Справа № 875/176/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/176/14
Суддя-доповідач: Грибан
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2014 року 20:30
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів :

головуючий суддя -
Грибан І. О.

судді -
Беспалов О. О., ПаріновА.Б.

за участю:

секретар с/з -
Печенюк Р.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у місті Києві
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Центральної виборчої комісії про
скасування постанови Центральної
виборчої комісії від 30 вересня 2014року
№ 1364 в частині та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2014 року позивач звернувся з
адміністративним позовом до
Центральної виборчої комісії, в якому
просив скасувати постанову
Центральної виборчої комісії від 30
вересня 2014року №1364 «Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати України ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСО
БА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13» в
частині відмови в реєстрації
кандидата у народні депутати України
ОСОБА_3 в одномандатному виборчому
окрузі № 170 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року та зобов'язати Центральну виборчу
комісію надати можливість ОСОБА_3
виправити усі помилки та неточності у
його заяві про самовисування та
автобіографії, що були подані до
Центральної виборчої комісії 25 вересня
2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 25 вересня 2014 року ,
відповідно до вимог ст. 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» він подав до Центральної
виборчої комісії заяву про
самовисування для реєстрації його
кандидатом в народні депутати України
в одномандатному окрузі. До заяви
позивачем додано такі документи:
автобіографію, документи про внесення
грошової застави, фотокартки,
ксерокопію першої та другої сторінки
паспорту, передвиборну програму
кандидата в народні депутати України.

За результатами розгляду поданих
позивачем документів ЦВК постановою №
1364 від 30.09.2014 року відмовила у
реєстрації кандидата у народні
депутати України ОСОБА_3.

Підставою для відмови у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
в оскаржуваній постанові відповідач
зазначив невідповідність вимогам п. 2
ч.2 ст. 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» від 17.11.2011
р. № 4061-VI (далі - Закон № 4061)
автобіографії позивача та заяви про
самовисування.

Зокрема відповідач у оскаржуваній
постанові вказував на відсутність в
автобіографії відомостей щодо числа та
місяця народження, громадянства із
зазначенням часу проживання на
території України, громадської роботи
(у тому числі на виборних посадах),
партійності, складу сім'ї, адреси місця
проживання, контактного номеру
телефону.

Крім того, заява позивача про
самовисування не містила зобов'язання
у разі обрання його депутатом
припинити діяльність, яка відповідно
до Конституції України та Законів
України несумісна з мандатом народного
депутата України.

Позивач вважає вказані у постанові
підстави для відмови у його реєстрації
кандидатом неправомірними, оскільки
заява про самовисування ним написана
відповідно до зразка такої заяви, що
розміщений на офіційному веб-сайті
Центральної виборчої комісії (ділі -
ЦВК).

Разом з тим, позивач не заперечує, що
зміст поданої ним автобіографії не
відповідав в повній мірі вимогам п.2 ч.2
ст.55 Закону. Однак вважає, що ЦВК
відповідно до ч.3 ст.60 Закону мала б
надати йому можливість виправити
виявлені помилки та неточності, а не
відмовляти в реєстрації.

Сторони в судове засідання не
з'явилися. Згідно ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Розглядаючи справу в межах заявлених
позовних вимог, дослідивши подані в
справі докази, суд приходить до
наступного висновку.

Спір між сторонами виник в сфері
правовідносин пов'язаних з виборчим
процесом, зокрема щодо реалізації
позивачем права бути обраним до
органів державної влади ( в даному
випадку - народним депутатом України).

Згідно з ч. 2 ст. 76 Конституції України
народним депутатом України може бути
обрано громадянина України, який на
день виборів досяг двадцяти одного
року, має право голосу і проживає в
Україні протягом останніх п'яти років.

Такі ж положення закріплені в ч. 1, ч. 2
ст. 9 Закону України «Про вибори
народних депутатів України « (далі -
Закон №4061).

Відповідно до вимог статті 78
Конституції України народні депутати
України не можуть мати іншого
представницького мандата, бути на
державній службі, обіймати інші
оплачувані посади, займатися іншою
оплачуваною або підприємницькою
діяльністю (крім викладацької,
наукової та творчої діяльності),
входити до складу керівного органу чи
наглядової ради підприємства або
організації, що має на меті одержання
прибутку.

Вимоги щодо несумісності
депутатського мандата з іншими видами
діяльності встановлюються законом.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.3 Закону
України «Про статус народного депутата
України» народний депутат не має права:

1) бути членом Кабінету Міністрів
України, керівником центрального
органу виконавчої влади;

2) мати інший представницький мандат чи
одночасно бути на державній службі;

3) обіймати посаду міського, сільського,
селищного голови;

4) займатися будь-якою, крім
депутатської, оплачуваною роботою, за
винятком викладацької, наукової та
творчої діяльності, а також медичної
практики у вільний від виконання
обов'язків народного депутата час;

5) залучатись як експерт органами у
кримінальному провадженні, а також
займатися адвокатською діяльністю;

6) входити до складу керівництва,
правління чи ради підприємства,
установи, організації, що має на меті
одержання прибутку.

Народний депутат зобов'язаний
додержуватись інших вимог та обмежень,
які встановлюються законом.

Відповідно ч. 1 ст. 55 Закону № 4061
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата у депутати у відповідному
окрузі за умови отримання нею
визначених документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 4061
Центральна виборча комісія відмовляє в
реєстрації кандидата (кандидатів) у
депутати в разі:

1) порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону;

2) відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону;

3) припинення громадянства України
кандидата у депутати;

4) вибуття особи, висунутої кандидатом у
депутати, за межі України для
проживання чи з метою отримання
політичного притулку;

5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною;

6) набрання щодо особи, висунутої
кандидатом у депутати, законної сили
обвинувальним вироком суду за вчинення
умисного злочину;

7) виявлення обставин, які позбавляють
особу, висунуту кандидатом у депутати,
права бути обраною депутатом
відповідно до статті 9 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з довідки ЦВК про прийняття
документів, позивач 25.09.2014 р. об 10 год. 00
хв. звернувся особисто (з пред'явленням
паспорта громадянина України) до
Центральної виборчої комісії з заявою
про самовисування кандидатом у народні
депутати України (1 арк.). До заяви
позивачем додано автобіографію
кандидата в депутати: на паперовому
носії (1 арк.), в електронному вигляді;
документ про внесення грошової застави
- квитанція (1 арк.); 4 фотографії
кандидата в депутати розміром 4х6: на
паперовому носії (4 фото), в
електронному вигляді; ксерокопії 1, 2
сторінок паспорта громадянина України
кандидата в депутати (1 арк.);
передвиборна програма кандидата у
депутати: на паперовому носії (2 арк.), в
електронному вигляді, інші документи: 1
флешка.

Частиною 2 ст. 55 Закону № 4061 визначено
обов'язкові вимоги до змісту та
відомостей, що повинні бути зазначені в
заяві про самовисування та
автобіографії.

Так, згідно п.1 ч.2 вказаної статті, заява
про самовисування має містити
зобов'язання кандидата, у разі обрання
депутатом припинити діяльність чи
скласти представницький мандат, які
відповідно до Конституції України та
законів України несумісні з мандатом
народного депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом(або зазначенням,
що таких немає).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 цього ж закону
автобіографія обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Колегією суддів досліджено копії заяви
позивача про самовисування та
автобіографії позивача.

Натомість, автобіографія не містить
таких обов'язкових складових, як число
і місяць народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості щодо
громадської роботи ( у тому числі на
виборчих посадах), партійності, складу
сім'ї.

Водночас, в автобіографії зазначено, що
позивач має свідоцтво на право
зайняття адвокатською діяльність.
Разом з тим, заява про самовисування не
містить зобов'язання у разі обрання
депутатом припинити діяльність
несумісну з мандатом народного
депутата України.

