічно-правовий спір
щодо того на якій підставі позивач нині
використовує землі. Позивач вважає, що
ці землі є у нього на праві постійного
користування, що підтверджується
відповідним рішенням та чинним
Державним актом на право постійного
користування.

В свою чергу, відповідач вважає, що
позивач нині такого права позивач
немає та що воно припинилось після
прийняття рішення від 28 грудня 2004 року
№385 «Про надання земельних ділянок в
оренду» і така позиція суб'єкта владних
повноважень вперше була висвітлене в
його листі від 09.06.2011 року. У своєму
листі від 09.06.2011 року №05/47-39/570
Кузнецовська міська рада Рівненської
області ствердила, що позивач, на її
думку, клопотанням від 13.10.2004 року №39,
яке послугувало прийняттю
оскаржуваного рішення, добровільно
відмовився від право постійного
користування землею та просив передати
її в оренду.

Натомість, позивач зазначає, що в
клопотанні від 13.10.2004 року ним
висловлено в першу чергу прохання,
виходячи з діючих на той час норм п.6
розділу X Перехідних положень
Земельного кодексу України,
переоформити державний акт права
постійного користування. Позивач
зазначає, що добровільно не
відмовлявся від права постійного
користування землею. В свою чергу
Кузнецовська міська рада Рівненської
області у встановлено законодавством
України порядку не припиняло це право
позивача, хоча процедура припинення
права постійного користування землею
чітко визначена ст.ст. 141, 142 Земельного
кодексу України.

Оскільки відповідач ніколи не припиняв
і не оскаржував право постійного
користування землею, що була надана
позивачу, останній обґрунтованого
вважає, що і до нині зберігає це право. З
наведеного слідує, що про наявність
спору і причини спору позивачу стало
відомо лише 09.06.2011 року.

Позивач не міг вважати, виходячи з
вимог ст. 19 Конституції України, що
оскаржуваним рішенням відповідач
припинив його право постійного
користування землею, відповідно не міг
знати про порушення своїх прав,
оскільки, як зазначалось вище, порядок
та підстави припинення права
постійного користування землею
регламентуються ст.ст. 141,142 Земельного
кодексу України.

Позивач звернувся до суду 23.08.2011 року,
тобто в межах строку встановленого ст.
99 КАС України, отже застосування
наслідків визначених ст. 100 КАС України
та винесення ухвали про залишення
позову без розгляду є помилковим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для подальшого розгляду до суду
першої інстанції, є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Аналізуючи зазначене, судова колегія
вважає, що вказані обставини залишено
судом першої інстанції поза увагою, та
не надано правової оцінки, щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду з адміністративним
позовом, що призвело до порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали з направленням справи для
продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
побутових послуг "Україна"
задовольнити, ухвалу Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
"16" липня 2014 р. змінити.

Справу № 2-а/1711/2841/11 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма побутових
послуг "Україна" до Кузнецовської
міської ради Рівненської області про
визнання протиправним та скасування
рішення направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Т.В. Іваненко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "01" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю фірма
побутових послуг"Україна"
вул.Енергетиків,19,м.
Кузнецовськ,Рівненська область,34400

3- відповідачу/відповідачам:
Кузнецовська міська рада Рівненської
області м-н Незалежності,
1,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400

4-третій особі: Відділ Держкомзему у
м.Кузнецовськ Рівненської області - м-н.
Незалежності,1,м.Кузнецовськ,Рівненськ
а область,34400,