Справа № 351/2677/13а, 2а/351/80/13
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року Справа № 876/2157/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 03
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
виплатити недоплачену суму
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, -

в с т а н
о в и в:

17 жовтня 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача,
зобов'язати відповідача виплатити
недоплачену суму одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 03
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню,
покликаючись на те, що судом першої
інстанції не надано належної правової
оцінки тому факту, що встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26 липня 1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" фіксований розмір
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, суперечить
приписам ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
встановлено розмір такої компенсації з
розрахунку 45 мінімальних заробітних
плат. Таким чином, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, повинна бути виплачена
позивачу відповідно до ст.48 Закону
України Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тобто в розмірі 45
мінімальних заробітних плат. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Суд відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на постанову
суду першої інстанції, яка прийнята в
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справи,
передбаченої п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а оскаржувану постанову -
скасувати з наступних підстав.

Посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Івано-Франківською обласною державною
адміністрацією 01 лютого 2011 року,
підтверджується, що позивач є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
(а.с.6).

Відовідно до довідки МСЕК серії 10 ААА №
097528 від 06 грудня 2010 року ОСОБА_1
встановлено ІІ групу інвалідності з 22
листопада 2010 року безстроково.

Згідно з експертним висновом № 9 від 04
листопада 2010 року захворювання ОСОБА_1
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_1 звернувся в Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області з заявою про проведення
перерахунку одноразової компенсації
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
45 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Листом від 20 вересня 2013 року №С/152-25
відповідач відмовив позивачу у
вказаному перерахунку, покликаючись на
відсутність правових підстав для його
здійснення, оскільки розмір
одноразової компенсації позивачу за
шкоду заподіяну здоров'ю обчислений
відповідно до діючого законодавства,
зокрема, у розмірі, визначеному
Постановою Кабінету Міністрів України
№836 від 26 липня 1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що при
визначенні розміру одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, застосуванню підлягають
положення Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26 липня 1996
року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому відсутні підстави
для задоволення позовних вимог про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести виплату
недоплаченої суми одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст.48
вищевказаного Закону.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами ІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
виплачується у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат. Виплата здійснюється
з мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VI "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" змінено
редакцію ст.48 вказаного Закону в
частині виплати компенсацій у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати, зокрема, вказано, що одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується в порядку та розмірі,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Разом з тим, зміни до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
внесені Законом України від 28 грудня 2007
року № 107-VI, визнано таким, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року N 10-рп/2008.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Починаючи з 22 травня 2008 року відповідач
зобов'язаний нараховувати та
виплачувати одноразову компенсацію
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірах, встановлених
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, позивач має право на
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірах
визначених ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розрахунку мінімальної заробітної
плати на час встановлення II групи
інвалідності.

Разом з тим, всупереч приписам ст.48
вищевказаного Закону, позивачу
одноразова компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Покликання відповідача на відсутність
кошторисних призначень для реалізації
положень ч.1 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не можуть
бути підставою для невиконання вимог
зазначеного Закону, про що
неодноразово наголошував і
Європейський суд з прав людини в своїх
рішеннях, зазначивши, що реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Дана правова позиція суду узгоджується
із практикою Європейського суду з прав
людини, який у своєму рішенні від 08
листопада 2005 року в справі «Кечко проти
України» зазначив, що держава
самостійно визначає, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди при розгляді справ
застосовують практику Європейського
Суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що при визначенні розміру одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, застосуванню підлягають
положення Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26 липня 1996
року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести виплату недоплачену суму
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 45
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 вищевказаного
Закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про підставність позовних
вимог та необхідність задоволення
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
виплатити недоплачену суму
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги є
підставними та обґрунтованими і
повністю спростовують висновки суду
першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим в силу вимог ст. 202 КАС
України постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4
ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т
а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 03
грудня 2013 року у справі №351/2677/13-а
скасувати, та прийняти нову, якою позов
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
виплатити недоплачену суму
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, задовольнити.

Визнати протиправими дії Управління
праці та соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо виплати одноразової
компенсації ОСОБА_1 як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що став інвалідом
внаслідок Чорнобильської катастрофи, у
розмірі меншому, ніж передбачено ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
інваліду II групи за захворюванням, яке
пов'язане з Чорнобильською
катастрофою, недоплачену одноразову
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розрахунку
мінімальної заробітної плати на час
встановлення II групи інвалідності, з
врахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик