Справа № 0870/12359/12
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/37482/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Шведа Е.Ю.,

суддів
Горбатюка С.А.,

Черпіцької Л.Т.,

секретар судового засідання
Щавінська С.В.,

за участю прокурора
Бараненка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за

касаційною скаргою Дніпровської
екологічної прокуратури

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2014 року

у справі № 0870/12359/12

за позовом Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора в інтересах
держави в особі Запорізької міської
ради

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправною та
скасування декларації про готовність
об'єкта до експлуатації,

встановив:

У грудні 2012 року Запорізький
міжрайонний екологічний прокурор в
інтересах держави в особі Запорізької
міської ради звернувся до суду з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області, в якому просив
визнати протиправною та скасувати
реєстрацію декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, зареєстровану
01.08.2011 року за № ЗП 5. Позов
мотивований тим, що на момент
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації ОСОБА_2 у п. 9
«Інформація про проектну документацію
(будівельний паспорт)» вказаної
декларації вказала недостовірну
інформацію. Зазначає, що вона повинна
була отримати будівельний паспорт,
проте згідно з листом Департаменту
архітектури та містобудування
Запорізької міської ради від 26.11.2012 №
5570 будівельний паспорт на будівництво
індивідуального житлового будинку не
надавався. Таким чином, реєстрація
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації підлягає скасуванню,
оскільки встановлено наявність
недостовірної інформації.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення першої та
апеляційної інстанції скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В клопотанні, що надійшло на адресу
суду, відповідач просив залишити
касаційну скаргу без задоволення,
рішення судів попередній інстанцій -
без змін.

В судовому засіданні прокурор просив
задовольнити касацій скаргу з підстав,
викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, перевіривши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин справи, суд
дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 має у власності
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
підтверджується державним актом серії
ЯГ № 699459 від 23.04.2007 року виданий
відділом Запорізького міського
управління земельних ресурсів.

На замовлення ОСОБА_2 ТОВ
«Експерт-проект» розроблено робочий
проект приватного будинку площею 262,9
кв. м. за адресою АДРЕСА_1, який в
подальшому був затверджений наказом
ОСОБА_2 від 01.07.2011 р. № 1.

ОСОБА_2 20.07.2011 р. звернулась до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області з
повідомленням про початок виконання
будівельних робіт, яке зареєстроване
відповідачем 20.07.11 р. за № ЗП7.

01.08.2011 року вказана особа подала до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації, яку
від тієї ж дати за № ЗП5 було
зареєстровано Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області.

Вважаючи, що зазначена декларація
містить недостовірну інформацію, а
саме: відсутність у замовника
містобудівних умов та обмежень і
будівельного паспорту забудови
земельної ділянки, прокурор звернувся
із вищезазначеним позовом до суду про
визнання протиправною та скасування
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що саме замовник, відповідно до закону,
несе відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, а інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язана лише перевірити
повноту заповнення всіх розділів
декларації.

Проте суд касаційної інстанції не
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій та вважає їх
передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Ч. 5 ст. 26 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що проектування та
будівництво об'єктів здійснюється
власниками або користувачами
земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або
проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації
та проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних
робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 27 вказаного
закону, забудова присадибних, дачних і
садових земельних ділянок може
здійснюватися на підставі
будівельного паспорта забудови
земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс
містобудівних та архітектурних вимог
до розміщення і будівництва
індивідуального (садибного) житлового
будинку, садового, дачного будинку не
вище двох поверхів (без урахування
мансардного поверху) з площею до 300
квадратних метрів, господарських
будівель і споруд, гаражів, елементів
благоустрою та озеленення земельної
ділянки.

Проектування на підставі будівельного
паспорта здійснюється без отримання
містобудівних умов та обмежень. Для
об'єктів, зазначених у частині першій
цієї статті, розроблення проекту
будівництва здійснюється виключно за
бажанням замовника.

Зі змісту наведених норм слідує, що
будівельний паспорт є необхідним
документом та умовою для здійснення
будівництва об'єктів, зазначених в ч. 1
ст. 27 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(в редакції на час виникнення спірних
правовідносин) прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (ч. 1 ст. 39).

Прийняття рішення про реєстрацію
(відмову у реєстрації) декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
видачу (відмову у видачі) сертифіката
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю
протягом десяти робочих днів з дати
подання відповідних документів (ч. 4 ст.
39).

При цьому, відповідно до п.п. 20, 21
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №
461 інспекція перевіряє протягом десяти
робочих днів з дати подання
(надходження) до неї декларації повноту
даних, зазначених у ній, та реєструє
декларацію.

У разі коли декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, Інспекція повертає її на
доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що стали
підставою для повернення декларації на
доопрацювання, замовник може повторно
звернутися до Інспекції для реєстрації
декларації.

Зі змісту наведених норм слідує
висновок, що перевірка повноти даних,
зазначених у декларації про готовність
об'єкта до експлуатації полягає не
тільки у з'ясуванні питання її
належного оформлення та порядку
подання, а й перевірка достовірності
зазначених в ній відомостей.

Посилання на ч. 10 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», відповідно до якого
замовник відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, та за
експлуатацію об'єкта без
зареєстрованої декларації або
сертифіката, не звільняє від обов'язку
інспекцію державного
архітектурно-будівельного перевіряти
відомості, зазначені в декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, в п. 9 «Інформація про
проектну документацію (будівельний
паспорт)» декларації про готовність
об'єкта до експлуатації ОСОБА_2
зазначила такі відомості: «наказ № 1
від 01.07.2011 р. ОСОБА_2.».

Зазначеним наказом затверджено саме
робочий проект приватного будинку за
адресою АДРЕСА_1.

Норма ст. 27 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
для здійснення будівництва об'єкта
передбачає наявність або будівельного
паспорту або будівельного паспорту з
проектом будівництва (за бажанням
замовника).

Отже, в графі 9 декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
повинна бути зазначена інформація або
лише про будівельний паспорт або про
будівельний паспорт та проект
будівництва.

Оцінку таким обставинам суди
попередніх інстанцій не надали. Також
відомостей про перевірку вказаного
робочого проекту та його наявність
відповідачем суду не надано, не
встановлена така обставинами і судами.

Крім того, суди не надали оцінки
доводам позивача про наявність листа
Департаменту архітектури та
містобудування Запорізької міської
ради № 5570 від 26.11.2012 р., що містить
інформацію про предмет доказування в
даній справі.

Таким чином, судами неповно
встановлені обставини у справі.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не має
повноважень виправити допущені судами
попередніх інстанцій порушення норм
процесуального права.

За таких обставин, постанова
Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року та ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2014 року підлягають
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно з'ясувати і перевірити всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінити докази, що мають значення для
справи, і в залежності від
встановленого, правильно визначити
норми матеріального та процесуального
права, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Дніпровської
екологічної прокуратури задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та не підлягає оскарженню,
проте може бути переглянута з підстав,
у строк та у порядку, визначених
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Е.Ю. Швед

Судді
С.А. Горбатюк

Л.Т. Черпіцька