Справа № 816/2898/14
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2898/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лі Н. А.,

представника позивача - Фищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Селянського фермерського
господарства "Світоч" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2014 року позивач Полтавське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Селянського фермерського
господарства "Світоч" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 8 800 грн. та пені у розмірі 237
грн. 60 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що в порушення вимог ст.ст. 19,
20 Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
відповідачем у 2013 році не виконано
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, що є
підставою для застосування вказаних
вище сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року
Селянським фермерським господарством
"Світоч" подано до Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма № 10-ПІ) /а.с.3/.

Згідно відомостей, зазначених у Звіті,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2013 році становила 10
осіб, середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність, - 0 особи, при цьому
кількість інвалідів-штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" - 0 осіб; середньорічна
заробітна плата штатного працівника 17
600 грн.

За недотримання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів
позивачем нараховано відповідачу
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 8 800 грн. та пеню за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 237 грн. 60 коп. (за 90 днів (з
16.04.2014 по 14.07.2014)).

Частиною першої статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
визначено, що для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до частини першої статті
20 Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Частиною другою статті 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
передбачено, що порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Із аналізу вищенаведених норм суд
вбачає, що
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця,
передбачені Законом України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", є заходом впливу
на правопорушника у сфері
господарювання у зв'язку зі скоєнням
правопорушення, і підлягають
застосуванню у разі, якщо суб'єкт
господарювання не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення вказаного правопорушення.

Частиною третьою статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Частиною першою статті 18
зазначеного Закону встановлено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

З наведених норм статей 18, 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
вбачається, що підприємства
здійснюють самостійно
працевлаштування інвалідів, але
виходячи з вимог статті 18 вказаного
Закону.

Отже, стаття 18 Закону не встановлює
правил, за якими підприємство було б
зобов'язано самостійно здійснювати
пошук інвалідів для їх
працевлаштування на своєму
підприємстві.

Частиною третьою статті 18 Закону чітко
визначено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№420 "Про затвердження форм звітності та
інструкцій щодо їх заповнення" формою
звітності про наявність вакантних
місць на підприємстві є форма № 3-ПН
„Звіт про наявність вакансій", а з
12.07.2013 "Інформація про попит на робочу
силу (вакансії)" за формою №3 - ПН, яка
подається підприємствами до державної
служби зайнятості.

З огляду на вищезазначене, звіт за
формою 3-ПН є актом інформування
органів працевлаштування про створені
на підприємстві робочі місця для
працевлаштування інвалідів і,
водночас, запитом про направлення на
підприємство для працевлаштування.

За таких обставин неналежне
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів, а саме неподання звітів за
формою № 3-ПН про наявність вакансій
для інвалідів державній службі
зайнятості є порушенням вищезгаданих
норм матеріального права та підставою
для застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 9 липня та
19 листопада 2013 року (№№ 21-200а13, 21-397а13
відповідно).

Відповідно до листа
Чорнухинського районного центру
зайнятості за вих. № 187 від 16 травня 2014
року протягом 2013 року відповідач
щомісяця, починаючи з січня 2013 року по
грудень 2013 року, подавав звіти про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) за формою №3-ПН /а. с.
12/.

Одночасно, Чорнухинський РЦЗ
повідомив, що на обліку інвалідів за
спеціальністю бухгалтер в 2013 році на
обліку в центрі зайнятості не
перебувало.

З огляду на те, що судом
встановлено, що відповідач вживав усіх
необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів протягом
2013 року, а саме, створив робочі місця
для працевлаштування інвалідів,
надавав службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації
працевлаштування інвалідів,
застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць за вказаний період часу є
необґрунтованим.

Отже, позовні вимоги Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Селянського фермерського
господарства "Світоч" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 06
жовтня 2014 року.

Суддя
Р.І. Молодецький