Справа № 803/1730/14
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Справа № 803/1730/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання
Ткачук І.І.,

за участю представника позивача
Матвійчука Е.М.,

представника відповідача Приходько
Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БРВ-Україна" до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БРВ-Україна" (далі -
ТзОВ "БРВ-Україна", позивач) звернулося
з адміністративним позовом до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Нововолинська ОДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 24
квітня 2014 року №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Нововолинською ОДПІ проведено планову
виїзну перевірку ТзОВ "БРВ-Україна" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2013 року, про що складено акт
№282/34/22/31976055 від 07.04.2014 року. В акті
перевірки зроблено висновок про
порушення позивачем податкового
законодавства, внаслідок чого
встановлено, що ТзОВ "БРВ-Україна"
занижено податок на прибуток всього на
суму 22468,00 грн., та завищено від'ємне
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток за 2012 року в сумі
27384,00 грн. Також встановлено завищення
підприємством податкового кредиту в
сумі 473833,00 грн. До таких висновків
контролюючий орган дійшов виходячи з
того, що фінансово- господарська
діяльність ТзОВ "БРВ-Україна" у
взаємовідносинах із приватним
підприємством "Всесвіт Комфорту",
приватним підприємством "Будівельна
компанія - АС" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Техно
Торг" здійснювалась поза межами
правового поля та проводилась з метою
отримання ТзОВ "БРВ-Україна" податкової
вигоди у вигляді мінімізації сплати
податку на додану вартість та податку
на прибуток до бюджету. При цьому,
Нововолинська ОДПІ посилається на
фіктивний характер господарських
операцій із зазначеними контрагентами,
що, на думку відповідача,
підтверджується: відсутністю у
названих контрагентів об'єктивної
можливості виконати зобов'язання з
постачання товару і виконання робіт
через відсутність основних фондів,
транспортних засобів та необхідних
трудових ресурсів; відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у
контрагентів-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям;
незнаходження контрагентів за місцем
реєстрації. Крім того, Нововолинська
ОДПІ зазначає про відсутність у ТзОВ
"БРВ-Україна" товарно-транспортних
накладних на підтвердження факту
перевезення товару у процесі виконання
поставок.

На підставі вказаного акта перевірки
Нововолинською ОДПІ 24 квітня 2014 року
прийняті податкові
повідомлення-рішення №, №,
якими позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на 473833,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями на 236916,50 грн., а
також збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем на 22468,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями на 11234,00 грн.
Позивач вважає оскаржувані податкові
повідомлення-рішення протиправними і
такими, що підлягають скасуванню,
оскільки реальність здійснення
господарських операцій між ТзОВ
"БРВ-Україна" та вищезгаданими
контрагентами підтверджується
податковими, видатковими накладними,
актами виконаних робіт форми КБ-2в,
довідками про вартість виконаних робіт
форми КБ-3, договорами на проведення
монтажних та будівельних робіт, актом
звірки, журналом проводок,
оборотно-сальдовими відомостями тощо.
Зазначає, що первинні документи
належним чином оформлені, розкривають
зміст господарських операцій,
підтверджують реальність руху активів
ТзОВ "БРВ-Україна", а тому вказані
документи є первинними документами в
розумінні закону, які належить
складати для даного виду господарських
операцій, а відтак є належними та
допустимими доказами відповідно до
приписів статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства (КАС)
України, які підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій. У
зв'язку з цим вважає оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
протиправними та просить їх скасувати.

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову представник
відповідача адміністративний позов не
визнала. Вважає, що господарські
операції між позивачем та ПП "Всесвіт
Комфорту", ПП "Будівельна компанія - АС"
та ТзОВ "Техно Торг" фактично не
відбулися, а підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Так, під час
перевірки ТзОВ "БРВ-Україна"
встановлено, що контрагенти позивача
ПП "Всесвіт Комфорту" та ПП "Будівельна
компанія - АС" не в змозі були здійснити
обсяг робіт, передбачених договорами,
оскільки в них була відсутня достатня
кількість трудових ресурсів та
основних засобів, а згідно наданих
позивачем первинних документів слідує,
що договори субпідряду не укладалися.

Для підтвердження проведених в обліку
господарських операцій з придбання
товарів, крім видаткових, податкових
накладних, під час проведення
перевірки ТзОВ „БРВ-Україна" не надано
документів, які б підтверджували
доставку товарів від ТзОВ "Техно Торг"
до ТзОВ „БРВ-Україна" та засвідчували
факт їх транспортування, зокрема, не
надано товарно-транспортних накладних
або подорожніх листів, не надано
сертифікатів (паспортів) якості або
відповідності на придбаний товар,
актів прийому-передачі придбаних
товарів та договору купівлі-продажу.

Враховуючи вищевикладене, представник
відповідача просить у задоволенні
адміністративного позову ТзОВ
„БРВ-Україна" відмовити повністю.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, просить його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнала з підстав, викладених у
письмовому запереченні проти позову,
просить у його задоволенні відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 13 травня 2002 року
було зареєстровано як юридичну особу
ТзОВ "БРВ-Україна", що підтверджується
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.12, том 1).

З 7 по 14 травня 2014 року Нововолинської
ОДПІ було проведено планову виїзну
перевірку ТзОВ "БРВ-Україна" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2013 року. За результатами перевірки
складено акт від 07.04.2014 року №282/34/22/31976055
(а.с.13-88, том 1).

Актом перевірки встановлено порушення
ТзОВ "БРВ-Україна" п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14,
ст. 22, ст. 23, ст. 138 Податкового Кодексу
(ПК) України, в результаті чого занижено
податок на прибуток всього на суму 22468
грн., у тому числі: за І півріччя 2013 року
в сумі 13733 грн., за 3 квартал 2013 року в
сумі 4290 грн., за 4 квартал 2013 року в сумі
4445 грн., та завищено від'ємне значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток за 2012 року в сумі 27384 грн. Також
встановлено порушення п.п.185.1 ст.185,
п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в
результаті чого ТзОВ "БРВ-Україна"
завищено податковий кредит в сумі 473833
грн., в тому числі за квітень 2012 року в
сумі 6183 грн., за травень 2012 року в сумі
83333 грн., за червень 2012 року в сумі 50000
грн., за липень 2012 року в сумі 83333 грн., за
серпень 2012 року в сумі 43942 грн., за
вересень 2012 року в сумі 105419 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 4533 грн., за
грудень 2012 року в сумі 29573 грн., за
січень 2013 року в сумі 643 грн., за лютий 2013
року в сумі 16595 грн., за березень 2013 року
в сумі 8675 грн., за квітень 2013 року в сумі
10000 грн., за травень 2013 року в сумі 3333
грн., за червень 2013 року в сумі 5833 грн.,
за липень 2013 року в сумі 7515 грн., за
серпень 2013 року в сумі 6856 грн., за
вересень 2013 року в сумі 8067 грн.

На підставі висновків акта перевірки
від 07.04.2014 року №282/34/22/31976055
Нововолинською ОДПІ було прийняті
податкові повідомлення-рішення від 24
квітня 2014 року №, № (а.с.94-95,
том 1).

Податковим повідомленням-рішенням
№ від 24.04.2014 року ТзОВ
"БРВ-Україна" збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 473833,00 грн. за
основним платежем та за штрафними
(фінансовими) санкціями на 236916,50 грн.
Податковим повідомленням-рішенням
№ від 24.04.2014 року платнику
податків збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на 22468,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями на
11234,00 грн.

Позивач не погодився з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх в адміністративному
порядку спочатку до Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, а потім до Міністерства
доходів і зборів України, проте
рішеннями зазначених контролюючих
органів оскаржувані податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін, а скарги - без задоволення.

Згідно із частиною другою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюються на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів
правомірність винесених податкових
повідомлень-рішень від 24 квітня 2014 року
№, №.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України
визначено, що для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Пунктом 83.1 статті 83 ПК України для
посадових осіб контролюючих органів
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Під час проведення перевірки
Нововолинською ОДПІ, крім наданих
позивачем документів, використано
також автоматизовану інформаційну
систему "Податковий блок" та акт ДПІ у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
11.10.2013 року №385/3-22-08-35791183 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ "Техно Торг" щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за 2012 рік.

Частиною першою статті 138 КАС України
визначено, що предметом доказування в
адміністративній справі є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

На підставі опрацьованих матеріалів
Нововолинська ОДПІ дійшла висновку про
відсутністю у ПП "Всесвіт Комфорту", ПП
"Будівельна компанія - АС" та ТзОВ "Техно
Торг" об'єктивної можливості виконати
зобов'язання з постачання товару і
виконання робіт через відсутність
основних фондів, транспортних засобів
та необхідних трудових ресурсів. У
зв'язку із цим вважає задекларовані
ТзОВ "БРВ-Україна" суми витрат по
деклараціях з податку на прибуток та
суми податкового кредиту по
деклараціях з податку на додану
вартість неправомірно сформованими.

Таким чином, перевірці судом
підлягають фактичні дані щодо
реального здійснення господарських
операцій з вищевказаними
контрагентами позивача, зокрема,
документи про перевезення, поставки
товару їх учасниками з урахуванням
обсягу матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для здійснення
таких операцій, транспортних засобів,
технічного персоналу, тощо, та, набуття
податкової вигоди (у вигляді зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ та податку
на прибуток).

Як передбачено підпунктом 134.1.1 пункту
134.1 статті 134 ПК України, об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємств є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності згідно
з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК
України включають:

собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку;

перелічені в ПК України витрати
банківських установ.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138 ПК
України).

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту
14.1 статті 181 ПК України (чинного з 01.01.2011
року), податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, нормами податкового
законодавства встановлено, що
податкова накладна є звітним та
одночасно розрахунковим документом.
Наявність податкових накладних дійсно
є обов'язковою обставиною для
визначення правильності формування
податкового кредиту, але не вичерпною.
Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

Статтею 9 Закону України від 16 липня 1999
року №996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні" (далі
- Закон №996-ХІV) встановлено вимоги до
первинних документів, які є підставою
для бухгалтерського та податкового
обліку. Згідно з даною нормою,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Такі ж вимоги до первинних документів
встановлені пунктом 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№168/704.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Отже,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. Вимога щодо
реальних змін майнового стану платника
податків як обов'язкової ознаки
господарської операції
кореспондується з нормами ПК України.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства. Договори,
податкові, видаткові накладні,
платіжні доручення є підставою для
податкового та бухгалтерського обліку,
якщо вони засвідчують факт вчинення
господарської операції.

Судом встановлено, що між ТзОВ
"БРВ-Україна" як замовником та ПП
"Всесвіт Комфорту" як виконавцем було
укладено договори на проведення робіт
№130231 від 12.03.2012 року, №30239-вкв, №30240-вкв
від 17.04.2012 року, №180411 від 18.04.2012 року,
№270912 від 27.09.2012 року (а.с.155-164, том 1),
згідно яких виконавець зобов'язувався
виконати наступні роботи: монтаж
автоматичної установки пожежної
сигналізації та системи оповіщення
людей при пожежі у приміщеннях
зарядної акумуляторів, у складі
деревних відходів, монтаж пожежних
кранів з системою локального пуску у
складі деревних відходів, прокладання
кабелю в приміщеннях та по території
підприємства ТзОВ "БРВ-Україна" в м.
Нововолинськ по вул. Львівській, 15;
виготовлення проектно-кошторисної
документації та монтаж систем
протипожежної сигналізації,
протидимного захисту,
блискавкозахисту, оповіщення про
пожежу та управління евакуацією людей;
монтаж протипожежних дверей, воріт,
клапанів; виконання замірів опору
ізоляції електромереж; вогнезахисне
оброблення кабелів та кабельних
проходок під час реконструкції
виробничої будівлі головного корпусу
ТзОВ "БРВ-Україна" під склади готової
продукції в с. Оліївка Житомирського
району Житомирської області.

Відповідно до наданих під час
перевірки документів було встановлено,
що згідно податкових, видаткових
накладних, актів приймання виконаних
робіт форми №КБ-2В, довідок про
вартість виконаних будівельних робіт
форми №КБ-3 (а.с.170-249, том 1, а.с.1-15, том 2),
за вересень-жовтень 2012 року було
виконано робіт на загальну суму 2195930,20
грн., в тому числі ПДВ 365988,36 грн.

Судом встановлено, що згідно
автоматизованої інформаційної системи
«Податковий блок» встановлено, що ПП
"Всесвіт Комфорту" знаходиться за
адресою: м. Львів, вул. Декарта, 6, кв.18; у
підприємства відсутні основні фонди,
технічний персонал, виробничі активи,
складські приміщення, транспортні
засоби.

З наданих позивачем довідок про
вартість виконаних будівельних робіт
форми №КБ-3 за вересень-жовтень 2012 року
слідує, що ПП "Всесвіт Комфорту"
зазначене генпідрядником, проте в
довідках відсутній субпідрядник.

Згідно податкової звітності кількість
працюючих на ПП "Всесвіт Комфорту"
становить 9 осіб, основні засоби, авто
та спецтехніка відсутні, дані про
заключения договорів субпідряду також
відсутні. Зазначені обставини свідчать
про неможливість виконання такого
обсягу робіт з огляду на наступне.

Так, відповідно до звітів 1ДФ
нарахований дохід не відповідає фонду
оплати праці по актам виконаних робіт,
а саме за третій квартал 2012р. звіт 1 ДФ
не подавався, в той час коли основний
об'єм робіт для ТзОВ "БРВ-Україна"
виконувався ПП "Всесвіт Комфорту" в
третьому кварталі 2012 року (96%) та фонд
оплати праці по актах виконаних робіт
становив 310,9 тис. грн.; наймані
працівники - відсутні; за четвертий
квартал 2012 року за даними звіту 1ДФ фонд
оплати праці складав 23,5 тис. грн., а
згідно актів виконаних робіт - 11,8 тис.
грн.

Відповідно до довідок про вартість
виконаних будівельних робіт форми
№КБ-3 кількість людино-годин за
вересень 2012 року становить:

монтаж установки пожежної
сигналізації та системи оповіщенні
виробничої будівлі головного корпусу
ТзОВ "БРВ-Україна" в с. Оліївка
Житомирського району Житомирської
області - 4088 людино-годин;

реконструкція виробничої будівлі
головного корпусу ТзОВ "БРВ-Україна" в
с. Оліївка Житомирського району
Житомирської області - 5261 людино-годин;

монтаж системи блискавкозахисту
виробничої будівлі головногс корпусу
ТзОВ "БРВ-Україна" в с. Оліївка
Житомирського району Житомирської
області - 7516 людино-годин;

Тобто, всього за вересень 2012 року на
виконання робіт затрачено 16865
людино-годин, з врахуванням кількості
працюючих 9 осіб, виходить, що 1 особа
відпрацювала за один місяць 1873,8 годин
або ж 234 восьмигодинні дні, що є
неможливо.

Крім того, перевіркою встановлено, що
основним постачальником ПП "Всесвіт
Комфорту" в період виконання робіт по
монтажу автоматичної пожежної
сигналізації та системи оповіщення
людей при пожежіі було ТзОВ "ТПК Груп",
яке згідно акта ДПІ у Печерському
районі м. Києва "Про неможливість
проведення зустрічної звірки" від
03.04.2013 року №31239/22-2/38148831 встановлено, що
ТзОВ "ТПК Груп" відсутнє за
місцезнаходженням. Перевіркою не
підтверджено факт реального
здійснення господарських операцій
ТзОВ "ТПК Груп", оскільки у суб'єкта
господарювання відсутні основні фонди,
технічний персонал, виробничі активи,
складські приміщення, транспортні
засоби. Перевіркою встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з придбання товарів (послуг)
у постачальників та по операціях з
продажу цих товарів (послуг)
підприємствам-покупцям за період з
02.04.2012 року по 28.03.2013 року.

Зазначені обставини свідчать про
неможливість виконання ПП "Всесвіт
Комфорту" обсягу будівельних робіт,
передбачених вищезазначеними
договорами з ТзОВ "БРВ-Україна".

Також судом встановлено, що між ТзОВ
"БРВ-Україна" як замовником та ПП
"Будівельна компанія - АС" як виконавцем
було укладено договори на проведення
будівельно-монтажних робіт
№14/06-2012/жит/б від 14.06.2012 року,
№25/06-2012/жит/б від 25.06.2012 року,
№02/07-2012/жит/б від 02.07.2012 року,
№14/06-2012/жит/б від 21.09.2012 року, №03/01-2013/ж
від 03.01.2013 року (а.с.20-21, 32-33, 40-41, 47-48, том 2),
згідно яких виконавець зобов'язувався
виконати роботи на території
адміністративно-побутового комплексу
ТзОВ "БРВ-Україна" за адресою: вул.
Садова, 4, с. Оліївка, Житомирського
району Житомирської області, а саме
здійснити: реконструкцію проїздів та
стоянок автомобілів; реконструкцію
побутової каналізації та влаштуванню
каналізаційних колодязів; будівництво
рампи, водогону, прохідної та стоянки
легкових автомобілів.

Відповідно до наданих під час
перевірки документів було встановлено,
що згідно податкових, видаткових
накладних, актів приймання виконаних
робіт форми №КБ-2В, довідок про
вартість виконаних будівельних робіт
форми №КБ-3, актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг) (а.с.54-161, том 2)
було виконано робіт на загальну суму
582533,43 грн., в тому числі ПДВ 97088,92 грн., та
придбано матеріалів на загальну суму
148888,63 грн., в тому числі ПДВ 24814,78 грн.

Згідно автоматизованої інформаційної
системи «Податковий блок» встановлено,
що ПП "Будівельна компанія - АС"
знаходиться за адресою: м. Житомир,
бульвар Польський, буд.15, кв.76;
кількість працюючих - 2 особи.

З наданих позивачем довідок про
вартість виконаних будівельних робіт
форми №КБ-3 слідує, що ПП "Будівельна
компанія - АС" зазначене
генпідрядником, проте в довідках
відсутній субпідрядник. Згідно
податкової звітності у підприємства
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби, що в
свою чергу унеможливлює виконання
вищезазначених робіт для ТзОВ
"БРВ-Україна".

Так, відповідно до звітів 1ДФ
нарахований дохід не відповідає фонду
оплати праці по актах виконаних робіт,
а саме: за три квартали 2013 року за
даними звіту 1ДФ фонд оплати праці
сткладає 24,9 тис. грн., а згідно актів
виконаних робіт - 136,9 тис .грн.,
відхилення - 112,0 тис. грн.

Відповідно до ст.9 Закону України
№1775-ІІІ від 01.06.2000 року зі змінами та
доповненнями „Про ліцензування певних
видів господарської діяльності",
будівельна діяльність підлягає
ліцензуванню.

Під час перевірки Нововолинській ОДПІ
ліцензія ПП "Будівельна компанія - АС"
на здійснення будівельно-монтажних
робіт позивачем не надавалася, проте
вона була надана суду. Так, з копії
ліцензії серії АВ №340955 від 20.06.2007 року,
виданої ПП "Будівельна компанія - АС"
слідує, що строк її дії становить з 20
червня 2007 року по 20 червня 2012 року.
Однак згідно матеріалів справи слідує,
що переважну більшість
будівельно-монтажних робіт зазначений
контрагент позивача здійснював з липня
2012 року по грудень 2013 року, що
підтверджується довідками про
вартість виконаних будівельних робіт
та актами приймання виконаних робіт.
Згідно отриманої відповідачем
інформації з Єдиного ліцензійного
реєстру, ліцензія за вказаний період ПП
"Будівельна компанія - АС" не
видавалась.

Крім того, згідно копій наданих
видаткових накладних ПП "Будівельна
компанія - АС" реалізовано на ТзОВ
"БРВ-Україна" відсіву та щебеню в
кількості 2188 тонн, на перевезення яких
необхідно здійснити приблизно 218
рейсів вантажопідйомністю 10 тонн,
проте товарно-транспортних накладних
на дані перевезення позивачем не
надано.

Відповідно до статті 48 Закону України
від 05 квітня 2001 року №2344-III "Про
автомобільний транспорт", пункту 11.1
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 14 жовтня 1997 року № 363,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 20 лютого 1998 року за №128/2568,
товарно-транспортна накладна
визначена як обов'язковий документ, що
повинен оформлюватися при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом та
зберігатися як у вантажовідправника,
так і у вантажоодержувача. Згідно із
пунктом 1 зазначених Правил
товарно-транспортна накладна - це
єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи, а дорожній лист -
документ установленого законодавством
зразка для визначення та обліку роботи
автомобільного транспортного засобу.

Пунктами 1, 2 наказу Міністерства
транспорту України "Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля" від 29 грудня 1995
року №488/346 затверджено типову форму
№1-ТН "Товарно-транспортна накладна"
(складається у чотирьох примірниках, з
яких 1 - вантажовідправнику, 2 -
вантажоодержувачу, 3, 4
-автопідприємству) та визнано
обов'язковим застосування вказаної
форми всіма суб'єктами господарської
діяльності, незалежно від форм
власності.

Таким чином, чинне законодавство
передбачає обов'язок
вантажоодержувача зберігати
товарно-транспортну накладну.

Підприємством надано 7
товарно-транспортних накладних
(а.с.101-107, том 2), згідно яких в графі
автоперевізник зазначено ПП
"Будівельна компанія - АС", автомобіль
МАN АМ6183АР, проте згідно електронної
бази ДАІ за даним номерним знаком
зареєстровано автомобіль «Nissan Almera», що
належить фізичній особі. Cуд звертає
увагу на їх юридичну дефектність,
оскільки вони належним чином не
заповнені. Так, відсутні відомості про
вантажно-розвантажувальні операції,
відсутня інформація про посадову
особу, прізвище та ініціали
вантажоодержувача. У зв'язку з цим
зазначені первинні документи суд до
уваги не бере.

Зазначені обставини свідчать про
формальність складених первинних
документів з цим контрагентом, які не
дають змоги підтвердити реальність
здійснення господарських операцій.

Судом також встановлено, що ТзОВ
"БРВ-Україна" згідно видаткових
накладних від №21916 від 15.08.2012 року, №22956
від 23.08.2012 року, №23113 від 23.08.2012 року,
№25367 від 03.09.2012 року, №26137 від 10.09.2012
року, №30033 від 24.10.2012 року (а.с.163, 165, 167, 170,
172, 174, том 2) придбало у серпні-жовтні 2012
року в ТзОВ "Техно Торг"
комп'ютерну техніку та комплектуючі до
оргтехніки, а також гарнітуру на
загальну суму 69386,23 грн., в тому числі
11564,37 грн. ПДВ.

На підтвердження реальності
здійснення зазначених господарських
операцій позивачем було надано докази
оприбуткування придбаної техніки на
підприємстві, а саме було надано
прибуткові ордера №ПН-0002224 від 15.08.2012
року, №ПН-0002299 від 23.08.2012 року, №ПН-0002302
від 23.08.2012 року, №ПН-0002413 від 03.09.2012 року,
№ПН-0002407 від 03.09.2012 року, №000000117 від
10.09.2012 року, №000000249 від 24.10.2012 року
(а.с.162, 164, 166, 168, 169, 171, 173, том 2).

Проте під час перевірки контролюючим
органом та в судовому засіданні
позивачем не надано доказів
транспортування зазначеного товару
(товарно-транспортних накладних,
шляхових листів); не надано
сертифікатів якості або відповідності
на придбану техніку, що не дозволяє
ідентифікувати придбаний товар у
вищезгаданого контрагента, а відтак
підтвердити реальність здійснення
господарських операцій.

Надані позивачем прибуткові ордера, на
думку суду, не доводять факту отримання
ТзОВ "БРВ-Україна" товарів від ТзОВ
"Техно Торг". Так, прибутковий ордер є
внутрішнім документом підприємства,
який виписують в одному примірнику і
використовують для
кількісно-сумарного обліку
матеріальних цінностей, що надійшли
йому, а тому не може підтверджувати
факт передачі товару від конкретного
продавця до покупця і, як наслідок,
передачу права власності на товар,
оскільки не містять жодної інформації
про такі обставини. Саме такі документи
не спростовують висновків відповідача.
Вони дають суду підстави для висновку
про підтвердження цими матеріалами
лише використання вже наявних у
підприємства товарних запасів, однак
не дає змоги встановити від кого
конкретно, коли і за яких умов ці
товарні запаси були ним отримані.

Крім того, Нововолинською ОДПІ під час
перевірки використано акт ДПІ у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
11.10.2013 року №385/3-22-08-35791183 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ "Техно Торг" щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за 2012 рік.
Зазначеним атом встановлено, що ТзОВ
"Техно Торг" відсутнє за
місцезнаходженням та у нього відсутнії
трудові ресурси для здійснення
фінансово-господарської діяльності. За
результатами аналізу документів, що є в
обліковій справі підприємства,
податкової звітності, не встановлено
наявність у ТзОВ "Техно Торг" власних чи
орендованих по договорах лізингу
складських, торгівельних, виробничих
та інших приміщень, які суб'єкт
господарювання міг би використовувати
під час здійснення
фінансово-господарської діяльності.
Таким чином, ТзОВ "Техно Торг"
безпідставно сформувало податкові
зобов'язання за рахунок сум ПДВ по
податкових, видаткових накладних,
виписаних на продаж товарів (робіт,
послуг) на адресу
контрагентів-покупців, в тому числі і
на адресу ТзОВ "БРВ-Україна", а тому
господарські операції з придбання
вищезгаданої комп'ютерної техніки не
можуть спричинити реальних правових
наслідків.

Оцінивши докази у справі, суд дійшов до
висновку, що в ході судового розгляду
даної справи Нововолинською ОДПІ
доведено порушення позивачем
податкового законодавства, а відтак
податкові повідомлення-рішення
Нововолинської ОДПІІ від 24 квітня 2014
року №, № є правомірними, а
тому в задоволенні позовних вимог про
визнання їх протиправними та
скасування слід відмовити повністю.

За правилами статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
понесені позивачем судові витрати не
підлягають відшкодуванню, оскільки
позов не вирішено на його користь. Крім
того, позивачем сплачено відповідно до
частини 3 статті 4 Закону України „Про
судовий збір" 10 відсотків розміру
ставки судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру, що
становить 487,20 грн. та підтверджується
платіжним дорученням №723 від 27 серпня
2014 року. У зв'язку з тим, що суд
відмовляє позивачу у задоволенні
позову, тому з ТзОВ "БРВ-Україна" на
користь Державного бюджету України
слід стягнути судовий збір в розмірі
4384,80 грн.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "БРВ-Україна" до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 24 квітня 2014 року
№, № відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БРВ-Україна" в дохід
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі
триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 4 жовтня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук