Справа № 826/7218/14
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення адміністративного
10 вересня 2014 року м.
Київ № 826/7218/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Маруліної Л.О., при секретарі судового
засідання Шереметьєвій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доГоловного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській
областіпровизнання протиправним та
скасування наказів, зобов'язання
вчинити певні діїза участю:
позивача ОСОБА_1, представника позивача
представника відповідача: Дорошенка
На підставі ч. 3 ст. 160 КАСУ в судовому
засіданні 10.09.2014 проголошено вступну та
резолютивну частини ухвали. Повний
текст складено і підписано 12.09.2014.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області про:
- визнання протиправним та скасування
наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області від 01.04.2010 №242 в
частині притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності;
- визнання протиправним та скасування
наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області від 19.04.2010 №229 о/с в
частині звільнення позивача з органів
внутрішніх справ України;
- зобов'язання Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області поновити позивача
на роботі на посаді старшого
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Бориспільського міського
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області та зарахувати
трудовий стаж з 21.04.2010.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01.07.2014 відкрито
провадження у справі та призначено
судовий розгляд 08.07.2014.
У судових засіданнях 08.07.2014 та 23.07.2014
позивачем заявлено клопотання про
зупинення провадження у справі в
зв'язку з перебуванням його
представника у відпустці.
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва зупинялось
провадження у справі до 23.07.2014 та 18.08.2014.

В судовому засіданні 18.08.2014 судом
відкладено розгляд справи в зв'язку з
поданим позивачем через канцелярію
суду клопотанням про відкладення
розгляду справи.

У судове засідання, 10.09.2014, прибув
позивач, його представники та
представник відповідача.

Позивач позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Позов вмотивований тим,
що позивача незаконно притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ за фактом порушення
проти нього кримінальної справи,
оскільки сам факт порушення
кримінальної справи не є підставою для
притягнення працівника органів
внутрішніх справ до дисциплінарної
відповідальності до моменту набрання
законної сили судовим рішенням у
кримінальній справі. Як зазначено у
позовній заяві, оскільки провадження у
кримінальній справі відносно позивача
станом на час звернення з даним позовом
до суду не завершене, позивача
незаконно притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ. Крім того у позовній
заяві вказано, що позивачем дотримано
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
місячного строку звернення до
адміністративного суду, оскільки право
на звернення до суду з позовом про
оскарження звільнення виникло у нього
після отримання копії наказу про
звільнення.

В позовній заяві та під час судового
розгляду позивач зазначив, що дізнався
про своє звільнення з органів
внутрішніх справ 04.04.2014 від начальника
Бориспільського МВ ГУ МВС України в
Київській області, коли прибув для
подальшого проходження служби. Проте,
документального підтвердження не
отримав, в зв'язку з чим звернувся з
заявою №465, відповідь на яку отримав
03.05.2014. Тому позивач вважає, що
звернувся до суду у строк, визначений
чинним законодавством.

Відповідач проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, та просив залишити
адміністративний позов без розгляду у
зв'язку із пропущенням позивачем
строку звернення до адміністративного
суду.

Вирішуючи питання щодо необхідності
застосування наслідків пропущення
позивачем строку звернення до
адміністративного суду, визнання
поважними причин пропущення такого
строку, суд виходить з такого.

Як убачається з матеріалів справи,
наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області від 01.04.2010 №242 "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників ОВС
області" за порушення службової
дисципліни, вимог статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, яке
виявилось у вступі у неділові стосунки
з цивільними особами з метою отримання
грошової винагороди, зокрема, до
старшого оперуповноваженого сектора
карного розшуку Бориспільського
міського відділу (з обслуговування
міста Борисполя та Бориспільського
району) ГУМВС України в Київській
області капітана міліції ОСОБА_1
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ за статтею 64, пункт "є"
(за порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області від 19.04.2010 №229 о/с
"По особовому складу" звільнено з
органів внутрішніх справ у запас за
статтею 64, пункт "є" (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ старшого
оперуповноваженого сектора карного
розшуку Бориспільського міського
відділу (з обслуговування міста
Борисполя та Бориспільського району)
ГУМВС України в Київській області
капітана міліції ОСОБА_1 (М-085701), з 21.04.2010.