Колегія суддів звертає увагу, що норма
ч.2 ст. 55 Закону № 4061 носить ознаки
імперативності та кореспондується з ч.
3 ст. 60 Закону № 4061, відповідно до якої
помилки і неточності, виявлені в
поданих кандидатами на реєстрацію
документах, підлягають виправленню і
не є підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

Отже, визначальним для вирішення даної
справи є встановлення колегією суддів
ступеню недоліків у документах,
поданих позивачем до Центральної
виборчої комісії, з огляду на те, що
відповідач вважає їх суттєвими
настільки, що вказані документи з точки
зору їх інформативності не можуть
вважатися поданими взагалі, натомість,
позивач вважає такі недоліки
формальними і, як наслідок, такими, що
не можуть негативно вплинути на його
право бути обраним.

В такому випадку колегія суддів
звертає увагу на те, що за своєю суттю
автобіографія - це документ, у якому
особа, що скла дає його, подає опис
свого життя та діяльності в хро
нологічній послідовності.

Автобіографія складається у довільній
формі, проте, у зв'язку зі специфікою
мети її написання може мати
направленість на висвітлення тих чи
інших конкретних обставин.

Обов'язковість висвітлення певних
подій свого життя в автобіографії
зазвичай пов'язана з розкриттям
особистих якостей автора, що можуть
сприяти або суперечити меті її
написання.

Так у відповідності до ч. 8 ст. 59 Закону
№ 4061 перелік кандидатів у депутати,
зареєстрованих в одномандатному
окрузі, із зазначенням прізвища,
власного імені (всіх власних імен), по
батькові (за наявності), числа, місяця,
року і місця народження, громадянства
із зазначенням часу проживання на
території України, відомостей про
освіту, посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місця проживання,
відомостей про наявність чи
відсутність судимості, суб'єкта
висування у семиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів у
депутати в одномандатному окрузі
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах «Голос України»,
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Центральної виборчої
комісії.

Статтею 63 Закону № 4061 закріплено
забезпечення можливості доступу
виборця до різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.

Приховування чи неусвідомлене не
зазначення позивачем повного переліку
обов'язкових відомостей може мати
вплив на усвідомленість та
поінформованість такого вибору
виборцем, що на думку колегії суддів є
неприпустимим.

Європейським Судом з прав людини була
висловлена позиція з даного приводу у
справі «Краснов та Скуратов проти
Російської Федерації» (Страсбург, 19
липня 2007 року), розглядаючи яку Суд
дійшов наступного висновку.

«Істинність інформації, що вимагається
про кандидата дозволяла виборцям
зробити обдуманий вибір на підставі
повної та точної інформації,
зазначеній в виборчому бюлетені. Ці
вимоги були пропорційні обмеженням
права брати участь у виборах в якості
кандидата та були необхідні в
демократичному суспільстві для
забезпечення вільного волевиявлення
виборців. Законність виборів
підсилюється санкціями за порушення
закону про вибори, такими як відмова в
реєстрації кандидата чи скасування
реєстрації. У випадку з заявниками
даної скарги їх дискваліфікація не
порушила їх право брати участь у
виборах в якості кандидатів, оскільки є
результатом невиконання самими
заявниками вимог законодавства про
вибори…».

«Європейський Суд вважає, що вимога
надавати інформацію про роботу
кандидата та його членство в
політичній партії слугує для того, щоб
надати можливість виборцям зробити
аргументований вибір з врахуванням
професійного та політичного минулого
кандидата на виборчу посаду. Також
безспірним є законність прохання
кандидатів на виборчу посаду, щоб
надана ними інформація максимально
відповідала дійсності, щоб виборці не
вводились в оману неправдивими
заявами. Таким чином, Європейський Суд
приходить до висновку, що висунута
кандидату в члени державного
законодавчого органу вимога надати
відповідну дійсності інформацію про
свою зайнятість і партійну
приналежність є законною ціллю за
змістом ст. 3 Протоколу № 1 до
Конвенції».

Так, положення ч.3 ст. 60 Закону № 4061 не
дозволяє відмовляти у реєстрації
кандидатом за умови наявності помилок
або неточностей у поданій інформації.

Натомість, колегія суддів вважає, що за
умови відсутності такої інформації
взагалі зміни до такої інформації або
виправлення внесені бути не можуть.

Зважаючи на те, що особа має подавати в
автобіографії опис свого життя та
діяльності в хро нологічній
послідовності, дописування певної
інформації шляхом уточнення є
неможливим з огляду на порушення
принципу хронологічності викладу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у
випадку невідповідності автобіографії
встановленим вимогам, приведення її у
відповідність може бути здійснене
шляхом заміни попередньої
автобіографії на нову, при цьому
попередня буде вважатися неподаною з
огляду на відсутність на законодавчому
рівні процедури здійснення такої
заміни.

Таким чином, висновок відповідача про
наявність підстав вважати
автобіографію, що не містить
обов'язкових вимог, неподаною, на думку
колегії суддів в розрізі ст. 63 Закону №
4061 є справедливим.

Також, неможливо розглядати як подану,
в розумінні п.1 ч.2 ст.55 Закону № 4061,
заяву позивача про самовисування,
оскільки вона не містить одного з
обов'язкових за Законом зобов'язань, що
виключає можливість розглядати
вказаний документ як такий, що
відповідає вимогам Закону до його
змісту.

З огляду на викладені обставини, на
виконання п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у
відповідності до якого у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
колегія суддів допускає можливість
відмови у реєстрації позивача у зв'язку
з неподанням документів, передбачених
Законом № 4061, з огляду на їх не
існування у вигляді, що відповідатиме
меті складання такого документу.

Колегія суддів вважає, що не зазначення
в заяві про самовисування зобов'язання,
у разі обрання депутатом припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та законів
України несумісна з мандатом народного
депутата України, а в автобіографії
таких обов'язкових реквізитів, як число
і місяць народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості щодо
громадської роботи( у тому числі на
виборчих посадах),партійності,складу
сім'ї, - не може вважатись помилкою чи
неточністю в розумінні частини третьої
ст. 60 Закону № 4061, оскільки ці вимоги
прямо передбачені законом і обов'язок
їх внесення до біографії покладено на
особу, яка подає документи щодо
реєстрації кандидатом у депутати.

Дотримуючись принципу верховенства
права, визначеного ст. 8 КАС України,
відповідно до якого людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість держави, колегія суддів
приходить до висновку, що ухилення чи
несвідоме приховування інформації, яка
має вплив на волевиявлення виборця, є
неприпустимим в правовій державі.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону № 4061
усі кандидати у народні депутати
України мають рівні права і можливості
брати участь у виборчому процесі.

Колегія суддів не має права ставити
імперативність даної норми під сумнів
шляхом скасування оскаржуваної
постанови і визнання тим самим
привілейованого становища позивача в
порівнянні з іншими кандидатами, які
незалежно від їх бажання зобов'язані
висвітлювати біографічні відомості в
порядку п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону № 4061.

У відповідності до ст. 8 Конституції в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

Цей принцип є непорушним і оскаржуване
рішення йому не суперечить в розрізі
забезпечення рівності кандидатів у
депутати між собою, донесення до
виборця інформації, що може вплинути на
його вибір, закріплення на
законодавчому рівні обов'язкових вимог
до написання автобіографії.

Таким чином, надавши оцінку
встановленим у справі обставинам та
доказам, відповідно до вимог ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду,
врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно
до якої суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для скасування оскаржуваного
рішення, а тому вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Керуючись статтями 17, 160, 161, 162, 163, 172, 177
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Центральної виборчої
комісії про визнання протиправною та
скасування постанови Центральної
виборчої комісії від 30 вересня 2014року
№ 1364 в частині та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
у дводенний строк з дня її
проголошення.

Головуючий суддя

І. О. Грибан

Суддя

О. О. Беспалов

Суддя

А.Б.Парінов

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.