Справа № 2а/6996/11/1270
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/655/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю Сєвєродонецького
підприємства "Здоров'я" на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 29.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011

у справі № 2а/6996/11/1270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Сєвєродонецького
підприємства "Здоров'я"

до Державної податкової
адміністрації в Луганській області

про визнання протиправними дій та
наказу на проведення перевірки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Сєвєродонецького
підприємства "Здоров'я" звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової адміністрації в
Луганській області про визнання
протиправними дій та наказу на
проведення перевірки.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29.08.2011 у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 29.08.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
що у листі від 31.05.2011 № 1113/04-02 Голова
комісії з проведення реорганізації
державної інспекції з контролю якості
лікарських засобів в Луганській
області повідомив відповідача про
можливі порушення у діяльності
аптечного пункту № 3, який розташований
по вул. Єгорова, 2-б у м. Сєвєродонецьку.
Так, у вказаному листі було зазначено
про виявлені побічні ефекти у хворих,
які купували лікарський засіб у цьому
аптечному пункті, тоді як у чеках
(виданих при придбанні цих ліків) було
зазначено найменування продавця -
комунальне підприємство «Луганська
обласна «Фармація», яке насправді не
має у своїй структурі зазначеного
аптечного пункту.

Оскільки перевірка обставин щодо
дотримання суб'єктом господарювання
правил оформлення розрахункових
операцій належить до компетенції
органів державної податкової служби,
Головою ДПА за наказом від 22.06.2011 № 322
було призначено проведення фактичної
перевірки належного позивачеві
аптечного пункту № 19, розташованого по
пр-т. Хіміків 25., у м. Сєвєродонецьку.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту
75.1 статті 75 Податкового кодексу
України (у редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80
Податкового кодексу України фактична
перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

За змістом підпункту 80.2.2 пункту 80.2
статті 80 названого Кодексу фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника органу податкової
служби, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки,
зокрема, у разі отримання в
установленому законодавством порядку
інформації від державних органів або
органів місцевого самоврядування, яка
свідчить про можливі порушення
платником податків законодавства,
контроль за яким покладено на органи
державної податкової служби, зокрема,
щодо здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності патентів,
ліцензій, та інших документів, контроль
за наявністю яких покладено на органи
державної податкової служби,
виробництва та обігу підакцизних
товарів.

Як вбачається з установлених
судами обставин справи, у листі від
31.05.2011 № 1113/04-02 Голова комісії з
проведення реорганізації державної
інспекції з контролю якості лікарських
засобів в Луганській області повідомив
відповідача про ймовірність допущення
порушень правил розрахункових
операцій в аптечному кіоску, який
розташований за вищевказаною адресою.

Відповідно до статті 16 Закону
України «Про інформацію» податкова
інформація - це сукупність відомостей і
даних, що створені або отримані
суб'єктами інформаційних відносин у
процесі поточної діяльності і
необхідні для реалізації покладених на
контролюючі органи завдань і функцій у
порядку, встановленому Податковим
кодексом України. Правовий режим
податкової інформації визначається
Податковим кодексом України та іншими
законами.

Таким чином, відомості, що
містяться у названому листі, є
податковою інформацією, за наслідками
отримання якої податковий орган
повинен був вжити передбачені
законодавством заходи реагування, а
саме - призначити фактичну перевірку
платника, що фактично і було зроблено
відповідачем.

А відтак суди дійшли цілком
об'єктивного висновку про законність
прийняття оспорюваного наказу.

Посилання скаржника на те, що за
цим наказом було призначено перевірку
аптечного пункту № 19, тоді як ДПА було
отримано інформацію про можливі
порушенні в аптечному пункті № 3, не
спростовують вказаного висновку,
позаяк у даному разі кваліфікуючою
ознакою вчинення правопорушення була
адреса розташування аптечного пункту.
А відтак відповідач правомірно
призначив фактичну перевірку за
місцезнаходженням об'єкта, діяльність
якого здійснювалася з можливими
порушеннями.

Що ж стосується позовної вимоги
про визнання проведеної перевірки
протиправною, то така вимога взагалі не
може виступати предметом розгляду в
адміністративному суді.

Адже як випливає зі змісту
частини першої статті 2, пункту 8 статті
3 Кодексу адміністративного
судочинства України судовому захисту
підлягає лише порушене право. Так, до
адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється. Тобто
підставою для звернення особи за до
суду з позовом є її суб'єктивне
уявлення, особисте переконання в
порушенні прав чи свобод, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є об'єктивна наявність
відповідного порушення права або
законного інтересу на момент звернення
до суду.

Неодмінною ж ознакою порушення
права особи є зміна стану суб'єктивних
прав та обов'язків, тобто припинення
можливості чи неможливість реалізації
її законного права таабо виникнення
додаткового обов'язку.

А тому дії суб'єкта владних
повноважень є такими що порушують
права і свободи особи в тому разі, які
вони, по-перше, вчинені з перевищенням
визначених законом повноважень, та,
по-друге, є юридично значимими, тобто
мають безпосередній вплив та стан
суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Однак дії контролюючого органу з
проведення перевірки не відповідають
наведеним критеріям, позаяк такі дії є
лише службовою діяльністю працівників
податкового органу на виконання своїх
посадових обов'язків із збирання
доказової інформації щодо дотримання
суб'єктом господарювання вимог чинного
законодавства. Тому саме по собі
проведення перевірки не створює для
суб'єкта господарювання жодних
правових наслідків у вигляді
виникнення, зміни або припинення його
прав.

Слід також зазначити, що
оспорювані за цим позовом процедурні
дії податкового органу з проведення
перевірки не мають самостійного
правового значення, оскільки не
являють собою остаточне волевиявлення
владного суб'єкта; в подальшому з
урахуванням вчинених дій податковим
органом може бути прийнято рішення
стосовно прав та обов'язків позивача.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю Сєвєродонецького
підприємства "Здоров'я" на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 29.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 у
справі № 2а/6996/11/1270 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
Сєвєродонецького підприємства
"Здоров'я" відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 29.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 у
справі № 2а/6996/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко