Справа № 2а/0570/99/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/24323/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів ВербицькоїО.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргуГорлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14.02.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011

у справі№ 2а/0570/99/2011

за позовомДержавного підприємства
«Шахта «Комсомолець»

до Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області,

провизнання протиправним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14.02.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13.04.2011,позов задоволено. Визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області № /0
від 01.12.2010 про нарахування штрафу у
розмірі 2 436 480, 00грн.

Горлівська об'єднана державна
податкова інспекція Донецької
областіподала касаційну скаргу, в якій
просить скасувативказані судові
рішеннята ухвалити нове судове рішення
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права: пп.5.3.1 п.5.3 ст.5, пп.17.1.7 п.17.1 ст.17
Закону України «Про порядокпогашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

В обґрунтування доводів касаційної
скарги ДПІ зазначає, що проведеною
перевіркою встановлений факт
несвоєчасної сплати позивачем з
затримкою на 91 календарний день
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств,
визначеного в уточнюючому розрахунку
податкових зобов'язань у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за 2009 рік, датованому 31.05.2010
№5786, яким платник податків збільшив
податкові зобов'язання на суму 4 872 960, 00
грн. Під несвоєчасною сплатою
платником податку податкових
зобов'язань ДПІ вважає подання
платником податків 30.08.2010 нового
уточнюючого розрахунку №10067, яким
позивач зменшив податкові зобов'язання
з податку на прибуток на суму 4 872 960, 00
грн., що на думку ДПІ означає самостійне
погашення податкового боргу платником
податків.

Відповідач вказує, що податкові
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств визначені платником
самостійно шляхом подачі уточнюючого
розрахунку за попередній податковий
період, відтак сума такого зобов'язання
набула статусу податкового боргу, тому
подавши новий уточнюючий розрахунок за
цей же податковий період платник
податків здійснив погашення
податкового зобов'язання із затримкою
сплати.

У касаційній скарзі відповідач
наполягає на правильності
застосування спірним податковим
повідомленням-рішенням штрафних
санкцій за затримку сплати узгодженого
податкового зобов'язання у розмірі 50%
погашеної суми податкового боргу.

Крім того, заявник касаційної скарги
зазначає про неповне з'ясування
судами попередніх судових інстанцій
обставин, що мають суттєве значення по
справі.

Позивач своїм правом на подачу суду
касаційної інстанції заперечень на
касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спірним
податковимповідомленням-рішенням №
/0 від 01.12.2010 до позивача
застосовані штрафні санкції у розмірі 2
436 480, 00 грн. за порушення платником
податків граничних строків сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Правовою підставою прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 01.12.2010 відповідач визначив
пп.5.3.1 п.5.3 ст.5, пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

В основу оспорюваного позивачем
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 01.12.2010 покладено акт
№221/15-014 від 29.11.2010 про результати
невиїзної документальної перевірки
своєчасності сплати узгоджених
податкових зобов'язань до бюджету, яким
встановлено, що Державним
підприємством «Шахта «Комсомолець»
протягом граничних строків
несвоєчасно сплачено узгоджену суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств, зокрема, по
уточнюючому розрахунку з податку на
прибуток №5786 від 31.05.2010у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за 2009 рік, яким платник
податків збільшив суму, яка підлягає
сплаті до бюджету на 4 872 960, 00 грн. В
подальшому 30.08.2010 позивачем подано до
податкового органу уточнюючі
розрахунки №10059,10067 податкових
зобов'язань з податку на прибуток
підприємств у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за той же
податковий період - 2009 рік, яким позивач
зменшив суму, яка підлягає сплаті до
бюджету на 4 872 960, 00 грн.

Ухвалюючи судові рішення по справі,
суди попередніх судових інстанцій
виходили з того, що зменшення платником
податків своїх податкових зобов'язань
подачею уточнюючих розрахунків у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за попередній
податковий період не можна
ототожнювати із самостійною сплатою
платником податків податкових
зобов'язань, а отже факту самостійного
погашення податкових зобов'язань
платником податків не відбулось, що в
свою чергу унеможливлює застосування
відповідальності за порушення
граничних строків сплати зобов'язань
згідно пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Суд касаційної інстанції вважає
за правильне погодитися з висновками
судів попередніх судових інстанцій
через доведеність ознак
протиправності прийнятого податковим
органом податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до пп.5.3.1 п.5.3 ст.5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» №2181-ІІІ від 21.12.2000 із змінами
та доповненнями (який був чинним на час
виникнення спірних відносин), про
порушення якого зазначає відповідач в
акті перевірки,платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4. пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Відповідно до пп.5.4.1 п.5.4 ст.5
зазначеного Закону узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Обставини справи свідчать про те,
що збільшені позивачем податкові
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств шляхом подачі уточнюючого
розрахунку №5786 від 31.05.2010 у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за 2009 рік на суму 4 872 960, 00 грн.
набули статусу податкового боргу. Дані
обставини не оспорюються сторонами та
правильно встановлені судами
попередніх судових інстанцій.

Щодо подальшого погашення
збільшених платником податків
податкових зобов'язань саме шляхом
подання уточнюючих податкових
розрахунків №10059,10067 від 30.08.2010 з
податку на прибуток підприємств у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за той же податковий
період - 2009 рік, та зменшення суми, яка
підлягає сплаті до бюджету на 4 872 960, 00
грн.,суд касаційної інстанції зазначає,
що в даному випадку самостійної сплати
чи погашення спірних податкових
зобов'язань позивачем не відбулось,
адже як правильно дійшли висновку
попередні судові інстанції, джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, що передбачено пп.7.1.1 п.7.1
ст.7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», натомість
податковий орган безпідставно
ототожнив зменшення податкових
зобов'язань з їх погашенням, що є
неприпустимим і призвело до
необґрунтованого нарахування позивачу
штрафних санкцій.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про те, що
неможливо прирівнювати подання
податковому органу уточнюючого
розрахунку з податку на прибуток та
зменшення податкових зобов'язань до
сплати до погашення податкового боргу
з податку на прибуток грошовими
коштами.

За наведених обставин висновок судів
попередніх інстанцій щодо
безпідставності нарахування штрафних
санкцій спірним податковим
повідомленням-рішенням відповідає
правильному застосуванню норм
матеріального права, натомість
мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Суд касаційної інстанції зазначає, що
обставини справи встановлені судами
попередніх судових інстанцій
правильно, тому доводи заявника
касаційної скарги про неповне
з'ясування судами попередніх судових
інстанцій обставин, що мають суттєве
значення по справі, не заслуговують на
увагу суду касаційної інстанції.

Зважаючи на викладене, суд касаційної
інстанції відхиляє доводи касаційної
скарги податкового органу через їх
необґрунтованість та безпідставність,
та вважає за правильне касаційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області залишити
без задоволення, а постановуДонецького
окружного адміністративного суду від
14.02.2011та ухвалуДонецького апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
О.В. Вербицька

Ю.І. Цвіркун