Справа № 875/269/14
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/269/14
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії про
визнання протиправною та скасування
постанови Центральної виборчої
комісії від 30 вересня 2014 року № 1376 в
частині та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Центральної виборчої комісії про
визнання протиправною та скасування
постанови Центральної виборчої
комісії від 30 вересня 2014 року № 1376 «Про
відмову в реєстрації кандидатів у
народні депутати України ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_2,
ОСОБА_20.» в частині відмови у
реєстрації кандидата в народні
депутати України ОСОБА_2 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, а
також зобов'язання Центральної
виборчої комісії повторно розглянути
подані ОСОБА_2 документи для реєстрації
кандидатом у депутати та прийняти
рішення, передбачене ч. 6 ст. 59 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України».

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що
Центральна виборча комісія відмовила
йому в реєстрації кандидатом у
депутати за відсутності підстав,
передбачених ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», адже його заява про
самовисування була складена у
відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 55
вказаного Закону. Зокрема, позивач
посилається на те, що згідно наданих до
Центральної виборчої комісії
документів, іншою діяльністю, яка
несумісна з мандатом народного
депутата України, крім
підприємницької - він не займається. У
зв'язку з цим позивач вважає, що
зазначивши у заяві про самовисування
зобов'язання у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права в порядку,
встановленому законом - виконав вимоги
закону.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися. Про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
вирішення справи, а особиста участь
сторін в судовому засіданні - не
обов'язкова, колегія суддів у
відповідності до ч. 12 ст. 172 КАС України
визнала можливим проводити розгляд
справи за їх відсутності.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши надані сторонами докази,
колегія суддів вважає необхідним
відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що постановою
Центральної виборчої комісії від 30
вересня 2014 року № 1376 «Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати України ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_2, ОСОБА_20.» було
відмовлено в реєстрації позивача
кандидатом у депутати в одномандатному
виборчому окрузі № 195 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року.

Як вбачається із вказаної постанови,
підставою для відмови позивачу в
реєстрації кандидатом у депутати був
висновок Центральної виборчої комісії
про те, що наданий ОСОБА_2 документ не є
заявою про самовисування кандидатом у
депутати у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України». На думку відповідача,
зазначена обставина є підставою,
передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 60 вказаного
Закону, для відмови в реєстрації
позивача кандидатом у депутати.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» Центральна виборча комісія
відмовляє в реєстрації кандидата
(кандидатів) у депутати в разі
відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 55 вказаного Закону
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата у депутати, який балотується
в одномандатному виборчому окрузі в
порядку самовисування, за умови
пред'явлення ним особисто одного із
документів, передбачених пунктами 1 або
2 частини третьої статті 2 цього Закону,
та отримання нею заяви про
самовисування.

Вказаною нормою права також
встановлено вимоги до змісту
зазначеної заяви, а саме - заява про
самовисування датується днем подання
документів для реєстрації особи
кандидатом у депутати до Центральної
виборчої комісії, містить зобов'язання
у разі обрання депутатом припинити
діяльність чи скласти представницький
мандат, які відповідно до Конституції
України та законів України несумісні з
мандатом народного депутата України,
та згоду на оприлюднення біографічних
відомостей у зв'язку з участю у виборах,
а також зобов'язання у разі обрання
депутатом протягом місяця після
офіційного оприлюднення результатів
виборів передати в управління іншій
особі належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає).

Таким чином, п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» зобов'язує кандидата у
депутати не лише подати заяву про
самовисування, але й скласти її у
відповідності до вимог закону.

Згідно довідки Центральної виборчої
комісії 25 вересня 2014 року о 10 год. 55 хв.
ОСОБА_2 подав відповідачу документи,
серед яких був документ із назвою
«Заява про самовисування кандидатом у
народні депутати України».

Дослідивши вказаний документ, колегія
суддів встановила, що він не містить в
собі зобов'язання у разі обрання ОСОБА_2
депутатом припинити діяльність, яка
відповідно до Конституції України та
законів України несумісна з мандатом
народного депутата України. Також
вказаний документ не містить посилання
на те, що позивач не здійснює
зазначеної діяльності.