Відповідно до пункту 15 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
публічна служба - діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 проходив
службу на посаді старшого
оперуповноваженого сектора карного
розшуку Бориспільського міського
відділу (з обслуговування міста
Борисполя та Бориспільського району)
ГУМВС України в Київській області, був
притягнутий наказом Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області від
01.04.2010 №242 "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників ОВС області" до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ та звільнений наказом
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області від 19.04.2010 №229 о/с "По особовому
складу" з органів внутрішніх справ,
спірні відносини пов'язані з
проходженням та звільненням ОСОБА_1 з
публічної служби.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (у редакції, чинній
на час звільнення ОСОБА_1 з публічної
служби) визначалось, що
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами
(частина перша). Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів (частина
друга). Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів (частина третя).

Частиною першою статті 21
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" від 22.02.2006
№3460-IV, встановлено, що дисциплінарне
стягнення може бути оскаржено протягом
трьох місяців з дня ознайомлення з
наказом особи, на яку воно накладено.

Водночас, зі змісту статті 20
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в сукупності
зі статтею 21 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України слід
дійти висновку, що трьохмісячний строк
з дня ознайомлення з наказом про
накладення дисциплінарного стягнення,
стосується випадків оскарження такого
стягнення до старшого прямого
начальника - аж до міністра внутрішніх
справ України, оскарження ж
накладеного дисциплінарного стягнення
до суду має відбуватись в порядку,
встановленому нормами Кодексу
адміністративного судочинства
України. Відтак, до спірних відносин
щодо оскарження наказів про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
про звільнення його з органів
внутрішніх справ слід застосовувати
річний строк звернення до
адміністративного суду.

Як зазначено у позовній заяві, що також
підтвердив під час судового розгляду
позивач, про своє звільнення з органів
внутрішніх справ він дізнався 04.04.2014
від начальника Бориспільського МВ ГУ
МВС України в Київській області, коли
прибув для подальшого проходження
служби. Позивач в судовому засіданні
наполягав, що ним не пропущено строк
звернення до суду, оскільки про своє
звільнення він дізнався тільки 04.04.2014, а
відповідь на своє звернення стосовно
причин звільнення отримав 03.05.2014.

Проте, в судовому засіданні позивачем
повідомлено, що 25.06.2010 стосовно нього
було порушено кримінальну справу за ч.
3 ст. 364, ч. 2 ст. 307 КК України, що також
підтверджується наданою з матеріалів
кримінальної справи №50-5761 копією
постанови про порушення кримінальної
справи та прийняття її до свого
провадження, яку об'єднано в одне
провадження із кримінальною справою
№50-5761.

25.06.2010 винесено постанову про
притягнення ОСОБА_1 як обвинуваченого у
вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст.
364, ч. 2 ст. 307 КК України.

Позивач не заперечував, що він ухилявся
від слідства, тому в зв'язку з не
встановленням місця знаходження
обвинуваченого ОСОБА_1 та його
ухиленням від слідства, 25.06.2010 позивача
було оголошено в розшук.

Позивачем в судовому засіданні 03.09.2014
надано з матеріалів кримінальної
справи №50-5761 копію постанови
Голосіївського районного суду міста
Києва від 17.09.2010 про обрання
обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту, якою
встановлено, що ОСОБА_1 ухилявся від
слідства, перебував у розшуку, не має
постійного місця роботи. Як убачається
зі змісту постанови Голосіївського
районного суду міста Києва від 17.09.2010 в
судовому засіданні був присутній як
позивач так і його захисник ОСОБА_2

Таким чином, про порушення своїх прав
щодо звільнення з органів внутрішніх
справ позивач міг та повинен був
дізнатися 17.09.2010.

Проте щодо причин, з яких позивач не
звертався до суду, ним не зазначено,
оскільки позивач наполягає, що ним
строк звернення до суду не пропущено.

Крім того, представником відповідача
надано до суду інформацію щодо
проходження служби ОСОБА_1 у
Бориспільському МВ ГУ МВС України в
Київській області у період з 19.04.2010 до
25.06.2010, тобто після видання
оскаржуваного наказу, відповідно до
якої ОСОБА_1 до фінансової частини
Бориспільського МВ грошовий атестат не
здавав, в зв'язку з чим грошове
забезпечення йому не нараховувалося та
не виплачувалося; відповідно до
журналу вхідної кореспонденції
Бориспільського МВ за 2010 рік
(інвентарний №1704) ОСОБА_1 документи на
виконання не отримував; відповідно до
журналу вихідної кореспонденції
Бориспільського МВ за 2010 рік
(інвентарний №1726) ОСОБА_1 документи не
створював та не виконував; згідно з
даними книги прийому та здачі
чергування Бориспільського МВ
(інвентарний №1703) ОСОБА_1 на добові
чергування не заступав; дані журналів
реєстрації заяв та повідомлень про
злочини Бориспільського МВ
(інвентарний №1699) свідчать, ОСОБА_1
звернення громадян про злочини, інші
події на виконання не отримував.

Разом з тим, позивачем подано суду
оригінали листків непрацездатності
для огляду, копії з яких долучено до
матеріалів справи, Серія АБС №225523,
видано 23.04.2010 Поліклінікою №3
Святошинського району м. Києва, в якому
зазначено місце роботи позивача МВС
України, дата з якої звільнений від
роботи 23.03.2010 до двадцять сьомого
квітня, з 28.03.2010 до першого квітня, ВКК
02.04.2010, до роботи стати третього квітня.

Листок непрацездатності Серія АБР
№021795, видано 12.04.2010 Поліклінікою №5
Святошинського району міста Києва, в
якому зазначено місце роботи позивача
МВС України, дата з якої звільнений від
роботи 12.04.2010, стати до роботи 24.04.2010.

Однак, надати пояснення, з яких причин
листки непрацездатності не здано до
місця роботи позивач не зміг, проте
наполягав, що після 19.04.2010 перебував на
роботі.

Проте, оскільки судом встановлено, що
позивач дізнався про своє звільнення
17.09.2010, водночас з даним позовом до
адміністративного суду позивач
звернувся 26.05.2014, про що свідчить
відмітка суду про прийняття
адміністративного позову на позовній
заяві, суд дійшов висновку про
пропущення позивачем річного строку
звернення до адміністративного суду.

Також судом встановлено, що відповідно
до постанови Деснянського районного
суду міста Києва 19.03.2014 змінено ОСОБА_1
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою в Київському СІЗО на
підписку про невиїзд, звільнивши його
негайно з-під варти в залі суду.

На думку суду, перебування позивача під
вартою може бути визнано поважною
причиною пропуску строку звернення до
адміністративного суду з 17.09.2010 по
19.03.2014, водночас, як уже зазначалось,
позивач звернувся до суду з даним
позовом лише 26.05.2014, тобто через два
місяці з моменту звільнення його з-під
варти.

Таким чином, позивачем пропущено також
місячний строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
частиною третьою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до суду у справах щодо
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження та звільнення з
публічної служби.

У позовній заяві зазначено, що після
зміни запобіжного заходу на підписку
про невиїзд позивач прибув 04.04.2014 до
Бориспільського МВ ГУМВС України в
Київській області для подальшого
проходження служби, однак дізнався про
своє звільнення з органів внутрішніх
справ. Цього ж дня позивач звернувся до
начальника Бориспільського МВ ГУМВС
України в Київській області із
письмовою заявою з приводу надання
пояснень щодо підстав звільнення. Не
дочекавшись відповіді на заяву позивач
15.04.2014 повторно звернувся до начальника
ГУ МВС України в Київській області із
письмовим запитом щодо надання
інформації про причини звільнення.
Відповідь на своє звернення від 04.04.2014
позивач отримав 03.05.2014.

При цьому, суд не вважає неодноразові
звернення позивача з письмовими
вимогами про надання пояснень щодо
підстав його звільнення поважними
причинами пропуску місячного строку
звернення до адміністративного суду,
оскільки вказані обставини жодним
чином не створювали перешкод позивачу
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав та інтересів у зв'язку
зі звільненням його з публічної служби.

Крім того, за змістом частини другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строк звернення до
суду обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Інших причин, які б свідчили про
поважність пропущення позивачем
місячного строку звернення до
адміністративного суду в позовній
заяві не наведено та не зазначено про
їх існування, оскільки позивач
наполягає, що ним дотримано строку
звернення до суду.

Згідно з частиною другою статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час вирішення
судом питання щодо необхідності
застосування наслідків пропущення
позивачем строку звернення до
адміністративного суду)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (частина перша). Позовна заява
може бути залишена без розгляду як на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи (частина
друга).

Враховуючи викладене, беручи до уваги
наявність у суду повноважень на стадії
судового розгляду справи вирішувати
питання про пропущення позивачем
строків звернення до
адміністративного суду або про
поважність причин пропущення таких
строків, суд дійшов висновку про
наявність підстав для залишення
адміністративного позову без розгляду,
в зв'язку з пропущенням позивачем
строків звернення до
адміністративного суду.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області про визнання протиправним та
скасування наказів, поновлення на
роботі, у зв'язку з пропущенням строків
звернення до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції у порядку та
строки встановлені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Л.О. Маруліна