Справа № 2а-215/12/2670
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Пилипенко
О.Є.,

суддів: Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Полтавської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року позивач - Дочірня
компанія «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», правонаступником
якої є Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування», звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Полтавської міжрайонної державної
податкової інспекції,
правонаступником якої є Полтавська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо несписання
податкового боргу в сумі 736444,37 грн.;

- зобов'язати відповідача прийняти
рішення про списання податкового боргу
в сумі 736444,37 грн., а саме: податкового
боргу з рентної плати за нафту в сумі
57682,39 грн.; податкового боргу з рентної
плати за природний газ у сумі 500848,61 грн.;
податкового боргу з рентної плати за
газовий конденсат у сумі 177913,37 грн.;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у списанні
визначених контролюючим органом
станом на 01.01.2011 неузгоджених грошових
зобов'язань, за якими триває процедура
судового оскарження в сумі 924135,75 грн.;

- зобов'язати відповідача прийняти
рішення про списання визначених
контролюючим органом станом на 01.01.2011
неузгоджених грошових зобов'язань, за
якими триває процедура судового
оскарження в сумі 924135,75 грн., а саме:
неузгоджене грошове зобов'язання у
сумі з рентної плати за природний газ у
сумі 56348,63 грн., за яким триває процедура
судового оскарження у справі №
2а-13131/09/2670; неузгоджене грошове
зобов'язання з рентної плати за газовий
конденсат у сумі 223889,94 грн., за яким
триває процедура судового оскарження у
справі № 2а-13131/09/2670; неузгоджене
грошове зобов'язання з плати за
користування надрами в сумі 23788,17 грн.,
за яким триває процедура судового
оскарження у справі № 2а-14553/10/2670;
неузгоджене грошове зобов'язання з
рентної плати за природний газ у сумі
13252,39 грн., за якими триває процедура
судового оскарження у справі №
2а-5978/09/2670; неузгоджене грошове
зобов'язання з рентної плати за газовий
конденсат у сумі 6087,63 грн., за яким
триває процедура судового оскарження у
справі № 2а-5978/09/2670; неузгоджене грошове
зобов'язання з рентної плати за нафту в
сумі 285939,78 грн., за яким триває
процедура судового оскарження у справі
№ 2а-12781/09/2670; неузгоджене грошове
зобов'язання з рентної плати за нафту в
сумі 182580,75 грн., за яким триває
процедура судового оскарження у справі
№ 2а-17819/10/2670; неузгоджене грошове
зобов'язання з плати за користування
надрами в сумі 132248,46 грн., за яким триває
процедура судового оскарження у справі
№ 2а-15181/10/2670.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.05.2012 року у справі №2а-215/12/2670,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 року, у задоволенні позову
відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03.03.2014 року постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 08.05.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.
Приймаючи своє рішення Вищий
адміністративний суд України виходив з
того, що судами попередніх інстанцій не
було досліджено та з'ясовано належним
чином обставини справи щодо наявності
чи відсутності податкового боргу
позивача станом на 01.06.2011 року, у той час
як їх встановлення впливає на
правильність вирішення спору.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року та
постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог. Свою вимогу апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції, в частині задоволення
позовних вимог, не правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року -
залишити без змін, виходячи із
наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині та визнаючи
протиправною бездіяльність
відповідача щодо несписання
податкового боргу позивача в сумі 736444,37
грн., протиправними дії відповідача
щодо відмови у списанні визначених
контролюючим органом станом на 01.01.2011
року неузгоджених грошових
зобов'язань, за якими триває процедура
судового оскарження в сумі 904795,73 грн.,
суд першої інстанції виходив з того, що
органи державної податкової служби
вправі застосовувати положення п. 87.9
ст. 87 ПК України лише щодо погашення
податкового боргу, який виник після
набрання чинності цим Кодексом, тобто,
з 01.01.2011 року, а на податковий борг, який
виник до 01.01.2011 року норми п. 87.9 ст. 87 ПК
України розповсюджені бути не можуть.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування» звернулось до
податкового органу із заявою від 03.10.2011
року № 19/1-1374 про списання згідно з п. 21
підрозділу ХХ ПК України податкового
боргу на загальну суму 736444,37 грн. (який
був предметом судового оскарження по
справах № 6/209 та № 6/388) та неузгоджених
грошових зобов'язань у сумі 924135,75 грн.
(за якими тривала процедура судового
оскарження по справах № 2а-13131/09/2670, №
2а-14553/10/2670, № 2а-5978/09/2670, № 2а-12781/09/2670, №
2а-17819/10/2670, № 2а-15181/10/2670).

Податковий борг з рентної плати за
нафту, природний газ та газовий
конденсат у сумі 736444,37 грн. виник у
зв'язку з несплатою визначених
позивачу контролюючим органом
грошових зобов'язань, які були
предметом оскарження по справах № 6/209 і
№ 6/388.

При цьому, грошові зобов'язання у сумі
57682,39 грн. узгоджені 26.08.2009 року згідно з
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.08.2009 року
у справі № 22-а-25976/08 (№ 6/209), а грошові
зобов'язання у сумі 678761,98 грн. узгоджені
03.11.2009 року згідно з ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.11.2009 року у справі № 22-а-36672/08 (№
6/388).

На час розгляду відповідачем поданої
позивачем заяви про списання
податкового боргу вказані рішення суду
апеляційної інстанції чинні і в
установленому порядку не скасовані та
не змінені, водночас, станом на 01.06.2011
року податковий борг у сумі 736444,37 грн.
за позивачем не обліковувався у зв'язку
з його погашенням за рахунок поточних
надходжень від позивача.

Також, на час розгляду відповідачем
поданої позивачем заяви рішеннями суду
апеляційної інстанції по справах №
2а-13131/09/2670, № 2а-14553/10/2670, № 2а-5978/09/2670, №
2а-12781/09/2670, № 2а-17819/10/2670, № 2а-15181/10/2670 в
установленому порядку не скасовані та
не змінені, однак станом на 01.06.2011 року
узгоджені грошові зобов'язання у сумі
904795,73 грн. були погашені за рахунок
здійснених позивачем платежів, а інша
частина грошових зобов'язань у сумі
19340,02 грн. (по справі № 2а-5978/09/2670), як
станом на 01.01.2011 року, так і станом на
01.06.2011 року була скасована судами.

Вважаючи дії та бездіяльність
податкового органу щодо несписання
податкового боргу та узгодженого
грошового зобов'язання позивача
наявних станом на 01.01.2011 року
протиправними, позивач звернувся до
суду.

Обговорюючи правомірність заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з абз. 5 п. 21 підрозділу 10 «Інші
перехідні положення» ПК України
(підрозділ 10 доповнено п. 21 згідно із
Законом України № 3320-VI від 12.05.2011)
підлягають списанню визначені
контролюючими органами станом на 1
січня 2011 року неузгоджені грошові
зобов'язання та пені Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (крім зобов'язань з податку на
додану вартість при здійсненні митного
оформлення природного газу, ввезеного
на митну територію України у минулих
періодах) та її дочірніх підприємств ДК
«Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК
«Укргазвидобування», АТ
«Чорноморнафтогаз» та ДП
«Енергоринок», за якими тривають
процедури адміністративного або
судового оскарження.

Відповідні рішення про списання
зазначених сум приймаються
контролюючими органами в межах їх
компетенції у порядку, передбаченому
для списання безнадійного податкового
боргу, протягом десяти робочих днів з
дня подання заяви платника податків. У
разі відмови контролюючим органом у
списанні згідно з цим пунктом платники
податків можуть оскаржити такі дії в
порядку, визначеному главою 4 цього
Кодексу (ч. 3 п. 21 підрозділу 10 ПК
України).

У відповідності до ч. 4 цього ж пункту
списанню підлягають суми, що
залишаються несплаченими станом на
перше число місяця, у якому набрав
чинності Закон України «Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію».

Водночас станом на 01.06.2011 року
податковий борг у сумі 736444,37 грн. за
позивачем не обліковувався у зв'язку з
його погашенням за рахунок поточних
надходжень від позивача; узгоджені
грошові зобов'язання у сумі 904795,73 грн.
були також погашені за рахунок
здійснених позивачем поточних
платежів, а інша частина грошових
зобов'язань у сумі 19340,02 грн. (справа №
2а-5978/09/2670), як станом на 01.01.2011 року, так і
станом на 01.06.2011 року була скасована
судами, що свідчить про фактичну
відсутність неузгоджених грошових
зобов'язань у сумі 19340,02 грн.

Таким чином, податковий орган,
керуючись п. 87.9 ст. 87 ПК України, та
зараховуючи поточні платежі позивача в
рахунок погашення наявного
податкового боргу та грошового
зобов'язання, дійшов висновку про
відсутність підстав для списання
податкового боргу наявного станом на
01.01.2011 року в сумі 736444,37 грн. та
визначених контролюючим органом
станом на 01.01.2011 року неузгоджених
грошових зобов'язань у сумі 924135,75 грн.

Водночас на момент виникнення спірних
сум податкового боргу позивача був
чинний Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», який не давав
податковому органу право самостійно
змінювати призначення платежу,
визначеного платником податків при
його сплаті, та який втратив чинність з
01.01.2011 року у зв'язку з прийняттям та
набранням чинності ПК України.

Разом з тим, ПК України (п. 87.9 ст. 87 цього
Кодексу), на відміну від Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
передбачено, що у разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.

Таким чином, Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» та ПК України по
різному визначають порядок погашення
податкового боргу, наявного у платника
податку.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Отже, органи державної податкової
служби вправі застосовувати положення
п. 87.9 ст. 87 ПК України лише щодо
погашення податкового боргу, який
виник після набрання чинності цим
Кодексом, тобто з 01.01.2011 року, а на
податковий борг, який виник до 01.01.2011
норми п. 87.9 ст. 87 ПК України
розповсюджені бути не можуть.

Відтак, колегія суддів погоджується із
судом першої інстанції про те, що
твердження відповідача про
правомірність його дій по зарахуванню
сплачених позивачем поточних платежів
всупереч напрямку сплати, в рахунок
погашення податкового боргу, що виник
до 01.01.2011 року, є помилковим, а відтак,
помилковим є й висновок про те, що
станом на 01.06.2011 року податковий борг у
сумі 736444,37 грн. за позивачем не
обліковувався у зв'язку з його
погашенням за рахунок поточних
надходжень від позивача.

Отже, колегія суддів підтримує
висновок суду першої інстанції
відносно протиправності бездіяльності
відповідача щодо несписання
податкового боргу позивача в сумі 736444,37
грн., а відтак і про необхідність
зобов'язати відповідача прийняти
рішення про списання податкового боргу
в сумі 736444,37 грн., а саме: податкового
боргу з рентної плати за нафту в сумі
57682,39 грн.; податкового боргу з рентної
плати за природний газ у сумі 500848,61 грн.;
податкового боргу з рентної плати за
газовий конденсат у сумі 177913,37 грн.

Разом з тим, статтею 35 ПК України
встановлено, що сплата податків та
зборів здійснюється в грошовій формі у
національній валюті України, крім
випадків, передбачених цим Кодексом
або законами з питань митної справи.
Сплата податків та зборів здійснюється
в готівковій або безготівковій формі,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом або законами з питань митної
справи. Порядок сплати податків та
зборів встановлюється цим Кодексом або
законами з питань митної справи для
кожного податку окремо.

Відповідно до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК
України погашення податкового боргу -
зменшення абсолютного значення суми
такого боргу, підтверджене відповідним
документом.

Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Сплата грошових зобов'язань
або погашення податкового боргу
платника податків з відповідного
платежу може бути здійснена також за
рахунок надміру сплачених сум такого
платежу (без заяви платника) або за
рахунок помилково та/або надміру
сплачених сум з інших платежів (на
підставі відповідної заяви платника)
до відповідних бюджетів.

Таким чином, ПК України розмежовує
поняття «сплата» - самостійна сплата
грошових зобов'язань платником та
«погашення» - погашення податкового
боргу платника контролюючим органом, у
зв'язку з чим, в контексті вимог п. 21
підрозділу 10 «Інші перехідні
положення» ПК України, списанню
підлягають ті суми, що залишаються
станом на перше число місяця, у якому
набрав чинності Закон України «Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» (01.06.2011 року), несплаченими
платником самостійно.

Крім того, відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК
України у разі коли норма цього Кодексу
чи іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі цього Кодексу, або
коли норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що дії відповідача щодо відмови у
списанні визначених контролюючим
органом станом на 01.01.2011 року
неузгоджених грошових зобов'язань, за
якими триває процедура судового
оскарження в сумі 904795,73 грн. є
протиправними.

Також судом першої інстанції правильно
встановлено, що інша частина грошових
зобов'язань у сумі 19340,02 грн. (924135,75 грн. -
904795,73 грн.), яка виникла на підставі
податкових повідомлень-рішень, які
були предметом розгляду у справі №
2а-5978/09/2670, як станом на 01.01.2011 року, так і
станом на 01.06.2011 року була скасована
судами, що свідчить про фактичну
відсутність неузгоджених грошових
зобов'язань у вказаній сумі і
спростовує доводи позивача про
протилежне.

Відтак суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про необхідність
зобов'язати відповідача прийняти
рішення про списання визначених
контролюючим органом станом на 01.01.2011
року неузгоджених грошових
зобов'язань, за якими триває процедура
судового оскарження в сумі 904795,73 грн.

За таких обставин, враховуючи вимоги
Вищого адміністративного суду України
викладені в ухвалі від 03 березня 2014
року, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам. В зв'язку з цим колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Є. Пилипенко

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.