Справа № 806/2838/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/2838/14

час прийняття: 12 год. 50 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

за участі представників відповідача
Самохвала А.Ю., Крилової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом, у якому
після уточнення позовних вимог просила
визнати неправомірними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 03 червня 2014 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, а саме: № у розмірі 114118, 50
грн., № у частині 6120, 00 грн., №
- 28293, 98 грн., а також рішення №
у частині збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 63185, 00 грн. основного
платежу і 15797, 00 грн. штрафних санкцій. В
обгрунтування своїх вимог позивачка
зазначила, що штраф у сумі 114118, 50 грн.
застосований за неоприбуткування
готівкової виручки в повному обсязі в
день її надходження на загальну суму
22823, 70 грн. З такими висновками
контролюючого органу ОСОБА_4 не
погоджується, оскільки записи у
розділі 2 "Облік руху готівки та сум
розрахунків" КОРО № "Р"/1 свідчать
про те, що касиром і бухгалтером
виправлені дати оприбуткування
готівки шляхом перекреслення
помилкового запису із зазначенням
поряд правильних дат і підписів.
Фінансова санкція за невиконання
щоденного друку і не зберігання
фіскального звітного чека застосована
на підставі повідомлення-рішення №
кратно кількості
нероздрукованих чеків (19), тоді як
повинно було бути нараховано лише 340, 00
грн. Також до позивачки була
застосована штрафна санкція у розмірі
28293, 98 грн. за придбання і зберігання
алкогольних напоїв за адресою: АДРЕСА_1,
за період з 27 по 30 квітня 2014 року без
внесення до Єдиного реєстру місця
зберігання. Враховуючи те, що позивачка
з дати отримання ліцензії на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями, 25
квітня 2013 року, набула право купувати
алкогольні напої і зберігати їх за
місцем здійснення торгівлі, тому
обов'язок вносити це місце до Єдиного
реєстру у неї відсутній. Крім того, на
підставі висновків перевірки про
порушення підприємцем строків подачі
реєстраційної заяви про перехід з
спрощеної системи оподаткування на
загальну, що призвело до заниження за
період з 15 квітня по 31 грудня 2013 року
зобов'язань по податку на додану
вартість на 63185, 00 грн., прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 03 червня 2014 року. Це рішення
позивачка вважає протиправним у
зв'язку з тим, що обсяг оподатковуваних
операцій визначається починаючи з
періоду переходу на загальну систему
оподаткування, тобто, 01 квітня 2013 року,
та для визначення обсягу
оподатковуваних операцій не можуть
бути використані виключно показники
звітів платника єдиного податку.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю і просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали і
просили у їх задоволенні відмовити.
Пояснили, що оспорювані рішення
скасуванню не підлягають, оскільки
прийняті на підставі обгрунтованих
висновків перевірки про несвоєчасну
реєстрацію платником ПДВ при
перевищенні 300 тис. грн., незабезпечення
щоденного друкування фіскальних
звітних чеків за період з 18 квітня по 06
травня 2013 року, неоприбутковання
готівкової виручки в повному обсязі в
день її надходження на загальну суму
23739, 45 грн., в КОРО № "Р"/1 від 18
квітня 2013 року в розділі 2 "Облік руху
готівки та сум розрахунків", зберігання
алкогольних напоїв на суму 28293, 98 грн.
без внесення до Єдиного реєстру місця
зберігання.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що під час проведеної
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області документальної планової
виїзної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, виконання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 18 березня 2011 року по 31 грудня
2013 року, правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з 18
березня 2011 року по 31 грудня 2013 року
виявлено порушення:

- пункту 198.3 статті 198, пункту 199.1 статті
199, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті
до бюджету у розмірі 64538, 00 грн.;

- пункту 9 статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме: не забезпечено щоденне
друкування фіскальних звітних чеків за
період з 18 квітня по 06 травня 2013 року;

- пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року № 637, а саме: не
оприбутковано готівкову виручку в
повному обсязі в день її надходження на
загальну суму 23739, 45 грн., в КОРО №
"Р"/1 від 18 квітня 2013 року в розділі 2
"Облік руху готівки та сум розрахунків"
не оприбутковано готівкові кошти у
повній сумі в день їх надходження
відповідно до фіскального звітного
чека;

- статті 15 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а саме: відповідачка
придбавала та зберігала алкогольні
напої на суму 28293, 98 грн. без внесення до
Єдиного реєстру місця зберігання.

За результатами перевірки складено акт
№ 2996/1702/НОМЕР_6 від 16 травня 2014 року (а.с.
13-32).

Не погоджуючись із висновками
перевірки, підприємець подавала на
нього заперечення (а.с. 59), які залишено
без задоволення (а.с. 57-58).

На підставі вказаного акта
контролюючим органом 03 червня 2014 року
прийняті податкові
повідомлення-рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, а саме: №
у розмірі 114118, 50 грн. (а.с. 6), №
- 6460, 00 грн. (а.с. 7), № - 28293, 98
грн. (а.с. 9), а також рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість на 64538, 00
грн. основного платежу і 16135, 00 грн.
штрафних санкцій (а.с. 11).

Щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість.

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 25-27),
ФОП ОСОБА_4 за період з 01 квітня 2012 року
по 31 березня 2013 року здійснено операції
з продажу товарів господарського
призначення на загальну суму 525100, 00 грн.
(про що свідчать звіти платника єдиного
податку), в зв'язку з чим підприємець
підлягає обов'язковій реєстрації
платником на додану вартість.
Відповідно до пункту 183.4 статті 183
Податкового кодексу України, у разі
переходу осіб із спрощеної системи
оподаткування, що не передбачає сплати
податку, на сплату інших податків і
зборів, за умови, що такі особи
відповідають вимогам, визначеним
пунктом 181.1 статті 181 Податкового
кодексу, реєстраційна заява подається
не пізніше 10 числа першого
календарного місяця, в якому здійснено
перехід на сплату інших податків і
зборів, встановлених цим Кодексом.

Отже, при переході на загальну систему
оподаткування з 01 квітня 2013 року заяву
про реєстрацію платником податку на
додану вартість необхідно подати до 10
квітня 2013 року.

З урахуванням строків, передбачених
законодавством на розгляд заяви від
платника податків (5 робочих днів),
підприємець несе відповідальність за
не нарахування або несплату цього
податку, на рівні зареєстрованого
платника без права нарахування
податкового кредиту з 15 квітня 2013 року.

ФОП ОСОБА_4 заяву про перехід на
загальну систему оподаткування з 01
квітня 2013 року було подано лише 10 липня
2013 року, остання була зареєстрована
Житомирською ОДПІ як платник податку
на додану вартість з 12 липня 2013 року.

Перевіркою повноти визначення
податкових зобов'язань за період з 15
квітня по 31 грудня 2013 року встановлено
їх заниження на 64518, 00 грн., а саме: ФОП
ОСОБА_4 виконувались операції із
роздрібної торгівлі іншими товарами
господарського призначення,
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами. Так, за період з 15
квітня 2013 року по 12 липня 2013 року
реалізовано товарно-матеріальних
цінностей на загальну суму, що
підлягають оподаткуванню ПДВ за
ставкою 20% у сумі 315925, 70 грн. (в т.ч. ПДВ
63185, 00 грн.) що підтверджується звітами
про використання реєстраторів
розрахункових операцій, та книгою
обліку розрахункових операцій №
«Р».

В зв'язку з тим, що в період з 15 квітня по
12 липня 2013 року ФОП ОСОБА_4 не була
зареєстрована платником податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, вона не має
права на нарахування податкового
кредиту в цей період.

Таким чином, перевіркою повноти
нарахування податку на додану вартість
за вказаний період встановлено його
заниження всього у сумі 64538, 00 грн., у
тому числі за: травень 2013 року - на 24280, 00
грн.; червень 2013 року - на 30022, 00 грн.;
липень 2013 року - на 8963, 00 грн.; серпень 2013
року - на 465, 00 грн.; вересень 2013 року - на
134, 00 грн.; жовтень 2013 року - на 133, 00 грн.;
листопад 2013 року - на 408, 00 грн.; грудень
2013 року - на 133, 00 грн.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181
Податкового кодексу України, у разі
якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Згідно з пунктами 183.1, 183.3, 183.6, 183.7, 183.9,
183.10 статті 183 Податкового кодексу
України, будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, подає до контролюючого органу
за своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як
платника податку реєстраційна заява
подається до контролюючого органу не
пізніше 10 числа календарного місяця, що
настає за місяцем, в якому вперше
досягнуто обсягу оподатковуваних
операцій, визначеного у статті 181 цього
Кодексу.

У разі якщо останній день строку
подання заяви припадає на вихідний,
святковий або неробочий день, останнім
днем строку вважається наступний за
вихідним, святковим або неробочим
робочий день.

Заява про реєстрацію особи як платника
податку подається особисто такою
фізичною особою або безпосередньо
керівником або представником
юридичної особи - платника (в обох
випадках з документальним
підтвердженням особи та повноважень)
до контролюючого органу за
місцезнаходженням (місцем проживання)
особи.

У разі відсутності підстав для відмови
у реєстрації особи як платника податку
контролюючий орган зобов'язаний внести
до реєстру платників податку запис про
реєстрацію такої особи як платника
податку з бажаного (запланованого) дня
реєстрації платника податку,
зазначеного у його заяві, або протягом 5
робочих днів від дати надходження
реєстраційної заяви, якщо бажаний
(запланований) день реєстрації у заяві
не зазначено чи такий день настає
раніше дати, що припадає на останній
день строку, встановленого для
реєстрації платника податку
контролюючим органом. Якщо бажаний
(запланований) день реєстрації,
зазначений у заяві особи, настає після
завершення 5 робочих днів від дати
надходження реєстраційної заяви,
контролюючий орган зобов'язаний внести
до реєстру платників податку запис про
реєстрацію такої особи як платника
податку не пізніше бажаного
(запланованого) дня реєстрації
платника податку, зазначеного у його
заяві.

Будь-яка особа, яка підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, і у випадках та в порядку,
передбачених цією статтею, не подала до
контролюючого органу реєстраційну
заяву, несе відповідальність за
ненарахування або несплату цього
податку на рівні зареєстрованого
платника без права нарахування
податкового кредиту та отримання
бюджетного відшкодування.

З урахуванням наведених норм, якщо
особа, у якої обсяг оподатковуваних
операцій з постачання товарів/послуг
за останні 12 місяців перевищив 300000 грн.,
не подала до контролюючого органу
заяву, то обов'язок нарахування та
сплати податкових зобов'язань з ПДВ у
такої особи виникає з дня, наступного
за граничним днем, який встановлений
для подання заяви, тобто з 11 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій з
постачання товарів/послуг понад 300 тис.
гривень.

Так, розрахунок ПДВ, який підлягає
сплаті до бюджету, здійснюється з
урахуванням ставки, передбаченої
статею 193 Податкового кодексу України
(20 %, нульова ставка та 7% для медичних
виробів, обладнання, лікарських
засобів), та бази оподаткування,
визначеної статтями 188-192 цього Кодексу,
та додається до ціни товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188
Податкового кодексу України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної вартості (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201
Податкового кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно, якщо особа не є платником
ПДВ, то вона не має права нараховувати
його на ціну товарів.

Приватний підприємець, який працює за
загальною системою оподаткування,
підпадає під загальні вимоги
Податкового кодексу України, тому є
платником ПДВ, якщо він відповідає
одній з наведених у пункті 180.1 статті 180
Податкового кодексу України ознак
платника податку, зокрема, у разі, коли
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник цього податку.

Умови обов'язкової реєстрації
платником ПДВ, як вже було зазначено,
викладені в пункті 181.1 статті 181
Податкового кодексу України, полягають
в тому, що загальна сума від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг)
протягом останніх 12-ти календарних
місяців має сукупно перевищити 300 тис.
грн. без урахування ПДВ.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що коли підприємець -
неплатник ПДВ здійснив оподатковувані
операції на суму 300 тис. грн., то останні
повністю підпадають під визначення
суми без урахування ПДВ відповідно до
пункту 181.1 статті 181 Податкового
кодексу України, оскільки у цій сумі
немає ПДВ через те, що такий
підприємець не має права його
нараховувати. Лише 1 тис. грн. з 301 тис.
грн. підлягає оподаткуванню у
загальному порядку, оскільки неподання
реєстраційної заяви у зазначених
випадках та у визначені вище строки
призводить до відповідальності особи
за ненарахування або несплату ПДВ на
рівні зареєстрованого платника ПДВ без
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, у березні 2013 року
позивачкою було здійснено перевищення
300 тис. грн. У зв'язку з цим вона 01 квітня
2013 року подала заяву контролюючому
органу про перехід на загальну систему
оподаткування, а з 15 квітня 2013 року
ОСОБА_4 переведено на загальну систему
оподаткування.

Однак, заяву про реєстрацію платником
ПДВ позивачка подала лише після
другого перевищення 300 тис. грн. - 10
липня 2013 року і зареєстрована таким
платником 12 липня 2013 року.

Тобто, не зважаючи на те, що протягом 12
місяців (з квітня 2012 року по березень 2013
року), сума нарахована (сплачена)
позивачкою від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг перевищила
300 тис. грн., вона не дотрималася
обов'язку, визначеного пунктом 181.1
статті 181 Податкового кодексу України
щодо реєстрації платником податку на
додану вартість шляхом подачі до
органу ДПС заяви про реєстрацію у
строк, не пізніше 10 квітня 2013 року.
Натомість, позивачка зареєстрована як
платник ПДВ лише з 12 липня 2013 року, а
відтак має нести відповідальність за
ненарахування (несплату) податку на
додану вартість на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування з
квітня по липень 2013 року.

Встановлено, що за період з 15 квітня по
12 липня 2013 року підприємцем
реалізовано товарно-матеріальні
цінності на суму 315925, 70 грн., які
підлягають оподаткуванню ПДВ за
ставкою 20 % (63185, 00 грн.).

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_4 не
виконала обов'язок щодо своєчасної
реєстрації платником податку на додану
вартість після перевищення
трьохсоттисячної суми від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
не нарахувала та не сплатила податкові
зобов'язання з ПДВ з дня, наступного за
граничним днем, який встановлений для
подання заяви, до дня реєстрації
платником ПДВ, тому суд вважає законним
нарахування позивачці
повідомленням-рішенням № від 03
червня 2014 року грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у розмірі
63185, 00 грн. основного платежу і 15797, 00 грн.
штрафних санкцій.

Стосовно нарахування фінансової
санкції у розмірі 28293, 98 грн.

В акті перевірки (а.с. 29) зазначено, що
ФОП ОСОБА_4 було отримано ліцензію на
право здійснення роздрібної торгівлі
тютюновими виробами та алкогольними
напоями № 200053, № 200514, видані ГУ
Міндоходів у Житомирський області 22
квітня 2013 року, термін дії з 01 травня 2013
року по 01 травня 2014 року.

Проведеною перевіркою дотримання
вимог законодавства з питань
ліцензування господарської діяльності
встановлено порушення статті 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а саме:
ФОП ОСОБА_4 придбавала та зберігала
алкогольні напої за адресою: АДРЕСА_1, в
період з 27 квітня 2013 року по 30 квітня 2013
року без внесення до Єдиного реєстру
місця зберігання, що підтверджується
отриманими позивачкою видатковими і
товаротранспортними накладними.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначає Закон
України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" (із змінами і
доповненнями, далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону
№ 481/95-ВР, до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі зберігання
спирту, або алкогольних напоїв, або
тютюнових виробів у місцях зберігання,
не внесених до Єдиного реєстру, - 100
відсотків вартості товару, який
знаходиться в такому місці зберігання,
але не менше 1700 гривень.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР,
місце зберігання - місце, яке
використовується для зберігання
спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання; Єдиний державний реєстр
місць зберігання (Єдиний реєстр) -
перелік місць зберігання, який
ведеться органами доходів і зборів і
містить визначені цим Законом
відомості про місцезнаходження місць
зберігання та відомості про заявників.

Згідно з статтею 15 Закону № 481/95-ВР,
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру, незалежно від того,
кому належить таке місце зберігання,
або того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру
проводиться на підставі заяви суб'єкта
господарювання з обов'язковим
зазначенням місцезнаходження місця
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, а також: для
юридичних осіб - найменування,
місцезнаходження, коду Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців; для
фізичних осіб - підприємців - прізвища,
імені, по батькові, місця проживання,
реєстраційного номера облікової
картки платника податків.

Суб'єкти господарювання, які отримали
ліцензію на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями та тютюновими
виробами, вносять до Єдиного реєстру
тільки ті місця зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, що
розташовані за іншою адресою, ніж місце
здійснення торгівлі.

Наведеними правовими нормами
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання у встановленому
порядку вносити до Єдиного реєстру
місця зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів. Єдиним винятком з
цього правила є місця зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, розташовані за адресою місця
здійснення торгівлі, внесення яких до
Єдиного реєстру законодавством не
вимагається.

Підставою для нарахування позивачці
штрафної санкції у розмірі 28293, 98 грн.
стали висновки перевірки про
зберігання ФОП ОСОБА_4 алкогольних
напоїв за адресою: АДРЕСА_1, в період з 27
квітня 2013 року по 30 квітня 2013 року без
внесення до Єдиного реєстру місця
зберігання вартістю 28293, 98 грн.

З такими висновками контролюючого
органу суд не погоджується, оскільки,
як вбачається з ліцензії серії НОМЕР_7
(а.с. 56), виданої позивачці на право
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями 25 квітня 2013 року,
підприємницька діяльність нею
здійснюється в магазині за адресою:
АДРЕСА_1.

Тобто, у даному випадку місце
зберігання алкогольних напоїв та місце
здійснення торгівлі ними збігається,
це - магазин за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що позивачка здійснює
зберігання алкогольних напоїв у місці
здійснення торгівлі ними за адресою:
АДРЕСА_1, згідно з відповідною
ліцензією, тому вона не має обов'язку
вносити до Єдиного реєстру відомості
про таке місце зберігання алкогольних
напоїв.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що ФОП ОСОБА_4 штрафна санкція
у розмірі 28293, 98 грн. нараховано
необгрунтовано, тому податкове
повідомлення-рішення від 03.06.2014 року №
є протиправним і підлягає
скасуванню.

Щодо застосування 6460, 00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Згідно з актом перевірки (а.с. 30), на
підставі наданих суб'єктом
господарювання до перевірки
документів, встановлено, що фактично у
періоді з 01 травня по 31 грудня 2013 року
ФОП ОСОБА_4 здійснювала роздрібну
торгівлю продовольчими та
непродовольчими товарами. Така
діяльність підлягає застосуванню
реєстраторів розрахункових операцій.

Перевіркою встановлено порушення
пункту 9 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: не забезпечено щоденне
друкування фіскальних звітних чеків за
період з 18 квітня по 06 травня 2013 року на
реєстраторі розрахункових операцій
ІКС-483 LТ, фіскальний № ,
виготовлений 12 квітня 2013 року,
заводський (серійний) номер РРО 00006460,
зареєстрований ФОП ОСОБА_4 в
Житомирській ОДПІ 18 квітня 2013 року,
дата введення в експлуатацію РРО 18
квітня 2013 року, перший z-звіт
роздрукований 06 травня 2013 року.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

За порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його незберігання (пункт 4 статті 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»).

Аналіз змісту цих норм дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», фіскальний звітний чек -
документ встановленої форми,
надрукований реєстратором
розрахункових операцій, що містить
дані денного звіту, під час друкування
якого інформація про обсяг виконаних
розрахункових операцій заноситься до
фіскальної пам'яті; розрахункова
операція - приймання від покупця
готівкових коштів, платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 18 лютого 2002 року № 199 затверджено
вимоги щодо реалізації фіскальних
функцій реєстраторами розрахункових
операцій для різних сфер застосування.

У пункті 2 Вимог щодо реалізації
фіскальних функцій реєстраторами
розрахункових операцій для різних сфер
застосування зміну визначено як період
роботи реєстратора від реєстрації
першої розрахункової операції після
виконання Z-звіту до виконання
наступного Z-звіту.

У примітках до формату і розрядності
даних, що зберігаються у фіскальній
пам'яті (додаток до названих Вимог)
зазначено, що максимальна тривалість
зміни РРО не повинна перевищувати 24
години.

У разі, коли підприємство не здійснює
діяльність у конкретні дні, що
підтверджується відповідним наказом
по підприємству, та реєстратори
розрахункових операцій не
застосовуються, то відповідно і
фіскальні чеки не друкуються. У робочі
дні підприємства реєстратор
розрахункових операцій повинен бути у
ввімкненому стані, і роздрукування
фіскального звітного чека є
обов'язковим.

Представник позивача у судовому
засіданні визнав правомірність
застосування до ФОП ОСОБА_4 340, 00 грн.
штрафної санкції за нероздрукування
z-звітів за період з 18 квітня по 06 травня
2013 року. Однак, при цьому зазначив, що
штрафна санкція за таке порушення
повинна нараховуватися у розмірі 340, 00
грн. незалежно від кількості днів
нероздрукування.

Із матеріалів справи вбачається, що до
позивачки застосовані штрафні
(фінансові) санкції за кожен факт
нероздрукування z-звіту з 18 квітня по 06
травня 2013 року, тобто у 19 випадках
(19х340,00 грн.=6460,00 грн.).

Пунктом 4 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено застосування
фінансової санкції за певний вид
порушення вимог цього Закону, зокрема,
за невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку, а не за
кожен випадок такого порушення,
встановлений під час проведення
перевірки. З диспозиції цієї правової
норми слідує, що невиконання обов'язку
щодо друкування z-звіту - це єдине
порушення, незалежно від кількості
разів його вчинення, тому фінансова
санкція повинна бути застосована
одноразово.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 03 червня 2014 року № у
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 6120, 00 грн.
прийняте з порушенням норм податкового
законодавства і підлягає скасуванню.

Стосовно застосування до позивачки
114118, 50 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

В акті перевірки (а.с. 30) вказано, що
встановлено порушення пунктів 2.2, 2.6
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року № 637, а саме: не
оприбутковано готівкову виручку в
повному обсязі в день її надходження на
загальну суму 22823,70 грн., в КОРО №
«Р»/1 від 18 квітня 2013 року в розділі 2
«Облік руху готівки та сум
розрахунків» не оприбутковано
готівкові кошти у повній сумі в день їх
надходження відповідно до фіскального
звітного чеку:

-z-звіт № 31 від 07 червня 2013 року на
загальну суму 4645, 45 грн., кошти були
отримані 06 червня 2013 року;

-z-звіт № 88 від 02 серпня 2013 року на
загальну суму 4000, 60 грн., кошти були
отримані 01 серпня 2013 року;

- z-звіт № 126 від 09 вересня 2013 року на
загальну суму 5965, 70 грн., кошти були
отримані 08 вересня 2013 року;

-z-звіт № 163 від 16 жовтня 2013 року на
загальну суму 4023, 05 грн., кошти були
отримані 15 жовтня 2013 року;

-z-звіт № 182 від 04 листопада 2013 року на
загальну суму 4188, 90 грн., кошти були
отримані 03 листопада 2013 року, що
підтверджується відповідними
контрольними стрічками.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою, визначений у
Положенні про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженому Постановою
Національного банку України від 15
грудня 2004 року № 637 (далі - Положення №
637).

Пунктом 1.2 Положення № 637 визначено, що
оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
надходжень у касовій книзі, книзі
обліку доходів і витрат, книзі обліку
розрахункових операцій. При цьому дана
норма дає визначення таких термінів:
каса - приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків, а також
приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів; книга обліку
розрахункових операцій - прошнурована
і належним чином зареєстрована в
органах державної податкової служби
України книга, що містить щоденні
звіти, які складаються на підставі
відповідних розрахункових документів
щодо руху готівкових коштів, товарів
(послуг).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.6 Положення №
637, підприємства (підприємці)
здійснюють розрахунки готівкою між
собою і з фізичними особами
(громадянами України, іноземцями,
особами без громадянства, які не
здійснюють підприємницької
діяльності) через касу як за рахунок
готівкової виручки, так і за рахунок
коштів, одержаних із банків. Зазначені
розрахунки проводяться також шляхом
переказу готівки для сплати
відповідних платежів. Підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.
Уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» розроблено Порядок реєстрації
та ведення розрахункових книжок, книг
обліку розрахункових операцій,
затверджений Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 28 серпня
2013 року № 417. Цей Порядок поширюється на
усіх суб'єктів господарювання, їх
господарські одиниці та представників
(уповноважених осіб) суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або безготівковій формі та
використовують розрахункові книжки та
книги обліку розрахункових операцій.

Порядок ведення книги ОРО регулюється
розділом 4 вказаного Порядку. Зокрема,
пунктом 6 встановлено, що використання
книги ОРО, зареєстрованої на РРО,
передбачає:

наявність книги ОРО на місці
проведення розрахунків, де встановлено
РРО;

підклеювання фіскальних звітних чеків
на відповідних сторінках книги ОРО;

щоденне виконання записів про рух
готівки та суми розрахунків, при цьому
дані за сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо;

у разі виходу з ладу РРО чи відключення
електроенергії здійснення записів за
обліком розрахункових квитанцій;

ведення обліку ремонтів, робіт з
технічного обслуговування, а також
перевірок конструкції та програмного
забезпечення РРО у відповідному
розділі книги ОРО.

Із системного аналізу наведених
правових норм слідує, що
законодавством розмежовуються способи
оприбуткування готівки в залежності
від порядку проведення готівкових
розрахунків. Так, у випадку проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткуванням
готівки буде вважатися її своєчасне
відображення у КОРО на підставі
фіскальних звітних чеків РРО. Оскільки
підприємець касової книги не веде, а
готівкові розрахунки здійснює із
застосуванням РРО, то оприбуткуванням
готівки є сукупність дій по обліку
такої готівки у книзі обліку
розрахункових операцій шляхом
підклеювання фіскальних звітних чеків
(z-звітів) на відповідних сторінках
книги ОРО та щоденного виконання
записів про рух готівки та суми
розрахунків.

Під час дослідження КОРО № "Р"/1
(а.с. 62-67) суд дійшов висновку, що
позивачем суми готівкових коштів
відповідно до z-звіту № 31 від 07 червня
2013 року на загальну суму 4645, 45 грн.,
кошти були отримані 06 червня 2013 року;
z-звіту № 88 від 02 серпня 2013 року на
загальну суму 4000, 60 грн., кошти були
отримані 01 серпня 2013 року; z-звіту № 126
від 09 вересня 2013 року на загальну суму
5965, 70 грн., кошти були отримані 08 вересня
2013 року; z-звіту № 163 від 16 жовтня 2013 року
на загальну суму 4023, 05 грн., кошти були
отримані 15 жовтня 2013 року; z-звіту № 182
від 04 листопада 2013 року на загальну
суму 4188, 90 грн., кошти були отримані 03
листопада 2013 року до розділу 2 "Облік
руху готівки та суми розрахунків" цієї
книги за вказані дні своєчасно внесено
не було.

Невідображення сум готівки в день її
надходження у КОРО, зокрема, у розділі 2
книги, свідчить про те, що позивачкою
готівку у загальному розмірі 22823, 70 грн.
не було оподатковано у відповідні дні
її надходження, що є порушенням вимог
пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
НБУ від 15 грудня 2004 року № 637.

Більш того, суд звертає увагу на те, що у
КОРО містяться явні виправлення дат
оприбуткування сум готівки, завірені
бухгалтером Осипенко Н.В. і касиром
Ходаківською І.М., тобто позивачка
здійснила коригування внесених до КОРО
даних після проведення перевірки.

Оскільки відсутня сукупність
законодавчо встановлених дій, зокрема,
для підприємців, які здійснюють
готівкові розрахунки при продажу
товарів (послуг) із застосуванням РРО -
реєстрація таких коштів через РРО,
своєчасне відображення цієї готівки у
книзі обліку розрахункових операцій
шляхом підклеювання фіскального звіту
та внесення відповідного запису. А
відтак, невиконання будь-якої з цих дій
є порушенням порядку оприбуткування
готівки, за яке передбачена
відповідальність у вигляді штрафу в
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої (неповністю та/або
несвоєчасно оприбуткованої) у касах
готівки (абзац третій статті 1 Указу
Президента України від 12 червня 1995 року
№ 436/95 «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки»).

З врахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що позивачкою не забезпечено
своєчасне оприбуткування готівкових
коштів у розмірі 22823, 70 грн. у день їх
фактичного надходження в КОРО на
підставі Z - звітів, тому застосування
до ФОП ОСОБА_4 штрафної санкції у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованих коштів є правомірним.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно з частиною 1 статті
2 КАС України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Враховуючи все викладене вище, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
03 червня 2014 року № , № у
частині застосування 6120, 00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій прийняті
з порушенням норм податкового
законодавства, а тому позовні вимоги
про їх скасування є обґрунтованими та
підлягають задоволенню. Такими, що не
підлягають задоволенню, суд вважає
позовні вимоги про скасування
повідомлень-рішень від 03 червня 2014 року
№ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 114118, 50
грн., № у частині збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 63185, 00 грн. основного
платежу і 15797, 00 грн. штрафних санкцій у
зв'язку з прийняттям їх на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 03 червня 2014 року № , №
у частині застосування 6120, 00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 365, 40 грн. сплаченого судового
збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Суддя
С.В.
Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 06
жовтня 2014 р.