Справа № 569/8784/14-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Доля
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" жовтня 2014 р.
Справа № 569/8784/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представника Фонду,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "15" серпня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Рівненської міської виконавчої
дирекції Рівненського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, третя особа -
Рівненський обласний інститут
післядипломної педагогічної освіти
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представляючи інтереси ОСОБА_3, адвокат
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у
якому просили визнати протиправними
дії Рівненської міської виконавчої
дирекції Рівненського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності щодо повернення без
виконання заяви - розрахунку від 10.02.2014
року №01-16/194 та зобов'язати Рівненську
міську виконавчу дирекцію
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
прийняти до виконання заяву-розрахунок
від 10.02.2014 року №01-16/194.

В обгнрунтування позову зазначено, що
26.11.2013 року КЗ «Рівненський районний
центр ПМСД»Квасилівська амбулаторія
ЗПСМ на ім'я ОСОБА_3 виданий листок
непрацездатності серії АГА № 016056 у
зв'язку з вагітністю та пологами, який
було подано роботодавцю Рівненському
обласному інституту післядипломної
педагогічної освіти 10.12.2013 року.
Комісією по соціальному страхуванню
Рівненського обласного інституту
післядипломної педагогічної освіти
04.02.2014 року прийнято рішення призначити
ОСОБА_3 допомогу по вагітності та
пологам у розмірі 100% та в подальшому
направлено до Рівненської міської
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності Рівненського обласного
відділення заява-розрахунок від 10.02.2014
року №01-16/194. Листом від 17.02.2014 року №01/220
Рівненська міська виконавча дирекція
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
повернула зазначену заяву-розрахунок
оскільки на час настання страхового
випадку ОСОБА_3 не закріплена за жодною
посадою, їй не встановлено посадовий
оклад, при цьому посилається на ст.36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» та
лист Виконавчої дирекції Рівненського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 11.01.2014 року
№08/45. Вважають такі дії протиправними,
оскільки у випадку настання страхового
випадку та подання страхувальником -
Рівненським обласним інститутом
післядипломної педагогічної освіти
заяви-розрахунку, відповідач
безпідставно повернув без виконання
дану заяву-розрахунок, чим порушив
право позивача на соціальний захист.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 15 серпня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Рівненської
міської виконавчої дирекції
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності щодо
повернення без виконання
заяви-розрахунку від 10.02.2014 року №
01-16/194.

Зобов'язано Рівненську міську
виконавчу дирекцію Рівненського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності прийняти до
виконання заяву-розрахунок від 10.02.2014
року №01-16/194.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 73 (сімдесят три)
гривні 08 копійок судового збору.

Не погодившись з прийнятим судовим
рішенням, Відповідачем у справі подано
до суду апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просили скасувати зазначену постанову
та прийняти нову - про відмову в
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника
Фонду, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 06.02.2008
року прийнята на роботу в Рівненський
обласний інститут післядипломної
педагогічної освіти по строковому
трудовому договору на період
відсутності основного працівника
Янчук О.В., якій була надана відпустка
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на період з 21.07.2008 року
по 20.04.2011 року.

З 01.01.2011 року ОСОБА_3 надано відпустку по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку по 03.10.2013 року.

20.04.2011 року у зв'язку із закінченням
відпустки, основний працівник Янчук
О.В. приступила до виконання своїх
трудових обов'язків.

26.11.2013 року КЗ «Рівненський районний
центр ПМСД» Квасилівська амбулаторія
ЗПСМ на ОСОБА_3 виданий листок
непрацездатності серії АГА № 016056 у
зв'язку з вагітністю та пологами, який
було подано роботодавцю Рівненському
обласному інституту післядипломної
педагогічної освіти.

10 лютого 2014 року, Рівненським обласним
інститутом післядипломної освіти
направлено до Рівненської міської
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності Рівненського обласного
відділення заяву-розрахунок №01-16/194 про
здійснення фінансування для надання
матеріального забезпечення
застрахованим особам за рахунок коштів
Фонду.

Листом від 17.02.2014 року №01/220 Рівненська
міська виконавча дирекція Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності повернула без
виконання зазначену заяву-розрахунок
Рівненському обласному інституту
післядипломної педагогічної освіти де
зауважила, що оскільки на час настання
страхового випадку 26.11.2013 року ОСОБА_3
не закріплена за жодною посадою, їй не
встановлено посадовий оклад, то
призначення комісією по соціальному
страхуванню Рівненського обласного
інституту післядипломної педагогічної
освіти допомоги по вагітності і
пологах за рахунок коштів Фонду
соціального страхування є порушенням
законодавства. При цьому відповідач
посилається на ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» та
вказував, що зазначена норма закону
регламентує підстави для відмови в
наданні допомоги по тимчасовій
непрацездатності, а не - по вагітності і
пологах.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідача також доводив те, що
оскільки основний працівник Янчук О.В.
приступила до виконання своїх трудових
обов'язків 20.04.2011 року, згідно п. 2 ст. 36
КЗпП України строк дії трудового
договору із ОСОБА_3 закінчився.
Рівненським обласним інститутом
післядипломної педагогічної освіти, не
оформлено трудові відносини із ОСОБА_3
після закінчення дії строкового
трудового договору у зв'язку із виходом
основного працівника на роботу
відповідно до п. 2 ст. 36 та ч. 3 ст. 184 КЗпП
України.

