Справа № 875/196/14
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року м. Київ
справа № 875/196/14

(А/800/107/14)

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді - Весельської
Т.Ф.,

Суддів -
Олексієнка М.М.,

Штульман
І.В.,

з участю: секретаря -
Прокопчук Н.В.,

представника позивача
- ОСОБА_2,

представника
відповідача - Рахнянського Б.Ю.,

провівши у судовому засіданні
апеляційний розгляд адміністративної
справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Центральної виборчої комісії про
скасування постанови в частині та
зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 2
жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

2 жовтня 2014 року ОСОБА_4 пред'явив у суді
позов до Центральної виборчої комісії
про скасування постанови № 1377 від 30
вересня 2014 року "Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати України ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11", в частині відмови у реєстрації
його кандидатом у народні депутати
України в одномандатному виборчому
окрузі № 188 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року та зобов'язання ЦВК розглянути
заяву про реєстрацію його кандидатом у
народні депутати України.

В обґрунтування позовних вимог
послався на те, що у Центральної
виборчої комісії не було підстав,
визначених частиною першою статті 60
Закону України від 17 листопада 2011 року
№ 4061-VI "Про вибори народних депутатів
України" (далі - Закон № 4061-VI), для
відмови йому в реєстрації кандидатом в
народні депутати України, оскільки усі,
передбачені частиною другою статті 55
цього Закону, документи ним були
подані, що підтверджується відповідною
довідкою. Висновок же відповідача про
відсутність в його автобіографії
відомостей про посаду (заняття) та
місце роботи не відповідає дійсності,
оскільки у відомостях про трудову
діяльність він зазначив, що після
закінчення школи та до цього часу
офіційно не працює.

Окрім цього зазначив, що вичерпний
перелік підстав для відмови у
реєстрації кандидата у депутати,
встановлений частиною першою статті 60
Закону № 4061-VI, не передбачає відмову в
реєстрації кандидата в народні
депутати з підстав невідповідності
документа вимогам статті 55 цього
Закону. Тож, Центральна виборча
комісія, встановивши таку
невідповідність, повинна була,
відповідно до вимог частини третьої
статті 60 Закону № 4061-VI, надати йому
можливість виправити помилки і
неточності, а не відмовляти у
реєстрації.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду України від
2 жовтня 2014 року ОСОБА_4 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі та доповненнях до
неї позивач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
ухваленої ним постанови та прийняття
нового рішення про задоволення позову.

Відповідач своїм правом, як сторони у
справі, подати заперечення на
апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
прийнято під час її розгляду, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутність в автобіографії кандидата
у народні депутати України відомостей,
зокрема, про трудову діяльність, є
перешкодою для доступу виборця до
різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, необхідної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору. При
цьому він указав, що дійсно частина
третя статті 60 Закону № 4061-VI не
дозволяє відмовляти у реєстрації
кандидату у народні депутати України,
якщо подана ним інформація містить
помилки та неточності, а, оскільки в
автобіографії позивача відомості про
його трудову діяльність взагалі
відсутні, то внесення будь-яких
виправлень до неї неможливе. За
наявності ж у позивача наміру привести
свою автобіографію у відповідність до
вимог Закону № 4061-VI, він має
можливість подати нову автобіографію.
Однак заява, додатком до якої вона була,
вважатиметься неподаною, з огляду на
відсутність процедури заміни,
передбаченої законодавством.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Згідно з пунктом 6 статті 19 Закону
України 30 червня 2004 року №
1932-IV "Про Центральну виборчу комісію",
Центральна виборча комісія реєструє
кандидатів у народні депутати України
в порядку, встановленому законом.

Згідно з частинами першою та другою
статті 9 Закону № 4061-VI депутатом може
бути обраний громадянин України, який
на день виборів досяг двадцяти одного
року, має право голосу і проживає в
Україні протягом останніх п'яти років.

Відповідно до частин другої, третьої
статті 55 Закону України № 4061-VI,
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата у депутати, який балотується
в одномандатному окрузі в порядку
самовисування, за умови пред'явлення
ним особисто одного із документів,
передбачених пунктами 1 або 2 частини
третьої статті 2 цього Закону, та
отримання нею таких документів:

1) заяви про самовисування, датованої
днем подання документів для реєстрації
його кандидатом у депутати до
Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в депутати,
на паперовому носії та в електронному
вигляді, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості;

3) декларації про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
кандидата у депутати відповідно до
статті 57 цього Закону;

4) документа про внесення грошової
застави відповідно до статті 56 цього
Закону;

5) 4 фотографії кандидата розміром 4 х 6
сантиметрів на паперових носіях та в
електронному вигляді;

6) ксерокопії першої та другої сторінок
паспорта громадянина України
кандидата.

Разом з документами до Центральної
виборчої комісії подається в
електронному вигляді передвиборна
програма кандидата у депутати в
одномандатному окрузі, викладена
державною мовою, яка оприлюднюється на
офіційному веб-сайті Центральної
виборчої комісії.

За перевіркою матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_4, народився
26 березня 1979 року у місті Кіцмань
Чернівецької області та проживає за
адресою: АДРЕСА_1. У порядку
самовисування балотується в
одномандатному окрузі № 188, до якого
входить частина міста Хмельницького,
Волочиський та Хмельницький райони
Хмельницької області.

25 вересня 2014 року ОСОБА_4 подав
Центральній виборчій комісії заяву про
самовисування та реєстрацію
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 188
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, а
також автобіографію, фотографії,
передвиборну програму кандидата у
народні депутати України в
електронному та паперовому носіях,
документ про внесення грошової застави
та ксерокопію першої та другої
сторінок паспорта громадянина України.

30 вересня 2014 року Центральною виборчою
комісією прийнято постанову № 1377 про
відмову в реєстрації кандидатом у
народні депутати України, зокрема,
ОСОБА_4 в одномандатному виборчому
окрузі № 188 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року, у зв'язку з відсутністю
відомостей про роботу та посаду, із
зазначенням, що подана ним
автобіографія не є автобіографією в
розумінні пункту 2 частини другої
статті 55 Закону № 4061-VI.

Не погоджуючись з таким рішенням
Центральної виборчої комісії,
ОСОБА_4 оскаржив його до суду. У позові
зазначив, що посилання Центральної
виборчої комісії на відсутність в його
автобіографії відомостей про посаду
(заняття) та місце роботи не відповідає
дійсності, оскільки він указав, що
після закінчення школи та до цього часу
офіційно не працював.

Автобіографія - це документ, у якому
особа, котра його складає, подає опис
свого життя та діяльності в
хронологічній послідовності.
Автобіографія складається у довільній
формі, проте, у зв'язку зі специфікою
мети її написання, може мати
направленість на висвітлення тих чи
інших конкретних обставин.

Обов'язковість висвітлення певних
подій свого життя в автобіографії
зазвичай пов'язана з розкриттям
особистих якостей автора, що можуть
сприяти або суперечити меті її
написання.

Статтею 43 Конституції України та
статтею 2 Кодексу законів про працю
України кожному гарантоване право на
працю, тобто на одержання роботи з
оплатою праці не нижче встановленого
державою мінімального розміру. Держава
створює умови для ефективної
зайнятості населення, сприяє
працевлаштуванню, підготовці і
підвищенню трудової кваліфікації, а
при необхідності забезпечує
перепідготовку осіб, вивільнюваних у
результаті переходу на ринкову
економіку. Працівники реалізують право
на працю шляхом укладення трудового
договору про роботу на підприємстві, в
установі, організації або з фізичною
особою.

Відсутність роботи, у разі, якщо особа
не отримує матеріальне забезпечення в
порядку соціального страхування у
зв'язку з хворобою, повною або
частковою втратою працездатності,
допомоги по безробіттю, означає
відсутність джерела для існування.

За перевіркою матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_4 у відомостях про
трудову діяльність указав, що після
закінчення школи та до цього часу
офіційно не працював. При цьому, його
автобіографія не містить відомостей
про перебування на утриманні інших
осіб чи про отримання матеріального
забезпечення у зв'язку з втратою
працездатності чи по безробіттю. Між
тим, ним до Центральної виборчої
комісії подано документ про сплату
грошової застави у розмірі десяти
розмірів мінімальної заробітної плати,
що складає 12 180 гривень.

Як указувалося вище, пункт 2 частини
другої статті 55 Закону № 4061-VI вимагає
подання кандидатом Центральній
виборчій комісії автобіографії, із
обов'язковим зазначенням у ній
відомостей про трудову діяльність,
посаду (заняття), місце роботи.

Відповідно до частини восьмої статті 59
Закону № 4061-VI перелік кандидатів у
депутати, зареєстрованих в
одномандатному окрузі, із зазначенням
прізвища, власного імені (всіх власних
імен), по батькові (за наявності), числа,
місяця, року і місця народження,
громадянства із зазначенням часу
проживання на території України,
відомостей про освіту, посаду (заняття),
місце роботи, партійність, місця
проживання, відомостей про наявність
чи відсутність судимості, суб'єкта
висування у семиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів у
депутати в одномандатному окрузі
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах "Голос України",
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Центральної виборчої
комісії.

Статтею 63 Закону № 4061-VI закріплено
забезпечення можливості доступу
виборця до різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.

Тож, приховування чи неусвідомлене
незазначення ОСОБА_4 повного переліку
обов'язкових відомостей може мати
вплив на усвідомленість та
поінформованість такого вибору
виборцем, що є неприпустимим.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) встановлені
критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, частиною третьою статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але водночас вони є і вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення.

Відповідно до частини другої статті 8
КАС України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України від
23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини", суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини та
основоположних свобод та практику
Європейського Суду з прав людини як
джерело права.

Європейський Суд з прав людини
висловив наступну позицію у справі
"Краснов та Скуратов проти Російської
Федерації" (Страсбург, 19 липня
2007 року): "Істинність інформації, що
вимагається про кандидата, дозволяла
виборцям зробити обдуманий вибір на
підставі повної та точної інформації,
зазначеної в виборчому бюлетені. Ці
вимоги були пропорційні обмеженням
права брати участь у виборах в якості
кандидата та були необхідні в
демократичному суспільстві для
забезпечення вільного волевиявлення
виборців. Законність виборів
підсилюється санкціями за порушення
закону про вибори, такими як відмова в
реєстрації кандидата чи скасування
реєстрації. У випадку з заявниками
даної скарги їх дискваліфікація не
порушила їх право брати участь у
виборах в якості кандидатів, оскільки є
результатом невиконання самими
заявниками вимог законодавства про
вибори…".

"Європейський Суд вважає, що вимога
надавати інформацію про роботу
кандидата та його членство в
політичній партії пов'язана із тим, щоб
надати можливість виборцям зробити
аргументований вибір з урахуванням
професійного та політичного минулого
кандидата на виборчу посаду. Також
безспірно є законним прохання до
кандидатів на виборчу посаду, щоб
надана ними інформація максимально
відповідала дійсності задля
недопущення введення в оману виборців
неправдивими заявами. За таких
обставин, Європейський Суд дійшов
висновку, що пред'явлена кандидату в
члени державного законодавчого органу
вимога надати інформацію про свою
зайнятість і партійну приналежність,
яка відповідає дійсності, є законною
ціллю за змістом статті 3 Протоколу № 1
до Конвенції".

Положення частини третьої статті 60
Закону № 4061-VI не дозволяє відмовляти у
реєстрації кандидатом за умови
наявності помилок або неточностей у
поданій інформації. Однак, за умови
відсутності такої інформації, будь-які
її зміни або виправлення здійснені
бути не можуть.

Зважаючи на те, що особа має подавати в
автобіографії опис свого життя та
діяльності в хронологічній
послідовності, дописування певної
інформації шляхом уточнення є
неможливим.

Отже, висновок Центральної виборчої
комісії про наявність підстав вважати
автобіографію ОСОБА_4 такою, що не
містить обов'язкових вимог, а, отже,
неподаною, в контексті положень статті
63 Закону № 4061-VI, є обґрунтованим.
Рішення Центральної виборчої комісії
не суперечить принципу верховенства
права в контексті забезпечення
рівності кандидатів у депутати між
собою, донесення до виборця інформації,
що може вплинути на його вибір,
закріплення на законодавчому рівні
обов'язкових вимог до написання
автобіографії і заяви про
самовисування.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що Центральна виборча
комісія, відмовляючи позивачу в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України, діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України та прийняла рішення з
урахуванням усіх обставини, що мають
значення для його прийняття,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 172, 177, 195, 196, 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 2 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман