Справа № 810/5296/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року 810/5296/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючої судді Василенко Г.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс-Мет-Ресурс" до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,визнання
протиправним та скасування акту,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Альянс-Мет-Ресурс"
(далі - позивач) з позовом до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
23.04.2014 року № та визнання
протиправним та скасування акту від
07.04.2014 року № 1419/10-07-22-03-12/37704946 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахувань та сплати податків та
зборів по взаємовідносинам із ТОВ «УМК
РОСЬ» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012
року».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є незаконним,
оскільки прийнято на підставі
помилкових висновків про порушення ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" вимог пунктів 138.2,
138.4, 138.6 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України при формування
показників валових витрат за
господарськими операціями з ТОВ «УМК
РОСЬ».

Позивач стверджує, що придбав товар у
ТОВ «УМК РОСЬ» правомірно, тому
підстави для визнання укладених
договорів нікчемними відсутні.

В судове засідання представники сторін
належним чином повідомленні про час та
місце проведення судового засідання не
з'явились, подали клопотання про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, врахувавши норми закону, які
діяли на момент виникнення
правовідносин між сторонами, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог
про визнання протиправним та
скасування акту від 07.04.2014 року №
1419/10-07-22-03-12/37704946 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахувань та сплати податків
та зборів по взаємовідносинам із ТОВ
«УМК РОСЬ» за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 року», суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Пункт 1 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Як вбачається з наведеної правової
норми, рішення суб'єкта владних
повноважень можуть бути виражені у
формі нормативно-правових актів чи
актів індивідуальної дії.

Так, нормативно-правовий акт - це
прийнятий уповноваженим державним чи
іншим органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що стосується актів
ненормативного характеру (актів
індивідуальної дії), то вони породжують
права та обов'язки тільки у того
суб'єкта (чи визначеного ними кола
суб'єктів), якому вони адресовані.

Вищезазначені Акти Податкового органу
та направлення на перевірку не є ані
нормативно-правовими актами, ані
актами індивідуальної дії, оскільки не
породжують для позивача будь-яких прав
та обов'язків, а тому питання про
визнання їх неправомірними та
скасування не може бути розглянуте в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку про необхідність закриття
провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування акту від
07.04.2014 року № 1419/10-07-22-03-12/37704946 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахувань та сплати податків та
зборів по взаємовідносинам із ТОВ «УМК
РОСЬ» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012
року».

Щодо вимоги про скасування податкового
повідомлення - рішення, судом
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Альянс-Мет-Ресурс"
зареєстроване Васильківською районною
державною адміністрацією Київської
області та перебуває на податковому
обліку у Васильківській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області.

Відповідно до матеріалів справи, у
період з 04.04.2014 року по 07.04.2014 року
посадовими особами Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, пунків 79.1, 79.2 статті 79, пункту
82.1. статті 82 Податкового кодексу
України та на виконання наказу від
02.04.2014 року № 228 проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахувань та сплати податків
та зборів по взаємовідносинам із ТОВ
«УМК РОСЬ» за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 року. Результати перевірки
оформлено актом від 07.04.2014 року №
1419/10-07-22-03-12/37704946.

У ході перевірки встановлено факт
порушення ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" вимог
вимог пунктів 138.2, 138.4, 138.6 138.8 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, в
результаті заниження грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 42467,00 грн. Виявлені порушення
пов'язані з безпідставним, на думку
перевіряючих, формуванням ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" показників валових
витрат за господарськими операціями з
ТОВ «УМК РОСЬ».

На підставі висновків акту перевірки
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 07.04.2014 року №
1419/10-07-22-03-12/37704946 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахувань та сплати податків
та зборів по взаємовідносинам із ТОВ
«УМК РОСЬ» за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 року», 23.04.2014 року прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" з
податку на прибуток на суму 53083,75 грн.( в
тому числі 42467,00 грн. за основним
платежем та 10616,75 грн. за
штрафними(фінансовими) санкціями).

Не погоджуючись з рішеннями
відповідача ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс"
звернулось до суду з адміністративним
позовом про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.04.2014 року №
.

Суд погоджується з висновком
податкового органу про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, вважає доводи
податкового органу обґрунтованими, а
спірне податкове повідомлення-рішення
правомірним, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, 11.06.2012
року між ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" та ТОВ
«УМК РОСЬ» укладено договір купівлі
-продажу № 04/06/1. Згідно умов договору,
Постачальник (ТОВ «УМК РОСЬ»)
зобов'язується поставити Покупцеві
(ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс") товар (брухт
чорних металів).

На підтвердження факту виконання
господарських зобов'язань за договором
купівлі - продажу № 04/06/1 ТОВ «УМК РОСЬ»
виписано:акт звірки взаєморозрахунків
від 30.09.2012 року № 361/7, видаткову
накладну від 31.07.2014 року № 310707,
податкову накладну від 06.07.2012 року № 119,
податкову накладну від 09.07.2012 року № 158.

Законодавчим актом, який регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства є
Податковий кодекс України від 2 грудня
2010 року № 2755-VI.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У силу вимог пункту 44.2 статті 44
Податкового кодексу України, для
обрахунку об'єкта оподаткування
платник податку на прибуток
використовує дані бухгалтерського
обліку щодо доходів та витрат з
врахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.5.1 пункту 138.5
статі 138 Податкового кодексу України,
датою здійснення витрат, нарахованих
платником податку у вигляді сум
податків та зборів, вважається
останній день звітного податкового
періоду, за який проводиться
нарахування податкового зобов'язання з
податку та збору.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу валових
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Зі змісту зазначених положень слідує,
що необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів у формування
показників валових витрат є факт
придбання товарів з метою їх
використання в господарській
діяльності.

Тому, при розгляді тверджень органу
державної податкової служби про
безтоварність господарської операції
підлягає перевірці факт здійснення
господарської операції.

В такому випадку дослідженню
підлягають усі первинні документи, які
належить складати залежно від певного
виду господарської операції - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання, використання
у господарській діяльності товарів
тощо.

Актом Миронівської ОДПІ від 18.04.2013 року
№ 13/220/36937047 «Про незнаходження ТОВ «УМК
РОСЬ» за податковою адресою та
встановлено, що контрагентом позивача
ТОВ «УМК РОСЬ» повідомлено про втрату
господарських документі і документів
первинного бухгалтерського обліку за
період 2011-2012 року. Також, за заявою
директора ТОВ «УМК РОСЬ» ОСОБА_1.
здійснюється досудове розслідування
по кримінальному провадженню, однак
вищезазначений директор ТОВ «УМК РОСЬ»
на виклики для дачі показів не
з'являться, його місцезнаходження
встановити не вбачається можливим.

Таким чином, відповідачем на основі
даних документів встановлено, що
операції ТОВ «УМК РОСЬ» не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складський приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної господарської
економічної діяльності, технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів, складських приміщень і
транспортних засобів. В зв'язку з цим
ТОВ «УМК РОСЬ» не могло фактично
здійснювати господарські операції з
урахуванням часу, оперативності
проведення операцій, місцезнаходження
майна, віддаленості контрагентів один
від одного.

Таким чином, встановлено відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів, відсутність у ТОВ
«УМК РОСЬ»
адміністративно-господарських
можливостей для виконання
господарських зобов'язань по укладеним
угодам та відсутність фактичних дій,
спрямованих на виконання взятих на
себе зобов'язань.

Враховуючи вищезазначене,
невстановлені досудовим слідством
особи, діючи всупереч положенням
статей 203, 207, 626, 629 Цивільного кодексу
України, статей 179, 180 Господарського
кодексу України використовували ТОВ
«УМК РОСЬ» з метою прикриття своєї
незаконної діяльності, шляхом
уникнення контролю за своєю діяльністю
зі сторони контролюючих органів,
завдяки чому отримали можливість
складати фіктивні господарські угоди
та інші фіктивні первинні документи. Як
наслідок, в результаті незаконної
діяльності ТОВ «УМК РОСЬ» була
спричинена велика матеріальна шкода
державі.

Вищезазначені обставини вказують на
те, що податкові накладні та інші
документи первинної бухгалтерської
звітності оформлені з порушенням вимог
частини 2 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», тому не можуть
доводити реальність виконання
господарських операцій та
використовуватись для формування
податкового кредиту і валових витрат.

Суд звертає увагу на те, що здійснення
буд-якої господарської операції
фіксується та підтверджується
первинними документами, на підставі
яких ведеться бухгалтерський облік. У
свою чергу, на даних бухгалтерського
обліку ґрунтуються фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності (частина 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від 29
грудня 1995 року № 488/346). Тобто, первинні
документи за господарськими
операціями є основою для податкового
обліку.

Відповідно до пункту 2.7 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88, первинні
документи складаються на бланках
типових і спеціалізованих форм,
затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм.

Типові форми первинного обліку роботи
вантажного автомобіля, у тому числі
типова форма товарно-транспортної
накладної, затверджені спільним
наказом Міністерства транспорту
України та Міністерства статистики
України від 29 грудня 1995 року № 488/346 "Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля". У
відповідності до пункту 2 вказаного
наказу, застосування такої форми
первинного обліку як
товарно-транспортна накладна є
обов'язковим для всіх суб'єктів
господарської діяльності, незалежно
від форм власності.

Згідно із Правилами перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затвердженими наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року № 363, до
товарно-транспортних документів
належить товарно-транспортна накладна
- єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Відповідно до пункту 11.5 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні,
товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів.

Перший екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику (пункт 11.7 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні).

Таким чином, саме товарно-транспортні
накладні є належними доказами факту
відвантаження, перевезення, прийняття,
обліку товарно-матеріальних цінностей.

Товарно-транспортна накладна є
первинним транспортним документом, на
підставі якого здійснюється
оприбуткування, оперативний та
бухгалтерський облік товару. У свою
чергу, на підставі даних
бухгалтерського обліку ведеться
податкова звітність, визначаються
об'єкти оподаткування.

За господарськими операціями між
складання товарно-транспортних
накладних обумовлена значними
обсягами перевезення матеріалів.
Представником позивача у судовому
засіданні зазначено, що перевезення
товару здійснювалось контрагентом
залізничним транспортом. Проте,
доказів, на підтвердження перевезення
товару з складського приміщення ТОВ
«УМК РОСЬ» до складу ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" позивачем не надано.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження факту
розвантаження та прийняття товару на
склад ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс",
зберігання товару на складі та видачі
товару із складу для використання у
господарській діяльності.

У наданій позивачем видатковій
накладній не зазначено місце отримання
товару, тому факт прийняття товару на
склад ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" на
підставі видаткової накладної
встановити неможливо.

Також позивачем не надано Копій
сертифікатів якості, які ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" повинно було
отримати разом з товаром.

Відсутні також і належні докази
оприбуткування, складського
зберігання товару, отриманого від ТОВ
«УМК РОСЬ», що додатково вказує на
неможливість отримання та зберігання
товару.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16 травня 1996 року N 99 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 12 червня 1996 року за N 293/1318,
сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(надалі - цінності) відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.

У силу вимог пункту 13 вказаної
Інструкції, довіреність, незалежно від
строку її дії, залишається у
постачальника при першому відпуску
цінностей. У разі відпуску цінностей
частинами на кожний частковий відпуск
складається накладна (акт
приймання-здачі або інший аналогічний
документ) з поміткою на ній номера
довіреності та дати її видачі. В цих
випадках один примірник накладної (або
документа, що її заміняє) передається
одержувачу цінностей, а другий -
додається до залишеної у постачальника
довіреності і використовується для
спостереження і контролю за відпуском
цінностей згідно довіреності, а також
для проведення розрахунків з
одержувачем.

В порушення вимог Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16 травня 1996 року N 99 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 12 червня 1996 року за N 293/1318, ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" не виписувало
довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«УМК РОСЬ», що також вказує на
неможливість отримання позивачем
товарів.

Суд також звертає увагу на те, що
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів сум до валових
витрат підприємства є факт придбання
товарів з метою їх використання в
господарській діяльності.

Тому, при розгляді тверджень органу
державної податкової служби про
безтоварність господарської операції
підлягає перевірці факт здійснення
господарської операції.

В такому випадку дослідженню
підлягають усі первинні документи, які
належить складати залежно від певного
виду господарської операції - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання, використання
у господарській діяльності товарів
тощо.

Вирішуючи питання про реальність
здійснення господарських операцій та
використання позивачем у
господарській діяльності товарів,
придбаних за договором купівлі -
продажу № 04/06/1 від 11.06.2012 року, суд
звертає увагу на наступне.

Надані позивачем копії видаткових
накладних та податкових накладних не
можуть бути використані у якості
підтвердження використання у
господарській діяльності позивача, з
підстав відсутності їх
транспортування від складу ТОВ
"Альянс-Мет-Ресурс" до контрагентів.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів (послуг) або в разі
якщо придбані товари (послуги) не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу валових витрат,
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини 1
статті 69 Кодексу адміністративного
судочинства України, є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

У відповідності до частин 1 та 4 статті 70
цього Кодексу, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

Ураховуючи вищезазначене суд
констатує, що позивачем не надано
належних документів та не доведено
факту виконання господарських
зобов'язань за договором купівлі
-продажу № 04/06/1 від 11.06.2012 року із ТОВ
«УМК РОСЬ», отже відсутні належні
докази здійснення господарських
операцій.

Отже, висновок відповідача про
порушення ТОВ "Альянс-Мет-Ресурс" вимог
пунктів 138.2, 138.4, 138.6 138.8 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України при
формування показників валових витрат
за господарськими операціями з ТОВ
«УМК РОСЬ» є законним та обґрунтованим.
Податкове повідомлення Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
23.04.2014 року № є правомірним та
скасуванню не підлягає.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
ТОВ «УМК РОСЬ» задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

За подання до суду адміністративного
позову майнового характеру позивачем
до Державного бюджету сплачується 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України
"Про судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Відповідно до матеріалів справи
позивачем заявлено майнову вимогу.
Таким чином, повна сума судового збору
становить 1827,00.

Позивач, відповідно до квитанції від
05.09.2014 року № б/н, сплатив судовий збір
у розмірі 182,70 грн. (10% ставки).
Враховуючи результати розгляду справи,
сума судового збору, яка підлягає
стягненню з позивача на користь
Державного бюджету становить 1644,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 94, 122, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

В частині позовних вимог про визнання
протиправним та скасування акту від
07.04.2014 року № 1419/10-07-22-03-12/37704946 -
провадження закрити

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс-Мет-Ресурс" на
користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1644 (одну тисячу
шістсот сорок чотири) гривні 30 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.