Визнаючи зазначені дії відповідача
протиправними та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції в
обгрунтування своїх висновків
зазначив.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" (далі - закон, закон № 2240).

Статтею 1 цього ж Закону визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст.2 Закону №2240 страховий
випадок - подія, з настанням якої
виникає право застрахованої особи або
членів її сім'ї на отримання
матеріального забезпечення або
соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до ст.ст.4,5,29 Закону №2240,
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону, за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
надаються такий вид матеріального
забезпечення як допомога по вагітності
та пологах (ст.ст.38,39 цього Закону).

Згідно п.2 ст.36 КЗпП України, підставами
припинення трудового договору є
закінчення строку (пп.2 і 3 ст.23), крім
випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна з сторін не
поставила вимогу про їх припинення.

У відповідності до ч.3 ст.184 КЗпП
України, звільнення вагітних жінок і
жінок, які мають дітей віком до трьох
років (до шести років - ч.6 ст.179),
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п.9 постанови від 6 листопада 1992 року №9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів" (зі змінами та доповненнями),
звільнення за п.2 ст.36 КЗпП України
вагітних жінок провадиться з
обов'язковим працевлаштуванням. Не
може бути визнано, що власник чи
уповноважений ним орган виконав цей
обов'язок по працевлаштуванню, якщо
працівниці не було надано на тому ж або
іншому підприємстві (в установі,
організації) іншу роботу або
запропоновано роботу, від якої вона
відмовилася з поважних причин.

Частиною 1 ст.51 Закону №2240, встановлено,
що підставою для призначення допомоги
по тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності.

Обставин, передбачених ст.36 Закону, для
відмови в наданні допомоги по
тимчасовій непрацездатності ОСОБА_3 не
встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що на момент
виходу на роботу основного працівника
Янчук О.В., у адміністрації
Рівненського обласного інституту
післядипломної педагогічної освіти
була не тільки об'єктивно відсутня
можливість запропонувати ОСОБА_3 іншу
посаду, а й у зв'язку з перебуванням її у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, а
згодом з 26.11.2013 року перебування її на
лікарняному по вагітності та пологах,
вона не могла бути звільнена
відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України,
оскільки на неї поширюються гарантії
встановлені ч.3 ст.184 КЗпП України. А у
випадку звільнення ОСОБА_3 за вказаних
обставин, мало б місце порушення
трудового законодавства.

Надаючи правову оцінку зазначеним
правовідносинам сторін, колегія суддів
не погоджується з висновками суду
першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено судом, та що
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_3 06.02.2011 року прийнята на роботу в
Рівненський обласний інститут
післядипломної педагогічної освіти за
строковим трудовим договором на період
відсутності основного працівника
Янчук О.В., якій була надана відпустка
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на період з 21.07.2008 року
по 20.04.2011 року.

01.01.2011 року по 03.10.2013 року ОСОБА_3 було
надано відпустку по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку.

20.04.2011 року основний працівник Янчук
О.В. приступила до виконання трудових
обов"язків, таким чином, строк дії
трудового договору із ОСОБА_3
закінчився 20.04.2011 року, проте інститут
післядипломної педагогічної освіти,
відповідно до п.2 ст.36 та ч.3 ст.184 КЗпП
України не виконав обов"язок в частині
належного оформлення трудових
відносин з ОСОБА_3 після закінчення з
нею строкового договору.

Так, п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України визначено
підставу для припинення трудового
договору - закінчення його строку.

Статтею 184 КЗпП України визначено, що
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років (до
шести років - частина шоста статті 179),
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Відповідно до ч.1ст.4 Закону №2240 право
на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Частиною першою ст.38 Закону №2240
визначено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами
зумовленими похованням, передбачає
матеріальне забезпечення громадян у
зв'язку з втратою заробітної плати
внаслідок вагітності та пологів за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування тимчасової втрати
працездатності.

Частиною другою ст.53 Закону №2240
визначено, що обчислення середньої
заробітної плати для надання допомоги
по вагітності та пологах визначається
Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року №1266
затверджено Порядок обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням, п.10
якого встановлено, що розрахунок
допомоги по вагітності та пологах
визначається виходячи з посадового
окладу, встановленого працівникові на
момент настання страхового випадку.

Таким чином, судом першої інстанції не
було враховано, що інститут
післядипломної педагогічної освіти
всупереч викладеним вимогам трудового
чинного законодавства України
звільнення Позивачки на підставі п.2 ч.1
ст.36 КЗпП не здійснивв, подальше її
працевлаштування не провів, розміру
посадового окладу не встановив, тому
колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо обгрунтованості
позовних вимог.

Зважаючи на викладене, доводи
апеляційної скарги є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності задовольнити,
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "15" серпня 2014 р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до Рівненської міської
виконавчої дирекції Рівненського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "08" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,35350

3- відповідачу/відповідачам:
Рівненська міська виконавча дирекція
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності вул.
Словацького,1,м.Рівне,33000

4-третій особі: Рівненський обласний
інститут післядипломної педагогічної
освіти - вул. Чорновола, 74,м. Рівне,33028,