Справа № 214/8390/14-а
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8390/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 серпня 2014 року суддя Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області Попов В.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії, третя особа -
Головне Управління МВС України в
Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним адміністративним позовом, в
якому просить визнати дії Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області
незаконними, призначити йому пенсію
відповідно до п «а» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» у відставці за
станом здоров'я - 55% грошового
забезпечення, зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити у повному
обсязі позивачу недоплачену щомісячну
пенсію починаючи з 19.11.2000 року, а також
виплачувати її в подальшому, а також
стягнути з відповідача індексацію
невиплаченої з його вини грошових сум з
розрахунком 5% відповідно до вимог
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення». Свої
вимоги вмотивував тим, що він є
пенсіонером, був звільнений з органів
внутрішніх справ згідно наказу №35 о/с
КМУ від 27.03.2000 року по ст. 64 «б» через
хворобу, про що в трудовій книжці
зроблено запис за №13 від 20.03.2000 року.
Згідно змісту висновку
військово-лікарняної комісії від 13
березня 2000 року №187 захворювання
пов'язане з проходженням служби в МВС,
не придатний до військової служби в
мирний час, обмежено, придатний у
військовий час, рівень утрати
професійної працездатності в
процентах 10% підстава: акт освідчення
ВТЄК №49. Вислуга років в МВС на день
звільнення становить 20 років, 1 місяць,
25 днів, вік на день звільнення 44 роки, 6
місяців. У зв'язку з цим він звернувся
до відповідача з проханням
перерахувати йому пенсію, на що отримав
відмову, згідно змісту листа від 11.12.2013
року № В 2713-13, відповідно до змісту
якого позивачу призначена пенсія за
вислугу років, понад 20 років - 3 %
відповідних сум грошового
забезпечення, а отже враховуючи, що
позивач був звільнений через хворобу
наказом Криворізького міського
управління ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 27.03.2000
№35ос, підстав для підвищення пенсії не
має. 27.02.2014 року позивач знову звернувся
до відповідача з проханням надати з
його справи копію належно завіреного
наказу, на який посилався відповідач у
своїй відповіді. Позивач, 28.03.2014 року
отримав відповідь за №7145/10102 в якій
відповідач повідомляв, що в пенсійній
справі ніякого наказу не має. Позивач з
діями відповідача не згоден, у зв'язку з
чим звернувся до суду.

Разом з тим, позивач з'ясував, що запис в
трудовій книжці позивача зроблено не
правильно, з помилкою, а том в трудовій
книжці зроблено запис за №14 про
недійсність запису №13, а за змістом
запису №15 від 20.03.2000 року зазначено, що
позивач звільнений з органів
внутрішніх справ на підставі наказу
КМУ №39 о/с від 27.03.2000 року. Крім того,
позивачу було надано витяг з цього
наказу, з якого слідує, що пункт наказу
в частині звільнення позивача з 15
березня 2000 року за ст. 64 п. «а»
відмінений, а позивач звільнений за ст.
64 п. «б» за хворобою.

Представник відповідача надав до суду
письмові заперечення на позов, в яких
просить суд відмовити позивачу в
задоволенні позову, при цьому вказав,
що доводи позивача є безпідставними та
необгрутованими, так як позивач
відповідно до наказу КМУ від 27.03.2000 року
№39 о/с, в який внесено зміни, звільнений
у запас збройних сил (з постановкою на
військовий облік) за ст. 64 п. «б», за
хворобою, що не відповідає вимогам
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом МВС
та п. «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», а отже відсутні підстави для
призначення пенсії позивачу у розмірі
визначеному зазначеною нормою даного
Закону.

Суд за результатами розгляду справи
приходить до наступного висновку.

Згідно запису в трудовій книжці на ім'я
позивача, останній звільнений з
органів внутрішніх справи по ст. 64 «б»
на підставі наказу КМУ №35 о/с від 27.03.2000
року, однак цей запис визнана недійним,
про що в трудовій книжні позивача
зроблено відповідний запис, а 20.03.2000
року також в трудовій книжці позивача
зроблено запис про звільнення позивача
з органів внутрішніх справи на
підставі наказу КМУ №39 о/с від 27.03.2000
року.

Відповідно до змісту наказу КМУ №39 о/с
від 27.03.2000 року про внесення змін до
пункту наказу КМУ №35 о/с від 27.03.2000 року
в частині звільнення капітана ОСОБА_2 з
15 березня 2000 року за ст. 64 «а» (за віком)
відмінити. Вважати його звільненим з 20
березня 2000 року за ст. 64 п. «б».

Згідно змісту п. «б» ст. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№114 від 29 листопада 1991 року, особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) через хворобу - у разі
визнання їх непридатними до військової
служби в мирний час (у військовий час -
обмежено придатними 2-го ступеня) за
рішенням військово-лікарської комісії.

Пунктом «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, які мають
вислугу 20 років і більше (пункт "а"
статті 12): за вислугу 20 років - 50
процентів, а звільненим у відставку за
віком або за станом здоров'я - 55
процентів відповідних сум грошового
забезпечення (стаття 43); за кожний рік
вислуги понад 20 років - 3 проценти
відповідних сум грошового
забезпечення.

Відповідно до вимоги ч. 3 ст. 74 КАС
України обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

На підстави вимог зазначених норм
Закону, суд приходить до висновку, що
оскільки позивач звільнений з органів
внутрішніх справи в запас через
хворобу на підставі ст. 64 п. «б»
відповідного Положення, а не у
відставку, що в свою чергу визнано
сторонами у справі, з приводу чого і в
суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання, відсутні
підстави для перерахунку та
підвищення пенсії відповідно до вимог
п. «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Враховуючи викладене, суд вважає
необхідним відмовити в задоволенні
позову.

Керуючись ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», Постановою
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ» №114 від 29 листопада
1991 року, ст. ст. 99, 100, 159-163, 167, 1832 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії, третя особа -
Головне Управління МВС України в
Дніпропетровській області.

Апеляційна скарга на постанову
суду може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України.

Суддя
В.В. Попов.