Так, у заяві ОСОБА_2 від 25 вересня 2014
року зазначено наступне: «У разі
обрання мене народним депутатом
України зобов'язуюсь протягом місяця
після офіційного оприлюднення
результатів виборів передати в
управління іншій особі належні мені
підприємства та корпоративні права в
порядку, встановленому законом».

Разом з тим, наявність зобов'язання у
разі обрання депутатом протягом місяця
після офіційного оприлюднення
результатів виборів передати в
управління іншій особі належні йому
підприємства та корпоративні права у
порядку, встановленому законом (або
зазначення, що таких немає) є
самостійною вимогою до змісту заяви
про самовисування кандидатом у
депутати.

До діяльності, що не сумісна із
мандатом народного депутата України,
належить не лише підприємницька
діяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 Конституції
України народні депутати України не
можуть мати іншого представницького
мандата, бути на державній службі,
обіймати інші оплачувані посади,
займатися іншою оплачуваною або
підприємницькою діяльністю (крім
викладацької, наукової та творчої
діяльності), входити до складу
керівного органу чи наглядової ради
підприємства або організації, що має на
меті одержання прибутку. Положеннями ч.
3 ст. 78 Конституції України також
передбачено, що вимоги щодо
несумісності депутатського мандата з
іншими видами діяльності
встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
статус народного депутата України»,
яка має назву «Несумісність
депутатського мандата з іншими видами
діяльності», народний депутат не має
права:

- бути членом Кабінету Міністрів
України, керівником центрального
органу виконавчої влади;

- мати інший представницький мандат чи
одночасно бути на державній службі;

- обіймати посаду міського, сільського,
селищного голови;

- займатися будь-якою, крім
депутатської, оплачуваною роботою, за
винятком викладацької, наукової та
творчої діяльності, а також медичної
практики у вільний від виконання
обов'язків народного депутата час;

- залучатись як експерт органами у
кримінальному провадженні, а також
займатися адвокатською діяльністю;

- входити до складу керівництва,
правління чи ради підприємства,
установи, організації, що має на меті
одержання прибутку.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
зазначення ОСОБА_2 у заяві про
самовисування кандидатом у депутати
зобов'язання у разі обрання його
народним депутатом України протягом
місяця після офіційного оприлюднення
результатів виборів передати в
управління іншій особі належні йому
підприємства та корпоративні права в
порядку, встановленому законом - є
виконанням лише частини вимог, що
встановлені п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України».

Проте вимога вказаної норми права щодо
взяття ОСОБА_2 на себе зобов'язання у
разі обрання депутатом припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та законів України
несумісна з мандатом народного
депутата України - залишилася
невиконаною.

Відсутність у заяві ОСОБА_2 про
самовисування посилання на
зобов'язання у разі обрання депутатом
припинити діяльність, яка відповідно
до Конституції України та законів
України несумісна з мандатом народного
депутата України свідчить про її
невідповідність за змістом вимогам п. 1
ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» та є
підставою для висновку про невиконання
позивачем зазначених вимог Закону, що
тягне за собою відмову в його
реєстрації кандидатом у депутати
згідно п. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
вибори народних депутатів України».

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
Центральною виборчою комісією було
правомірно відмовлено в реєстрації
позивача кандидатом в народні депутати
України в одномандатному виборчому
окрузі № 195 та винесено законну і
обґрунтовану постанову від 30 вересня
2014 року № 1376 «Про відмову в реєстрації
кандидатів у народні депутати України
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_2,
ОСОБА_20.» у відповідній частині, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_2 -
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
78 Конституції України, ст.ст. 55, 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», ст. 3 Закону України «Про
статус народного депутата України»,
ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про
Центральну виборчу комісію» та ст.ст. 6,
11, 41, 71, 72, 86, 94, 137, 160, 163, 172, 177, 179 КАС
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Центральної виборчої
комісії про визнання протиправною та
скасування постанови Центральної
виборчої комісії від 30 вересня 2014 року
№ 1376 в частині та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держаного
бюджету України судовий збір у розмірі
73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім)
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у
дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.