Справа № 802/3368/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3368/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара П. А.,

секретаря судового засідання:
Павліченко А. В.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Загороднього В. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

до: управління Укртрансінспекції у
Вінницької області

про: визнання протиправною та
скасування постанови №022616

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулася
фізична особа - підприємець ОСОБА_3 із
позовом до управління
Укртрансінспекції у Вінницької
області про визнання протиправною та
скасування постанови №022616.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
постановою управління
Укртрансінспекції у Вінницької
області №022616 від 26.08.2014р. застосовано
до ОСОБА_3 фінансові санкції у розмірі
1700 грн. за порушення законодавства про
автомобільний транспорт. На думку
позивача, зазначена постанова є
незаконною, складеною з порушенням
норм матеріального права, з огляду на
відсутність обставин, які слугували
підставою для її винесення у зв'язку із
чим підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.09.2014р. відкрито
провадження у справі.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення, що
відтворюють зміст позовної заяви та
просив адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував з підстав наведених у
письмових запереченнях, що долучені до
матеріалів справи. Просив суд
відмовити у задоволенні позову.
Додатково зауважив, що 29.07.2014р. старшим
державним ВДК Управління Ганзієм Ю. А.
та ОСОБА_5 під час перевірки позивача
зафіксовано факт перевезення
пасажирів без належного оформлення
"квитково - касового листа" у
відповідності до чинного
законодавства України, а саме, у даному
листі зазначено лише місяць та рік, а
дати на час перевірки вписано не було.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали адміністративної справи та
їх сукупності, прийшов до висновку про
задоволення позову виходячи з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до п.п. 4, 6-11, 21 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, згідно направлення на
перевірку №007074 від 28.07.2014р. державним
інспектором управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області проведено рейсову перевірку
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт суб'єктами
господарювання.

Під час проведення перевірки 29.07.2014р. о
17:00 год. в. м. Жмеринка по вул. Б.
Олійника, 1 виявлено порушення ст. 39
Закону України "Про автомобільний
транспорт" автотранспортним засобом
ПАЗ 32054 номерний знак НОМЕР_1, який
належить позивачу, а саме: не оформлено
належним чином квитково - касовий ордер
під час перевезення пасажирів по
маршруту "Жмеринка - Мала Жмеринка".
Результати перевірки оформлено актом
перевірки №000442 від 29.07.2014р. з яким
ознайомлено водія ОСОБА_7, який від
пояснень та підпису відмовився.

Керуючись п. 27 Порядку керівником
управління Укртрансінспекції у
Вінницькій області 26.08.2014р. прийнято
рішення про застосування фінансових
санкцій, що передбачені част. 1 абз. 3 ст.
60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" про
що прийнято постанову №022616 про
накладення на позивача штрафу в
розмірі 1700 грн., яка на думку ОСОБА_3 є
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Визначаючись щодо спірних
правовідносин суд керувався наступним.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
автомобільний транспорт"
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Стаття 2 цього Закону визначає, що
завданнями законодавства з питань
перевезень пасажирів та вантажів
автомобільним транспортом є:
визначення основних правових та
організаційних основ державного
регулювання у сфері перевезень
пасажирів та вантажів автомобільним
транспортом; установлення вимог до
перевізників, водіїв та транспортних
засобів щодо забезпечення безпеки
перевезень та екологічної безпеки;
визначення системи державного
контролю, прав, обов'язків та
відповідальності державних органів
виконавчої влади та перевізників за
порушення міжнародних договорів та
законодавства України.

Перелік документів, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення
визначений у ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт».
Так, необхідними документами для
фізичної особи, що здійснює регулярні
пасажирські перевезення є для водія
автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, квитково-касовий
лист, схема маршруту, розклад руху,
таблиця вартості проїзду (крім
міських перевезень), інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідальність за надання послуг з
надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (абз. 3 ч. 1
ст. 60 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, до
позивача застосовано штрафні санкції,
що передбачені абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону у
зв'язку із неналежним оформленням
"квитково - касового листа" у
відповідності до чинного
законодавства України, а саме у даному
листі зазначено лише місяць та рік та
відсутності дати.

В ході судового розгляду
адміністративної справи представник
позивача надав суду для огляду
оригінал квитково - касового листа з
дослідження якого судом встановлено
наявність дати "29 липня 2014 року".

У зв'язку із зазначеним, надана
представником відповідача копія
квитково - касового листа до уваги не
береться.

Враховуючи викладене, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги
позивача є обґрунтованими, а
оскаржувана постанова управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області 26.08.2014р. №022616 про накладення на
позивача штрафу в розмірі 1700 грн. є
протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності
слугує підставою для задоволення
адміністративного позову за умови, що
встановлено порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії
відповідача при винесенні
оскаржуваної постанови про
застосування штрафу аналізуються
судом на предмет правомірності та
відповідності вимогам чинного
законодавства України станом на момент
вчинення цих дій та обсягу доказів та
інших фактичних обставин, які існували
на цей момент.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області №022616 від 26.08.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 витрати за подання
адміністративного позову в розмірі
1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
сім грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович