Справа № К/9991/61322/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/61322/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
інспекції з контролю за цінами в
Луганській області на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 червня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕКО" до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Луганській області про
визнання нечинним та скасування
рішення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 червня 2010 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКО" задоволено.
Визнано нечинним та скасовано рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в Луганській області №173 від 21
липня 2008 року.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою та просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, Державною інспекцією з
контролю за цінами в Луганській
області була проведена планова
перевірка Луганського підрозділу ТОВ
«Еко» щодо дотримання порядку
формування та застосування цін і
тарифів на окремі види продовольчих
товарів за період з 01.01.08р. по 04.07.08р., за
результатами якої складено акт
перевірки №291 від 11.07.08р.

Як вбачається із акту, перевіркою
встановлено, що внаслідок завищення
підрозділом позивача граничного рівня
торговельних надбавок, затверджених
Розпорядженням голови
облдержадміністрації від 08.11.07р. №1411
«Про регулювання цін на окремі види
продовольчих товарів», прийнятого на
виконання п. 12 абз.29 Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.96р. №1548, за
період з 01.01.08р. по 04.07.08р. позивачем
необґрунтовано одержано виручку на
суму 59434, 95 грн.

На підставі акту перевірки та
внаслідок виявлених порушень
інспекцією прийнято рішення від 21.07.08р.
№173 про вилучення у ТОВ «Еко»в дохід
державного бюджету 59293, 83 грн. та
застосування економічних (фінансових)
санкцій у вигляді штрафу у розмірі 118587,
66 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій мотивували свій висновок
тим, що відповідач безпідставно дійшов
висновку про порушення позивачем
установленого граничного розміру
торгівельних надбавок, застосувавши
граничний розмір торгівельної
надбавки до продукції без врахування
того факту, що частина постачальників
продукції є її виробниками, що
підтверджується документально; а також
без врахування того, що відповідно ДСТУ
№ 3143-95 «М'ясо птиці (тушки курей, качок,
гусей, індиків, цесарок), печінка та
шлунок не відносяться до м'яса птиці,
та, відповідно, на них не
розповсюджується граничні розміри
торгівельних надбавок згідно
Розпорядження Луганської обласної
державної адміністрації від 8
листопада 2007 року N 1411. Окрім того,
відповідачем не доведено належними
документальними доказами розрахунок
суми виручки для визначення суми
відповідальності згідно оспорюваного
рішення. Суд вказали також на
порушення відповідачем порядку
проведення перевірки, що полягають у
недотриманні строку письмового
повідомлення суб'єкта господарювання
про здійснення цього заходу,
визначеного ст. 5 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 5 квітня 2007 року N 877-V.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій
та вважає за доцільне зазначити про
таке.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України
«Про ціни і ціноутворення» від 3 грудня
1990 року507-XII, Кабінет Міністрів України,
зокрема, визначає перелік продукції,
товарів і послуг, державні фіксовані та
регульовані ціни і тарифи на які
затверджуються відповідними органами
державного управління.

Згідно абзацу 29 п. 12 Додатку до
постанови Кабінету Міністрів України
від 25 грудня 1996 р. N 1548, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київська та Севастопольська міські
державні адміністрації регулюють
(встановлюють), зокрема, граничні
торговельні (постачальницько-збутові)
надбавки до оптової ціни виробника
(митної вартості) на борошно, хліб,
макаронні вироби, крупи, цукор,
яловичину, свинину і м'ясо птиці,
ковбасні вироби варені, молоко, сир,
сметану, масло вершкове, олію
соняшникову, яйця курячі не вище 15
відсотків без урахування витрат з їх
транспортування у міжміському
сполученні.

Розпорядженням Луганської обласної
державної адміністрації від 8
листопада 2007 року N 1411, зареєстрованого
в Головному управлінні юстиції у
Луганській області 14 листопада 2007 р. за
N 40/833 «Про регулювання цін на окремі
види продовольчих товарів»
встановлено граничні розміри
торговельних і
постачальницько-збутових надбавок на
окремі види продовольчих товарів, що
реалізуються суб'єктами
підприємницької діяльності, у т. ч.
фізичними особами-підприємцями,
кінцевому споживачеві з урахуванням
транспортних витрат.

Додатком №2 до вказаного розпорядження
встановлено граничний розмір
торговельних надбавок до оптової ціни
виробника (митної вартості), який
становить для м'яса птиці 10%, масла
вершкового 8%, олії соняшникової 8%.,
сметани 12%.

Перевіркою встановлено, що Луганським
підрозділом ТОВ «Еко» реалізація м'яса
птиці (тушка, шлунок, печінка)
здійснювалась із застосуванням
торговельних надбавок у розмірах від
14,3 до 95,3 %, в зв'язку з чим
необґрунтовано одержана виручка від
реалізації м'яса птиці становить 28, 944, 05
грн.

При цьому, відповідно до ДСТУ № 3143-95
«М'ясо птиці (тушки курей, качок, гусей,
індиків, цесарок), затвердженого та
введеного в дію Наказом Держстандарту
України від 27.12.95р. №442, а також
Технічних умов, розроблених ТОВ «ЕКО»
та затверджених відповідно до діючого
законодавства України і наданих
позивачем до матеріалів справи, м'ясо -
це перероблена туша
сільськогосподарської тварини без
голови, нижніх кінцівок, без хвоста,
шкіри і внутрішніх органів. Печінка,
шлунок та серце відносяться до
субпродуктів.

Отже, печінка та шлунок не відносяться
до м'яса птиці, та, відповідно, на них не
розповсюджується Розпорядження № 1411.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів про
неправомірність висновку інспекції
щодо порушення позивачем граничного
розміру надбавки до ціни виробника на
м'ясо птиці, зокрема, щодо печінки та
шлунків.

Колегія суддів погоджується також з
твердженнями судів про те, що
відповідач безпідставно дійшов
висновку про порушення позивачем
установленого граничного розміру
торгівельних надбавок, застосувавши
граничний розмір торгівельної
надбавки до продукції (масла, сметани)
без врахування того факту, що частина
постачальників продукції є її
виробниками, що підтверджується
документально.

Так, відповідно до Розпорядження № 1411
від 08.11.2007, граничний розмір
торгівельних надбавок встановлюється
в залежності від того, поставив товар
постачальник чи виробник, у зв'язку з
чим застосовуються різні граничні
розміри надбавок. Як вбачається з
Розпорядження № 1411, розмір граничної
торгівельної надбавки по маслу
вершковому до ціни виробника для міста
складає 8%, а по сметані 12%, а до ціни
постачальника, відповідно, по маслу
вершковому 4% та по сметані 6%. Як
вбачається з матеріалів справи, такі
постачальники як ПП «Український
продукт», ТОВ «Злагода-Луганськ», ТОВ
«Агрокосм», ТОВ «Трейд-Донецьк» є
безпосередньо виробниками молочної
продукції, зокрема, масла вершкового та
сметани, що підтверджується наданими
позивачем договорами поставки та
листами від виробників (листи від 17.03.2010
р., 17.03.2010 р. № 1/17, від 19.04.2010 р., від 19.04.2010
р.)

Разом з тим, як вбачається із довідки
про суму додаткової виручки, складеної
Інспекцією, сума необґрунтовано
одержаної виручки по молочній
продукції, яка реалізовувалась в
магазині позивача та була поставлена
вищезазначеними виробниками, була
обрахована інспекцією виходячи із 4% по
маслу вершковому та 6% по сметані
граничної торгівельної надбавки, тобто
у відсотках, визначених для ціни
постачальників, а не виробників.

Отже, висновок Інспекції про порушення
позивачем Розпорядження № 1411 в частині
перевищення граничних розмірів
торговельних надбавок по маслу та
сметані, які поставлені
вищезазначеними виробниками вказаної
продукції, є неправомірним.

При цьому, вірними є висновки судів
попередніх інстанцій про те, що
відповідачем не доведений розмір
необґрунтовано одержаної виручки, а
відтак, і розмір застосованих
економічних санкцій.

Так, розмір необґрунтовано одержаної
виручки розрахований відповідачем на
підставі прихідних накладних від
постачальників та реєстру по коду
продажу товару, тобто без врахування та
наведення в акті перевірки сум
фактичної виручки від реалізації
продукції.

Відповідно до п.2.1. Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
фінансів України від 03.12.01 року N 298/519,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 18.12.01 р. за N 1047/6238,
необґрунтовано одержана суб'єктом
підприємницької діяльності сума
виручки, що підлягає вилученню в дохід
бюджету, обчислюється: при порушенні
порядку встановлення і застосування
цін (тарифів), що регулюються
уповноваженими органами, - як різниця
між фактичною виручкою від реалізації
продукції (послуг, робіт) та її вартістю
за цінами і тарифами, сформованими
згідно з вимогами законодавства.

Як свідчать обставини справи,
перевіркою не встановлювався розмір
фактично отриманої виручки
господарською одиницею позивача,
документи щодо надходження коштів
позивачу відповідачем не перевірялися.
Сума необґрунтовано одержаної виручки
була обрахована інспекторами на
підставі наданих реєстрів по коду
продажу та прихідних накладних. Такі
реєстри не долучені до матеріалів
справи та не є належними і допустимими
доказами у спірному випадку, з огляду
на те, що позивач заперечує їх
достовірність. Прихідні накладні самі
по собі не є підтвердженням суми
виручки.

Окрім того, розмір необґрунтовано
одержаної виручки встановлений у акті
перевірки (стор.5 акту) не відповідає
сумі вилучення в дохід державного
бюджету, що зазначена в спірному
рішенні, що суперечить вимогам закону
та піддає сумніву достовірність такого
розрахунку.

З урахуванням вищенаведеного,
здійснивши аналіз залучених до справи
доказів, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про необхідність задоволення
заявленого позову, оскільки всупереч
приписів частини другої ст. 71 КАС
України відповідач не надав
беззаперечних доказів обґрунтованості
його висновків, зазначених у спірному
рішенні.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Луганській
області залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 червня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: