Справа № 2а-5058/12/1370
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р.
м. Київ К/800/22078/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Бориславського міського центру
зайнятості на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
14.09.2012р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.03.2014р. у справі за позовом
Бориславського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2012 року Бориславський міський
центр зайнятості звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 з вимогами про
стягнення виплачених коштів за період
перебування на обліку в Бориславському
міському центрі зайнятості.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14.09.2012р.,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.03.2014р., в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
касаційної скарги з урахуванням
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 з 11.07.2011р. по
01.12.2011р. перебував на обліку в
Бориславському міському центрі
зайнятості. За період з 11.07.2011р. по
01.12.2011р. відповідачу нараховано та
виплачено 1840,13 грн. допомоги по
безробіттю. Крім того, відповідач брав
участь в оплачуваних громадських
роботах, витрати на оплату яких
становлять 1372,30 грн.

У березні 2012 року від час
проведення перевірки позивачем
встановлено, що перебуваючи на обліку
відповідач перебував у трудових
відносинах як найманий працівник з
Фермерським господарством «Аделаїда»
з 07.05.2011р. по 21.10.2011р.

28.03.2012р. відповідачу надіслано
претензію з вимогою упродовж 15 днів
повернути кошти, проте відповідач
кошти не повернув.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суди виходили з того, що ОСОБА_2
у Фермерському господарстві
«Аделаїда» не виконував жодної роботи,
не отримував заробітної плати та не мав
запису в трудовій книжці. Відтак,
повідомляючи центр зайнятості про
відсутність роботи, відповідач не
зазначав неправдивих відомостей та не
мав наміру отримати допомогу по
безробіттю протиправно.

Колегія суддів погодитись з таким
висновком судів не може з наступних
підстав.

За змістом ст. 1 Закону України
«Про зайнятість населення» (чинного на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 803-XII) в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах: працюючі по найму
на умовах повного або неповного
робочого дня (тижня) на підприємствах, в
установах і організаціях, незалежно
від форм власності, у міжнародних та
іноземних організаціях в Україні і за
кордоном у фізичних осіб; громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону 803-XII
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 20
Порядку реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.02.2007р. № 219, громадяни,
зареєстровані як такі, що шукають
роботу, та безробітні, знімаються з
обліку з дня працевлаштування, в тому
числі на сезонні або загальнодержавні
оплачувані громадські роботи,
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця, укладення
цивільно-правового договору, предметом
якого є діяльність, спрямована на
виконання власними силами робіт,
надання послуг.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000р. № 307, виплата допомоги
по безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Як вбачається із матеріалі
справи, розпорядженням керуючого
Фермерським господарством «Аделаїда»
від 07.05.2011р. ОСОБА_2 прийнятий на сезонні
роботи робітником з 07.05.2011р.
Розпорядженням від 21.10.2011р.
відповідача звільнено за власним
бажанням з роботи 21.10.2011р. на підставі
його заяви.

Посилання судів на те, що в
трудовій книжці відповідача відсутні
записи про виконання ним сезонних
робіт не ґрунтується на законі, як і не
ґрунтується на законі твердження судів
про те, що ОСОБА_2 фактично числився
працівником фермерського
господарства, але за період з 07.05.2011р. по
21.10.2011р. він не відпрацював жодного дня
та не отримував заробітну плату.

На сезонних працівників
поширюються всі норми трудового
законодавства з певними особливостями,
передбаченими Указом Президії
Верховної Ради СРСР від 24.09.1974р.
№ 310-ІХ «Про умови праці працівників і
службовців, зайнятих на сезонних
роботах» (діє в частині, що не
суперечить законодавству України).

Згідно з п. 1.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої спільним
наказом Мінпраці, Мін'юсту,
Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. № 58 трудові
книжки ведуться в тому числі й на
сезонних працівників. При цьому на
осіб, які працюють за сумісництвом,
трудові книжки ведуться тільки за
основним місцем роботи (адже сезонна
робота може бути для працівника як
основною роботою, так і роботою за
сумісництвом).

Враховуючи те, що особи, які
перебувають у трудових відносинах,
навіть якщо виконують сезонні роботи,
відносяться до зайнятого населення,
вони не можуть бути визнані
безробітними і не мають права на
виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" (далі - Закон № 1533-III)
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг. Сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.
Незастраховані особи, яким
виплачується забезпечення та
надаються соціальні послуги за цим
Законом, виконують обов'язки та несуть
відповідальність, так як і
застраховані особи.

Пунктом 8 ч.1 ст.31 Закону № 1533-III
передбачено, що виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі,
зокрема, призначення виплати на
підставі документів, що містять
неправдиві відомості.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 36
Закону № 1533-III сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Оскільки ОСОБА_2 при зверненні до
центру зайнятості не подав достовірні
дані, обов'язок про надання яких
покладено саме на особу, яка
звертається до центру зайнятості для
встановлення статусу безробітної та
виплати відповідної допомоги, то
позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2
виплаченої допомоги по безробіттю є
обґрунтованими.

Разом з тим, суд касаційної
інстанції в силу вимог ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не може ухвалити нове рішення у даній
справі, оскільки позовні вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_2 витрат на оплату
громадських робіт в розмірі 1372,30 грн.
судами попередніх інстанцій не
розглядались.

За таких обставин рішення судів
першої та апеляційної інстанцій є
необґрунтованими та такими, що
підлягають скасуванню з направленням
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки зазначені недоліки
унеможлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду справи суду
слід з'ясувати в повному обсязі
обставини, що мають значення при
розгляді справи та надати правову
оцінку всім позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Бориславського
міського центру зайнятості
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14.09.2012р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2014р.
скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.