Справа № 813/5618/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2014 року
№ 813/5618/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого-судді Сасевича О.М.,
за участю секретаря судового засідання
прокурора Бойко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом прокурора Городоцького району
Львівської області в інтересах держави
в особі Головного управління
Держземагенства у Львівській області,
Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області до Городоцької районної
державної адміністрації Львівської
області про визнання протиправним та
скасування розпорядження від 04.03.2014
року №64, -
прокурор Городоцького району
Львівської області в інтересах держави
в особі Головного управління
Держземагенства у Львівській області
та Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області звернувся до суду із позовом до
Городоцької районної державної
адміністрації Львівської області, в
якому просить визнати протиправним та
скасувати розпорядження Городоцької
районної державної адміністрації
Львівської області від 04.03.2014 року №64
«Про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність ОСОБА_1
для індивідуального дачного
будівництва, яка розташована за межами
с.Велика Калинка». В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначає, що
04.03.2014 року Городоцькою районною
державною адміністрацією Львівської
області прийнято спірне розпорядження.
Вважає, що таке розпорядження підлягає
скасуванню, оскільки прийняте
відповідачем із перевищенням
повноважень, наданих Конституцією та
Ухвалою судді від 12.08.2014 року у даній
справі відкрито провадження.
У судових засіданнях прокурор позовні
вимоги підтримав повністю, просив
Позивачі явку уповноважених
представників у судове засідання не
забезпечили, однак подали до суду заяви
про розгляд справи у відсутності їх
Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання,
призначене на 29.09.2014 року також не
забезпечив із невідомих суду причин,
хоча у встановленому законом порядку
був повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
наявною у матеріалах справи розпискою.
Водночас, 29.09.2014 року через канцелярію
суду представником відповідача було
подано заяву про визнання відповідачем
позову у повному обсязі.
Так, враховуючи викладене, судом було
ухвалено здійснювати розгляд справи у
відсутності представників сторін за
наявними у ній матеріалами та доказами.
Заслухавши пояснення прокурора,
розглянувши заяву відповідача про
визнання позову, дослідивши подані
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що прокуратурою
Городоцького району проведено
перевірку додержання посадовими
особами Городоцької районної
державної адміністрації Львівської
області вимог земельного
законодавства при підготовці та видачі
розпоряджень щодо відведення фізичним
особам земельних ділянок. В ході
перевірки встановлено, що
розпорядженням Городоцької РДА від
04.03.2014 року №64 було надано дозвіл
гр.ОСОБА_1 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,10 га (орієнтовно) у
власність для індивідуального дачного
будівництва, яка розташована за межами
с.Велика Калинка Городоцького району
Як вбачається, пунктом 2 вказаного
розпорядження ОСОБА_1 було зобов'язано
подати на затвердження районній
державній адміністрації розроблений
та погоджений у встановленому порядку
Загалом, для прийняття спірного
розпорядження передував розгляд у
Відділі Держземагентства у
Городоцькому районі Львівської
області заяви ОСОБА_1
Згідно із інформацією Відділу
Держземагентства у Городоцькому
районі Львівської області від 24.02.2014
року №01-13/745 та враховуючи дані
державного земельного кадастру,
земельна ділянка, яка запрошувалась до
відведення, належить до земель
сільськогосподарського призначення, а
тому при передачі її у власність для
дачного будівництва слід врахувати
необхідність відшкодування втрат
сільськогосподарського призначення.
Матеріалами справи підтверджується, а
також і було встановлено прокуратурою
району у ході проведення перевірки, що
рішенням Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області від 10.09.2013 року №461 затверджено
генеральний план с.Керниця
Городоцького району, відповідно до
якого земельна ділянка, щодо якої
Городоцькою РДА прийнято
розпорядження від 04.03.2014 року №64 про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою, входить в межі цього
населеного пункту та передбачена для
відведення для ведення садівничого
господарства.

19 травня 2014 року прокурором
Городоцького району Львівської
області внесено подання голові
Городоцької районної державної
адміністрації №04/13-856 вих14 про усунення
порушень вимог чинного земельного
законодавства України.

За результатами розгляду подання
Городоцькою районною державною
адміністрацією направлено прокурору
Городоцького району лист від 11 червня
2014 року №02-17/1349, у якому повідомлено, що
останньою надіслано лист до Львівської
обласної державної адміністрації з
вимогою скасувати, зокрема,
розпорядження від 04.03.2014 року №64.

Однак, як повідомив прокурор у судовому
засіданні, станом на день звернення до
суду із позовом інформація про
скасування оскаржуваного
розпорядження до прокуратури не
надходила.

Таким чином, не погоджуючись з такими
діями (рішенням) відповідача прокурор в
інтересах позивачів звернувся до суду
з означеним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам, а
також правомірності оскаржуваного
розпорядження, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

У відповідності до ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу
України громадяни зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.122 Земельного кодексу
України, районні державні
адміністрації на їхній території
передають земельні ділянки із земель
державної власності, крім випадків,
визначених частинами четвертою і
восьмою цієї статті, у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для:

а)ведення водного господарства;

б)будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті;

в)індивідуального дачного будівництва.

Також, відповідно до ч.4 ст.122 Земельного
кодексу України, центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Таким чином, положення статті 122
Земельного кодексу України передбачає
передачу повноважень щодо
розпорядження земельними ділянками
сільськогосподарського призначення
державної власності до Державного
агентства земельних ресурсів України
та його територіальних органів.

Згідно із п.6-1 Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 08.04.2011 року №445,
Держземагентство України, відповідно
до покладених на нього завдань, передає
відповідно до закону безпосередньо або
через визначені у встановленому
порядку територіальні органи земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної форми власності
у власність або в користування для всіх
потреб.

Відповідно до п.4.32 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області, затверджене Наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 10.05.2012 року
№258, повноваження по передачі
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування надано Головним
управлінням Держземагентства в
області.

Окрім того, як наголосив у судовому
засіданні прокурор, при прийнятті
оскаржуваного розпорядження,
відповідачем не враховано генеральний
план с.Керниця Городоцького району.

У відповідності до ст.1 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI,
генеральний план населеного пункту -
містобудівна документація, що визначає
принципові вирішення розвитку,
планування, забудови та іншого
використання території населеного
пункту.

Статтею 17 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено, що генеральний план
населеного пункту є основним видом
містобудівної документації на
місцевому рівні, призначеної для
обгрунтування довгострокової
стратегії планування та забудови
території населеного пункту.
Невід'ємною частиною генерального
плану населеного пункту є затверджений
план земельно-господарського устрою
цього населеного пункту.

Відповідно до п.п.34, 42 ч.1 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР,
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання: регулювання
земельних відносин; затвердження в
установленому порядку місцевих
містобудівних програм, генеральних
планів забудови відповідних населених
пунктів, іншої містобудівної
документації.

Отже, суд зауважує, що вищевказані
питання є виключною компетенцією сесії
ради, розгляд яких вона вправі
делегувати, проте, як встановлено судом
у процесі розгляду справи, Керницькою
сільською радою таких повноважень
органам державної виконавчої влади
делеговано не було.

Статтями 7, 16, 17 Закону України «Про
основи містобудування» від 16.11.1992 року
№2780-XII визначено, що державне
регулювання у сфері містобудування
здійснюється, зокрема, органами
місцевого самоврядування, а також
спеціально уповноваженими органами з
питань містобудування та архітектури,
іншими органами в порядку,
встановленому законодавством;
планування територій на місцевому
рівні здійснюється шляхом розроблення
та затвердження генеральних планів
населених пунктів, планів зонування
територій і детальних планів
території, їх оновлення та внесення
змін до них; генеральний план
населеного пункту є основним видом
містобудівної документації на
місцевому рівні, призначеної для
обгрунтування довгострокової
стратегії планування та забудови
території населеного пункту.

Тож, як уже було згадано вище, рішенням
Керницької сільської ради
Городоцького району Львівської
області від 10.09.2013 року №461 (таке є
чинним та у встановленому законом
порядку не скасоване) було затверджено
генеральний план с.Керниця
Городоцького району.

Відповідно до статті 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно зі статтею 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
акти ради, прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади.

Отже, на час винесення Городоцькою РДА
оскаржуваного розпорядження вже
існувала розроблена та затверджена у
встановленому законом порядку
містобудівна документація с.Керниця,
де і розташована спірна земельна
ділянка.

Таким чином, суд, погоджуючись із
позицією прокурора та доводами
позивачів, вважає, що оскаржуване
розпорядження відповідача порушує
права територіальної громади с.Керниця
на власність, розпорядження,
використання цієї земельної ділянки та
врахування її інтересів під час
планування і забудови території села.

Таким чином, з огляду на вказане вище,
суд вважає, що при прийнятті
оскаржуваного розпорядження
Городоцька РДА вийшла за межі наданих
їй чинним законодавством повноважень,
оскільки надала дозвіл на розроблення
проекту землеустрою на земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення, яка згідно із генеральним
планом, розташована в межах с.Керниця
Городоцького району Львівської
області.

Вимоги щодо прийняття та розгляду заяв
про надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність встановлені ч.ч. 6, 7 ст.118
Земельного кодексу України, відповідно
до яких: громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності ведення
особистого селянського господарства у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).
Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою для відмови у
наданні такого дозволу є
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обгрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Отже, у даному спорі суд, оцінюючи дії
Городоцької РДА, роз'яснює, що
приймаючи заяву ОСОБА_1 до розгляду,
відповідач зобов'язаний був перевірити
її на відповідність вимогам ч.6 ст.118
Земельного кодексу України, а також,
вивчити місце розташування земельної
ділянки, встановити, чи дана земельна
ділянка є вільною, чи відповідає бажане
цільове призначення можливому
функціональному використанню, а також
перевірити відповідність її
генеральному плану населеного пункту
та іншій містобудівній документації, і
лише після цього приймати рішення про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність.

В силу ч.2 ст.24 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
забудова земельної ділянки
здійснюється в межах її цільового
призначення, встановленого відповідно
до законодавства. Частиною 3 вказаної
статті передбачено, що у разі
відсутності плану зонування або
детального плану території,
затвердженого відповідно до вимог
цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності у власність
чи користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.

Водночас, судом досліджено і спірне
розпорядження, у вступній частині
якого вказано, що воно прийнято, у тому
числі, з урахуванням детального плану
території. При цьому, слід звернути
увагу, що у судовому засіданні судом
з'ясовано, що детальний план території,
затверджений розпорядженням
Городоцької РДА від 10.02.2014 року №29
розроблений лише на дві земельні
ділянки площею 0,0993 га та 0,0997 га на
території Керницької сільської ради,
які плануються до відведення гр.ОСОБА_2
та гр.ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст.83 Земельного кодексу
України, земельні ділянки, які
передбачається використати для
розміщення об'єктів, призначених для
обслуговування потреб територіальної
громади, а також земельні ділянки, які
відповідно до затвердженої
містобудівної документації
передбачається включити у межі
населених пунктів, за рішеннями
органів виконавчої влади передаються у
комунальну власність.

Відповідно до вимог ч.4 ст.173 Земельного
кодексу України, землі та земельні
ділянки державної власності, включені
в межі населеного пункту (крім земель,
які не можуть передаватися у
комунальну власність), переходять у
власність територіальної громади.

Отже, на думку суду, відповідач,
перевищивши визначені законом
повноваження, розпорядився землями,
які, відповідно до генерального плану
с.Керниця, входять в межі вказаного
населеного пункту та підлягають
передачі у комунальну власність.

Матеріали справи також свідчать, що
законність розпорядження Городоцької
РДА від 04.03.2014 року була предметом
перевірки, проведеної Державною
інспекцією сільського господарства в
Львівській області. Зокрема, зі змісту
клопотання Держсільгоспінспекції в
Львівській області від 10.06.2014 №436/3-10-8
вбачається, що згідно із генеральним
планом населеного пункту на території
с.Керниця Городоцького району земельні
ділянки, запроектовані для
індивідуального дачного будівництва -
відсутні.

Тож, із наведеного вбачається, що
розпорядження Городоцької РДА про
надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва здійснено з
порушенням ст.118 Земельного кодексу
України, без розгляду генерального
плану, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
порядку, ст.24 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Отже, суд дійшов висновку, що оскільки
відповідач, приймаючи оскаржуване
розпорядження, не дотримався вимог
Земельного кодексу України, тому таке
розпорядження не може відповідати
приписам ч.3 ст.2 КАС України і є
неправомірним й підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги чи заперечення. При цьому,
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на суб'єкта
владних повноважень.

На день судового розгляду доказів, які
б спростовували доводи прокурора та
позивачів, відповідач суду не надав та
визнав позов у повному обсязі.

Відповідно до статті 51 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідач має право в
будь-який час до закінчення судового
розгляду визнати адміністративний
позов повністю або частково.

Згідно з частиною першою статті 136
Кодексу адміністративного судочинства
України, позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Цією ж статтею встановлено, що судове
рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 112
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову.

Суд не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії позивача або відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем адміністративного позову
про скасування розпорядження
Городоцької районної державної
адміністрації Львівської області від
04.03.2014 №64 не суперечить закону та не
порушує чиї-небудь права, свободи або
інтереси, а тому приймається судом.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, судові
витрати у формі судового збору, з
відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.2, 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 128, 156,
158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Городоцької районної
державної адміністрації Львівської
області від 04.03.2014 року №64 «Про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність гр.ОСОБА_1 для
індивідуального дачного будівництва,
яка розташована за межами с.Велика
Калинка».

Постанова Львівського окружного
адміністративного суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч.3 ст.160
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 03 жовтня 2014 року.