Справа № 2а-24/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
Справа № 60049/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В В., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області на
постанову Буського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Бродівському районі Львівської
області про нарахування та виплату
щомісячної державної соціальної
допомоги дитині війни,-

В С Т А Н О В
И В:

19 лютого 2009 року позивач звернувся з
вказаним вище позовом до суду. Просив
визнати дії відповідача
неправомірними, стягнути з відповідача
на його користь недоплачену, щомісячну
державну соціальну допомогу до пенсії,
як дитині війни за період з 01.01.2006 року
включно в подальшому при нарахуванні
пенсії.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково. Визнано дії
відповідача неправомірними та
зобов'язано його провести перерахунок
та виплату пенсії позивачу і підвищити
її на 30% мінімальної пенсії за віком з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач. В
апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що фінансування виплат згідно Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» проводиться із Державного
бюджету України, який затверджується
Верховною Радою України, а не з бюджету
Пенсійного фонду України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України та законодавством України не
врегульоване питання щодо розміру
мінімальної пенсії за віком, оскільки
відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначення
мінімального розміру пенсії за віком
наведене у цій статті застосовується
виключно до розмірів пенсій,
призначених за цим Законом.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Встановлено, що позивач, є дитиною
війни та відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у редакції, що була чинною на
час виникнення спірних правовідносин
та вирішення даного публічно-правового
спору судом, мають право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

Положеннями п.17 ст.77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» було зупинено на 2006 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Відповідно до Закону
України від 19.01.2006р. «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» п.17 ст.77 цього
Закону був виключений, з одночасним
викладенням ст.110 цього Закону в новій
редакції, відповідно до якої пільги
дітям війни, передбачені ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Положення ст.110 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»,
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» на предмет
конституційності не розглядалися, у
встановленому порядку
неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили; також
наведені в них умови для виплати пільг
дітям війни не настали.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції
України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків.

Оскільки чинним законодавством не було
визначено порядку нарахування і
виплати у 2006 році щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а Конституційний Суд
України не приймав рішень щодо
неконституційності Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» (з наступними змінами і
доповненнями) повністю чи в окремих
його частинах, тому колегія дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
щодо виплати підвищення до пенсії за 2006
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України і є
неконституційними положення п.12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни». Частиною 2 ст. 152
Конституції України передбачено, що
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність, тому відмова
позивачу у підвищенні пенсії на 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 09.07.2007 року є
безпідставною, а вимоги позивача в
частині соціальних виплат за 2007 рік, а
саме з 09.07.2007 року є обґрунтованими.

Проте, частиною 2 ст. 99 КАС України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Щодо виплати підвищення до пенсії за 2008
рік, суд зазначає, що ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» була викладена у новій редакції
- дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Проте, Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року ця нова редакція визнана
неконституційною, та втратила чинність
з дня ухвалення, тобто з 22.05.2008 року.
Враховуючи те, що позивач звернулася з
позовом 19.02.2009 року, вимога позивача
щодо виплати підвищення до пенсії за 2008
рік підлягає до задоволення з 22.05.2008
року.

Інформаційним листом ВАСУ від 22.07.2011 р. N
1091/11/13-11 роз'яснено, що після набрання
чинності 19 червня 2011 року Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" що у 2011 році норми і положення
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Законом України від 14.06.2011р. «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011рік»
внесено зміни до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та делеговано КМ
України визначення порядку та розмірів
виплат підвищення до пенсії дітям
війни. Постановою КМ України від
06.07.2011р. № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23.07.2011р., обмежено
виплату спірного підвищення до пенсії
дітям війни до набрання нею законної
сили.

За таких умов виплата спірного
підвищення за період з 22.05.2008р. по
22.07.2011р. повинна здійснюватися в
розмірах, передбачених ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

Одним із порушень норм матеріального
права, на думку апелянта, є те, що
поняття мінімального розміру пенсії за
віком, яке визначене в ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застосовується лише до пенсій
передбачених цим законом.

Однак положення ч. 7 ст. 9 КАС України,
зазначає, що у разі відсутності закону,
що регулює відповідні правовідносини,
суд застосовує закон, що регулює
подібні правовідносини (аналогія
закону), тому поняття мінімальної
пенсії за віком наведене у ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» можна
застосувати для визначення розміру
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення за період з 22.05.2008 року по
22.07.2011 року (згідно позовних вимог), із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат за вказаний період.

З врахуванням викладеного вище, судом
першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Рішення ухвалене не на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи, не
підтверджених тими доказами, які були
наявними у матеріалах справи.

При цьому суд додатково зазначає, що
він не вправі на майбутнє зобов'язати
вчинити певні дії, оскільки невідомо чи
буде порушено право особи, а таким
чином оскаржувана постанова підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 197 ч.1, п.3 ч.1 ст. 198, 202,
ч.2 ст. 205, ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Бродівському районі Львівської
області задовольнити частково,
постанову Бродівського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2011 року
у справі № 2а-24/11 скасувати, та прийняти
нову постанову, якою позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у
Бродівському районі Львівської
області.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Бродівському районі
Львівської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, передбаченої ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011
року з врахуванням ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль