Справа № 295/12541/14-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"07" жовтня 2014 р.
Справа № 295/12541/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат на
постанову Богунського районного суду
м. Житомира від "20" серпня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
Департаменту праці та соціального
захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Богунського районного
суду м.Житомира з адміністративним
позовом до Житомирського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, Департаменту праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, про проведення
нарахування та виплати позивачу
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2014 рік, передбаченої статтею
13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту".

Постановою Богунського районного суду
м.Житомира від "20" серпня 2014 року позов
задоволено.

Визнано неправомірними дії
Житомирського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Департаменту праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації щодо нарахування та
виплати ОСОБА_3 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік
у розмірі меншому, ніж визначено
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту".

Зобов'язано Департамент праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації здійснити нарахування, а
Житомирський обласний центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат виплатити ОСОБА_3 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня за 2014 рік,
відповідно до ст.13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з урахуванням
раніше виплачених сум.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач - Житомирський обласний
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат звернувся до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення яким у
задоволенні адміністративного позову -
відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звернувся до Житомирського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, Департаменту праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, про проведення
нарахування та виплати щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік, передбаченої статтею 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту".

Колегією суддів встановлено, що
позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час
виплати щорічної грошової допомоги,
був інвалідом війни 3 групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.12.2013
року виданим Управлінням праці та
соціального захисту населення
Корольовської районної ради м.Житомира
(а.с.8).

На даний час, позивач має статус
інваліда війни 2 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_2 від 15.07.2014 року виданим
Управлінням праці та соціального
захисту населення Корольовської
районної ради м.Житомира (а.с.8).

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи довідки Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат № 225/27 від
04.08.2014 року, позивачу у 2014 році разову
грошову допомогу до 5 травня, виплачено
у розмірі 2020 грн., виплата була
проведена у розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
"Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань" № 102 від
16.04.2014 року (а.с.9).

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України, громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах: 3 групи - сім мінімальних
пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 3 пункту 20
розділу IІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", була змінена вище
зазначена стаття Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", а саме зазначено,
що щорічно до 5 травня учасникам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених Законом
України про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані такими,
що не відповідають Конституції
України, положення пункту 20 розділу ІІ
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
стосовно виплати щорічної разової
допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Закони України "Про державний бюджет
України на 2011 рік", "Про державний
бюджет України на 2012 рік" та "Про
державний бюджет України на 2013 рік"
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014
року, такі обмеження не встановлені.

Відповідач у 2014 році повинен був
застосовувати законодавство, яке діяло
на час проведення відповідних щорічних
виплат грошової допомоги до 5 травня, а
саме, ст.13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від
09.07.2007 року: щорічно до 05 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: 3 групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Посилання відповідача, на
правомірність своїх дій, щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України "Деякі
питання виплати у 2014 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
і "Про жертви нацистських
переслідувань" № 102 від 16.04.2014 року,
колегія суддів вважає безпідставними,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, яке міститься
в постанові від 01 листопада 1996 року № 9
(пункт 5), судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо), підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, за
конституційними нормами виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при здійсненні позивачу нарахування
або перерахунку пенсії застосуванню
підлягають положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", а не постанов
Кабінету Міністрів України, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Відповідач, провівши виплату щорічної
допомоги до 5 травня у 2014 році в розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України, діяв всупереч
вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Богунського
районного суду м.Житомира від "20" серпня
2014 року винесено з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій
ним апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
залишити без задоволення, а постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від "20" серпня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано: рек з пов
про вруч

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1, 10012

3 - відповідачу: Житомирський обласний
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат
вул.Черняховського,105, м.Житомир, 10005

4 - Департамент праці та соціального
захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації
вул.Черняховського,105, м.Житомир, 10005

- ,