Справа № 757/3820/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
757/3820/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Матійчук Г.О.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського
районного суду міста Києва від 26 травня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м.Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Печерського району
в м. Києві, в якому просив: зобов'язати
Київський міський центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат
(Відповідач-2) надати обґрунтовану
довідку про розміри нарахованої та
виплаченої Позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 1996
року по 2013 рік включно; визнати
протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації (Відповідач-1)
та Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
Позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ, за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 85
(вісімдесят п'ять) розмірам мінімальних
заробітних плат; визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації
(Відповідач-1) та Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат (Відповідач-2)
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити Позивачу одноразову
компенсацію як інваліду І групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 60 (шістдесят)
мінімальних заробітних плат;
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації (Відповідач-1)
та Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) в подальшому
нараховувати та виплачувати Позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних
плат, в порядку та на умовах, визначених
положеннями статті 48 Закону України
від 28 лютого 1991 року №796.

Ухвалою Печерського районного суду
м.Києва від 26 травня 2014 р позовні вимоги
за період з 1996 по 16.08.2013 залишено без
розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати, а справу направити в суд
першої інстанції для продовження
розгляду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, ухвала суду
- без змін з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України Адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з позицією Вищого
адміністративного суду у постанові
Пленуму від 16.03.2012 № 4 Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", під час
вирішення питання щодо дотримання
строку звернення до адміністративного
суду з позовами про нарахування та
виплату пенсії громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, судам необхідно керуватися
нормами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до приписів статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить суд зобов'язати
відповідачів здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити щорічну
грошову допомогу на оздоровлення у
розмірі 5-и мінімальних заробітних плат
та щорічну разову грошову допомогу до
5-го травня у розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, за період з 1996 по 2013 рік
включно.

Разом з тим, заяви про поновлення
строків звернення до суду позивач не
надав, будь-яких обґрунтувань стосовно
причин пропуску процесуального строку
у позовній заяві, як і в апеляційній
скарзі, не зазначив.

Також, позивач не навів обставин, що
вказані суми пенсій були нараховані,
але не виплачені з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію.

Отже, враховуючи, що позивач до суду
звернувся 17.02.2014, що підтверджується
відтиском поштового штемпеля на
конверті, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції що з
урахуванням строків звернення до суду
з позовом, передбачених статтями 99, 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, позовні вимоги, заявлені поза
межами шестимісячного строку
звернення до суду, а саме за період з 1996
по 16.08.2013 року, підлягають залишенню
без розгляду.

Доводи апелянта з приводу того, що до
вказаних правовідносин не
застосовуються строки звернення до
суду, встановлені ст. 99 КАС України,
посилаючись на Віденську конвенцію про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду від 21 травня 1963 року, до якої
Україна приєдналася згідно із Законом
України «Про приєднання України до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» №
334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями
п. п. іі) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено,
що строк позовної давності на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки на відміну від
положень Конвенції строки, визначені
ст.99 КАС України є процесуальними.

Їх початок та перебіг пов'язується з
моментом порушення прав та інтересів
позивача..

Про порушення прав та інтересів щодо
розміру здійснених виплат позивачу
було відомо з дня отримання
відповідних коштів. Однак, у визначений
процесуальним законом строк він до
суду не звернувся.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України,
суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Печерського районного суду м.Києва від
26 травня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Печерського району
в м. Києві про визнання протиправною
бездіяльності та зобов"язання вчинити
дії - залишити без задоволення, а ухвалу
Печерського районного суду м.Києва від
26 травня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.