Справа № 804/4918/14
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р. Справа № 804/4918/14 Суддя
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Дєєв М.В.,
одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуючий
адміністратор

пенсійних фондів
«Паритет»

до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері
ринків фінансових послуг

про скасування
рішення та визнання неправомірними
дій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Керуючий
адміністратор пенсійних фондів
«Паритет» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг із позовними
вимогами, з урахуванням їх уточнень,
про визнання неправомірними дій
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг щодо винесення
Постанови №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року про
застосування штрафної санкції за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуючий
адміністратор пенсійних фондів
«Паритет», визнання дій Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг України щодо прийняття
розпорядження від 12.12.2013 року №4545 «Про
залишення рішення Нацкомфінпослуг про
застосування заходу впливу без змін, а
скарги - без задоволення» та скасування
постанови №158/14/4-ІІПЗ від 06.11.2013 року
директора департаменту регулювання та
нагляду за установами
накопичувального пенсійного
забезпечення Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг про
застосування штрафної санкції за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуючий
адміністратор пенсійних фондів
«Паритет».

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 06.11.2013 року Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, винесено Постанову № 158/14/4-НПЗ
про застосування штрафної санкції за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг, у розмірі 34000 грн.
Вважає дану постанову та дії
відповідача щодо її винесення
незаконними та такими, що підлягають
скасуванню, оскільки вказує на
своєчасність виконання ним вимог п. 6.2
Положення про внесення до Державного
реєстру фінансових установ інформації
про адміністраторів недержавних
пенсійних фондів, затвердженого
розпорядженням Держфінпослуг від
22.02.2005 № 3617; відсутність у нього
передбаченого законодавством України
обов'язку повідомляти Нацкомфінпослуг
та надавати відповідні документи після
отримання розпорядження про усунення
порушень законодавства; усунення ним
під час перевірки порушень, усунення
яких в подальшому вимагає відповідач.
Крім того, ним було оскаржено дану
постанову до Нацкомфінпослуг, однак
12.12.2013 року Нацкомфінпослуг було
прийнято розпорядження «Про залишення
рішення Нацкомфінпослуг про
застосування заходу впливу без змін, а
скарги - без задоволення». Вважає дане
рішення прийнятим з порушеннями
процесу розгляду скарги, що потягло за
собою неправильне вирішення її по суті.

Позивач у судовому засіданні проти
розгляду справи в порядку письмового
провадження не заперечував.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, явку свого
представника у судове засідання не
забезпечив, надіслав суду клопотання
про розгляд справи без його участі та
письмові заперечення, у яких зазначено,
що постанова є повністю обґрунтованою,
встановлені порушення відповідають
дійсним обставинам та висновок про них
зроблений у відповідності до чинного
законодавства України

Враховуючи те, що для участі у судовому
засіданні прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, при цьому,
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених ст. 128
КАС України не встановлено, відповідно
до ч. 6 зазначеної статті справу
розглянуто в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
адміністративний позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню,
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2013 року на
підставі акту про порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Керуючий
адміністратор Пенсійних Фондів
«Паритет» вимог законодавства про
фінансові послуги від 17.10.2013 № 158/14/4-1,
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, було винесено
Постанову № 158/14/4-НПЗ про застосування
штрафної санкції у розмірі 34000 грн. за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг, якою встановлено
порушення вимог чинного законодавства
у сфері надання фінансових послуг, а
саме: п. 6.2 Положення про внесення до
Державного реєсіру фінансових установ
інформації про адміністраторів
недержавних пенсіїїних фондів,
затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 22.02.2005 № 3617; пункту 4
розділу 10 Положення про державний
реєстр фінансових установ,
затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 28.08.2003 № 41; пункту 5.9
розділу 5 Положення про застосування
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
порушення законодавства про фінансові
послуги, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких розпоряджень
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України, затверджене
розпорядженням Нацкомфінпослуг від
20.11.2012 № 2319.

Не погоджуючись з висновками
постанови, 20.11.2013 року її було оскаржено
позивачем до Нацкомфінпослуг.

12.12.2013 року Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг України було
прийнято розпорядження № 4545 «Про
залишення рішення Нацкомфінпослуг про
застосування заходу впливу без змін, а
скарги - без задоволення».

Відповідачем в оскаржуваній постанові
зазначено, що позивачем порушено
вимоги пункту 6.2 Положення про внесення
до Державного реєстру фінансових
установ інформації про
адміністраторів недержавних пенсійних
фондів, затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 22.02.2005 № 3617, а саме:
своєчасно не подано до Нацкомфінпослуг
відповідне повідомлення про зміни в
інформації, яка надавалася для
внесення інформації щодо заявника
та/або його відокремлених підрозділів
до Державного реєстру фінансових
установ листом від 24.05.2012 № П-00-12/87
стосовно звільнення ОСОБА_1 з посади
директора Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керуючий
адміністратор Пенсійних Фондів
«Паритет»та призначення ОСОБА_2 на
посаду в.о. директора.

Судом встановлено, що позивач листом
від 17.02.2012 № П-00-12/17/01 подав до
Нацкомфінпослуг реєстраційну картку
про зміни в інформації, яка надавалась
для внесення інформації щодо заявника
та/або його відокремлених підрозділів
до Державного реєстру фінансових
установ стосовно звільнення ОСОБА_1 з
посади директора та призначення ОСОБА_2
на посаду в.о. директора Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуючий
адміністратор Пенсійних Фондів
«Паритет» (протокол загальних зборів
учасників Товариства від 03.02.2012 року №
36, наказ від 03.02.2012 року № 88-к).

Нацкомфінпослуг розглянуло лист
позивача від 17.02.2012 .N"0 П-00-12/17/01 та
повідомило останнього про відмову у
внесені таких змін листом від 07.03.2012 №
2711/40-8, посилаючись на те, що документи
позивачем подані не в повному обсязі.

Позивачем повторно листом від 27.03.2012
вих. № П-00-12/38 надіслано реєстраційну
картку про зміни в інформації, яка
надавалася для внесення інформації
щодо заявника та/або його
відокремлених підрозділів до
Державного реєстру фінансових установ.

Нацкомфінпослуг розглянуло зазначений
лист позивача, та листом № 781/14-8 від
23.04.2012 повідомило його про відмову у
внесенні таких змін, оскільки в
реєстраційній картці інформація щодо
частки статутного капіталу зазначена в
числовому значенні, а не у відсотках.

Після доопрацювання позивачем,
повторно, листом від 24.05.2012 .N П-00-12/87,
надіслано реєстраційну картку про
зміни в інформації, яка надавалася для
внесення інформації щодо заявника
та/або його відокремлених підрозділів
до Державного реєстру фінансових
установ, яка прийнята та зареєстрована
Нацкомфінпослуг.

Згідно пункту 6.2 Положення про внесення
до Державного реєстру фінансових
установ інформації про
адміністраторів недержавних пенсійних
фондів, затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 22.02.2005 № 3617, у разі
виникнення змін у реєстраційній
картці, протягом п'ятнадцяти робочих
днів після виникнення таких змін,
заявник подає також повністю заповнену
реєстраційну картку з унесеними до неї
відповідними змінами разом із
документами, що підтверджують
зазначені зміни.

Так, первісним листом позивача від
17.02.1012 року, протягом п'ятнадцяти
робочих днів з дня виникнення змін,
було надіслано означену інформацію
Нацкомфінпослуг.

Пунктом 6.2 Положення про внесення до
Державного реєстру фінансових установ
інформації про адміністраторів
недержавних пенсійних фондів,
затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 22.02.2005 № 3617, що
визначається відповідачем як підстава
нарахування штрафних санкцій, не
містить припису щодо можливості чи
неможливості внесення змін до
Державного реєстру фінансових установ
інформації про адміністраторів
недержавних пенсійних фондів за
результатами поданої реєстраційної
картки, та не ставить у залежність
визначення конкретної дати, коли така
картка вважається поданою, від
можливості внесення змін до Реєстру.
Також Положенням не визначено
наслідків подання неналежним чином
заповненої реєстраційної картки.

Отже, суд доходить висновку, що
повернення картки на доопрацювання не
скасовує дату первісного подання
картки, подальше подання
доопрацьованої картки з усуненими
недоліками не може розцінюватись як
несвоєчасність повідомлення, якщо
первісне повідомлення було надіслано у
встановлений законодавством строк.

Таким чином, суд вважає що позивачем
було своєчасно подано повідомлення про
зміни інформації до Нацкомфінпослуг,
та дотримано вимоги п. 6.2 Положення про
внесення до Державного реєстру
фінансових установ інформації про
адміністраторів недержавних пенсійних
фондів, затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 22.02.2005 № 3617.

Відповідач в оскаржуваній постанові
вказує на порушення позивачем пункту 4
розділу 10 Положення про державний
реєстр фінансових установ,
затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 28.08.2003 року № 41, в
частині невиконання зобов'язання
протягом 15 робочих днів після
застосування санкції іншими органами
державної влади, письмово повідомити
Нацкомфінпослуг та надати відповідні
підтверджуючі документи.

Судом встановлено, що Національною
комісією з цінних паперів та фондового
ринку до позивача застосовані: санкцій
шляхом прийняття розпорядження про
усунення порушень законодавства про
цінні папери від 26.07.2012 року № 215-ЦА-Д1-КУ
та розпорядження про усунення
порушень законодавства про цінні
папери від 13.06.2012 року № 150-ЦА-Д1-КУ.

Суд зазначає, що розпорядження не є
рішенням про застосування санкцій у
розумінні Закону України «Про державне
регулювання ринку цінних паперів в
Україні», а саме застосування санкцій
передбачено п. 14 ст. 8, а розпорядження -
п. 10 ст. 8 даного Закону.

Крім того, відповідно до розділу XIII
Правил розгляду справ про порушення
вимог законодавства на ринку цінних
паперів та застосування санкцій,
затверджених Рішенням Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку№ 2272 від 11.12.2007 року, про
застосування санкцій виноситься
постанова, а не розпорядження, також
передбачено відповідну форму та
порядок прийняття такої постанови.

Відповідно до п. 1 розділу XIV зазначених
Правил, розпорядження про усунення
порушень законодавства про цінні
папери (далі - розпорядження про
усунення порушень) виноситься
уповноваженою особою за наслідками
розгляду справи про правопорушення
одночасно з постановою про накладення
санкції за правопорушення на ринку
цінних паперів у разі, якщо на момент
розгляду справи порушення не усунуто.

Таким чином, розпорядження про
усунення порушень може виноситись
разом із постановою, але не заміняє її
собою.

Отже, розпорядження про усунення
порушень в даному випадку не є санкцією
у розумінні вказаних
нормативно-правових актів, а тому не
викликає у позивача обов'язку
виконувати приписи пункту 4 розділу 10
Положення про державний реєстр
фінансових установ, затвердженого
розпорядженням Держфінпослуг від
28.08.2003 № 41, в частині письмового
повідомлення Нацкомфінпослуг та
надання відповідних підтверджуючих
документів протягом 15 робочих днів
після застосування санкції іншими
органами державної влади.

Таким чином, з огляду на викладене,
судом визначено, що відповідачем в
оскаржуваній постанові протиправно
зазначено про порушення позивачем
пункту 4 розділу 10 Положення про
державний реєстр фінансових установ,
затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 28.08.2003 № 41.

Щодо твердження відповідача про
порушення позивачем пункту 5.9 розділу 5
Положення про застосування
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
порушення законодавства про фінансові
послуги, та визнання такими, що
втратили чинність деяких розпоряджень
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України, затверджене
розпорядженням Нацкомфінпослуг від
20.11.2012 № 2319, яким визначено, що у разі
невиконання особами рішень про
застосування заходів впливу
Нацкомфінпослуг вживає заходів щодо
виконання рішень у порядку,
визначеному законодавством, судом
встановлені наступні обставини справи.

16.05.2011 року Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України було винесено Розпорядження
про усунення порушень вимог
законодавства № 114/42/2, третім
пунктом вказаного розпорядження
зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Керуючий
адміністратор пенсійних фондів
«Паритет» усунути порушення підпункту
4.4.2 пункту 4.4 розділу 4 Положення про
провадження діяльності з
адміністрування недержавного
пенсійного фонду, затвердженого
розпорядженням Держфінпослуг від
20.07.2004 № 1660, щодо невідображення
позивачем протягом періоду з 01.01.2011 по
31.07.2013 року на індивідуальних пенсійних
рахунках учасників Фонду в системі
персоніфікованого обліку суми одиниць
пенсійних внесків, яка розрахована
шляхом ділення суми пенсійного внеску
на поточну чисту вартість одиниці
внесків пенсійного фонду, поряд із
сумою пенсійного внеску, що надійшов в
користь учасника пенсійного фонду.

Матеріалами справи підтверджено, що
під час здійснення перевірки позивач
шляхом відображення на індивідуальних
пенсійних рахунках учасників Фонду в
системі персоніфікованого обліку суми
одиниць пенсійних внесків, яка
розрахована шляхом ділення суми
пенсійного внеску на поточну чисту
вартість одиниці пенсійних внесків
пенсійного фонду, поряд із сумою
пенсійного внеску, що надійшов на
користь учасника пенсійного фонду,
усунув вказане порушення, та про
усунення порушення доповів листом від
31.05.2011 року за № П-00-11/82 з наданням копій
підтверджуючих документів. До
листа-повідомлення про виконання вимог
Держфінпослуг позивачем було додано
скриншоти програмного забезпечення,
які підтверджують відображення на
пенсійному рахунку учасників Фонду
кількості одиниць пенсійних внесків.

Таким чином, твердження відповідача
про те, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Керуючий
адміністратор пенсійних фондів
«Паритет» не виконало вимоги
Розпорядження про усунення порушень
вимог законодавства від 16.05.2011 № 114/42/2,
не відповідає дійсності.

Отже, висновки відповідача про те, що
позивач порушив положення чинного
законодавства України у сфері надання
фінансових послуг, не підтверджені
фактичними обставинами справи, у
зв'язку з чим суд доходить висновку про
неправомірність Постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про застосування
штрафної санкції за правопорушення,
вчинені на ринках фінансових послуг№
158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року.

Статтею 162 КАС України визначено, що у
разі задоволення позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень і про скасування або
визнання нечинним рішення.

Логічне тлумачення наведеної вище
правової норми в системному зв'язку з п.
10.2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судове рішення в адміністративній
справі» дає змогу зробити висновки, що
стосовно одного рішення суб'єкта
владних повноважень може бути обрано
лише один зі способів захисту: або
скасування рішення, або визнання його
нечинним. При чому і визнання нечинним
рішення суб'єкта владних повноважень, і
його скасування є одними із способів
захисту порушеного права лише за умови
попереднього визнання даного рішення
протиправним.

Більше того, абз. 8 п. 10.2 Постанови
Пленуму ВАСУ «Про судове рішення в
адміністративній справі» визначено, що
з огляду на положення пункту 1 частини
другої статті 162 КАС України, у разі
визнання акта незаконним суд повинен
скасувати його, якщо він є актом
індивідуальної дії, або визнати
нечинним, якщо він є
нормативно-правовим актом, про що
зазначити у резолютивній частині
постанови.

Таким чином, визнанню рішення нечинним
або його скасуванню повинно передувати
визнання судом його протиправним.
Однак позовною вимогою позивача є лише
скасування постанови Нацкомфінпослуг.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов
висновку про необхідність виходу за
межі позовних вимог, а саме визнання
неправомірною та скасування Постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про застосування
штрафної санкції за правопорушення,
вчинені на ринках фінансових послуг №
158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року.

Щодо позовної вимоги щодо визнання
неправомірними дій Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг щодо винесення Постанови про
застосування штрафної санкції за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг № 158/14/4-НПЗ від 06.11.2013
року, суд зазначає наступне.

Дії Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг щодо винесення
Постанови про застосування штрафної
санкції за правопорушення є діями, з
якими закон повязує настання правових
наслідків для позивача у вигляді
притягнення його до адміністративної
відповідальності. Оскільки судом
встановлено неправомірність
оскаржуваної постанови, та з огляду на
тісний взаємозв'язок між діями щодо
винесення постанови та її
обґрунтуванням, суд доходить висновку
необхідність задоволення даної
позовної вимоги та визнання
неправомірними дій Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг щодо винесення Постанови про
застосування штрафної санкції за
правопорушення.

Стосовно позовної вимоги про визнання
неправомірними дій Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг щодо прийняття розпорядження №
4545 від 12.12.2013 року «Про залишення
рішення Нацкомфінпослуг про
застосування заходу впливу без змін, а
скарги - без задоволення», суд не
знаходить підстав для її задоволення,
враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

У розумінні ст. 2 та ст. 17 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Як зазначено у Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 27.07.2010 № 1145/11/13-10, обов'язковою
ознакою нормативно-правового акта чи
правового акта індивідуальної дії, а
також відповідних дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень є
створення ними юридичних наслідків у
формі прав, обов'язків, їх зміни чи
припинення.

З наведених процесуальних норм права
та положень ч. 2 ст. 11 КАС України
вбачається, що позивач на власний
розсуд визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень та
визначає зміст позовних вимог. Проте,
ці рішення, дії або бездіяльність
повинні бути такими, що породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Відповідно до п.5.2 Положення про
застосування Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, заходів
впливу за порушення законодавства про
фінансові послуги, затвердженого
Розпорядженням Національної комісії,
що здійснює державнерегулювання у
сфері ринків фінансових послуг від
20.11.2012 № 2319, рішення Нацкомфінпослуг
про застосування заходу впливу у
вигляді штрафної санкції (штрафу) може
бути оскаржене до Нацкомфінпослуг як
колегіального органу протягом 15
календарних днів з дня отримання
такого рішення.

Згідно п. 5.6 зазначеного Положення, за
результатами розгляду скарги
Нацкомфінпослуг у двадцятиденний
строк з дня надходження скарги приймає
одне з таких рішень: про залишення
рішення Нацкомфінпослуг про
застосування заходу впливу без змін, а
скарги - без задоволення; про
скасування рішення Нацкомфінпослуг
про застосування заходу впливу та
задоволення скарги; про скасування
рішення Нацкомфінпослуг про
застосування заходу впливу і
направлення справи про правопорушення
на новий розгляд; про залишення скарги
без розгляду.

Таким чином, Нацкомфінпослуг,
приймаючи дане розпорядження, діяло у
межах повноважень, визначених вказаним
нормативно-правовим актом.

Посилання позивача на те, що при
розгляді скарги та прийнятті
розпорядження відповідачем було
порушено порядок таких дій, судом до
уваги не береться, оскільки таке
порушення порядку не могло призвести
до неправильного вирішення справи по
суті, крім того, позивач має право на
альтернативний спосіб захисту -
звернення до суду, яким останній і
скористався.

Оскільки зміст прийнятого
Нацкомфінпослуг розпорядження за
результатами розгляду скарги позивача
не є предметом оскарження даного
адміністративного позову, а
оскаржуються саме дії відповідача
стосовно прийняття розпорядження, і
судом встановлено, що приймаючи дане
розпорядження відповідач діяв у межах
своїх повноважень, тобто дані дії є
правомірними, суд доходить переконання
про відмову у задоволенні позовних
вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 158-163, 167
Кодексуадміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Керуючий
адміністратор пенсійних фондів
«Паритет» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг про
застосування штрафної санкції за
правопорушення, вчинені на ринках
фінансових послуг № 158/14/4-НПЗ від 06.11.2013
року

Визнати протиправними дії
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг щодо винесення
постанови про застосування штрафної
санкції за правопорушення, вчинені на
ринках фінансових послуг № 158/14/4-НПЗ
від 06.11.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя М.В. Дєєв