Справа № 813/2611/14
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.
Справа № 6784/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
у Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
18.06.2014р. по справі № 813/2611/14 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Юнітек" до
державної податкової інспекції у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н
О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Юнітек" (надалі
- ТзОВ "Юнітек", позивач) звернулось до
суду з позовом до державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі - ДПІ у
Жовківському районі, відповідач) в
якому, з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог просить визнати
протиправними і скасувати податкові
повідомлення-рішення № від
09.01.2014р., № від 20.01.2014р., №
від 21.01.2014р., які винесені на підставі
акту перевірки ДПІ у Жовківському
районі № 165/22-10/22356163 від 11.10.2013р.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18.06.2014р. по
справі № 813/2611/14 адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 09.01.2014р., № від 20.01.2014р.
та № від 21.01.2014р. в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на прибуток в сумі 1583,76 грн.,
в тому числі 1399,04 грн. основного платежу
та 184,75 грн. штрафних санкцій. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - державна
податкова інспекція у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області, яка
покликаючись на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до безпідставного
задоволення позовних вимог, просить
оскаржувану постанову суду скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги
посилається на те, що ТзОВ «Юнітек» не
представлено документів, які
підтверджують, що на вищевказаного
нерезидента поширюється дія положення
міжнародного договору «Про уникнення
подвійного оподаткування і
запобігання ухиленню від сплати
податку з доходів». Довідка про
податкову резиденцію ОСОБА_1 від 25.03.2014
року, видана уповноваженим органом
Республіки Польща не може братись
судом до уваги, оскільки не була
предметом перевірки. Крім того, ТзОВ
«Юнітек» не було самостійно здійснено
відповідного нарахування податкових
зобов»язань з ПДВ за результатами
списання товарно-матеріальних
цінностей, що призвело до заниження
податкового зобов»язання.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що за результатами планової виїзної
перевірки ТзОВ "Юнітек" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року
контролюючим органом складено акт від
11.10.2013 року №165/22-10/22356163 та прийнято
податкові повідомлення-рішення від
01.11.2013 року № та №, якими
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств в розмірі 10260789 грн. 30 коп.
та з податку на додану вартість в сумі
29415 грн. 50 коп.

За результатами адміністративного
оскарження рішенням Головного
управлінням Міндоходів у Львівській
області від 09.01.2014р. за №181/10/10-8005/18 дані
податкові повідомлення-рішення були
скасовані та збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на 444
грн., а також збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
іноземних юридичних осіб за основним
платежем на 1399,04 грн. та за штрафними
санкціями згідно з п.127,1 ст.127
Податкового кодексу України в сумі 184,72
грн. та штрафними санкціями відповідно
до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу
України в сумі 340 грн. за неподання
розрахунку (звіту) податкових
зобов'язань нерезидентів за 3,4 квартали
2011 року.

На підставі вказаного рішення
Головного управління Міндоходів у
Львівській області відповідачу
надіслано податкові
повідомлення-рішення № від
09.01.2014р., № від 20.01.2014р., № від
21.01.2014р.

Колегією суддів встановлено, що ТзОВ
"Юнітек" здійснював імпорт послуг
(надання послуг нерезидента по
перевезенню товарів в міжнародному
сполученні) з нерезидентом: ОСОБА_1,
який здійснює господарську діяльність
під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1", Польща.

Відповідно до контракту від 01.09.2010р.
плата за перевезення товару
здійснюється на підставі
рахунків-фактури та у валюті Євро. За
надані нерезидентом послуги ТзОВ
"Юнітек" проведено виплату доходів
нерезиденту з джерелом походження з
України у вигляді фрахту, що
сплачується за договором перевезення
вантажів автомобільним транспортом
протягом періоду, що перевірявся на
загальну суму 2185,00 Євро, що становить
23317,09 грн. по курсу НБУ на день
здійснення виплат.

Згідно з п.160.5 ст.5 Податкового кодексу
України сума фрахту, що сплачується
резидентом нерезиденту за договорами
фрахту, оподатковується за ставкою 6
відсотків у джерела виплати таких
доходів за рахунок цих доходів.

При цьому базою для оподаткування є
базова ставка такого фрахту. Особами,
уповноваженими стягувати цей податок
та вносити його до бюджету, є резидент,
який виплачує такі доходи, незалежно
від того, є він платником цього податку
чи ні, а також є він суб'єктом
спрощеного оподаткування чи ні.

Відповідно до положень Конвенції між
Урядом України та Урядом республіка
Польща про уникнення подвійного
оподаткування доходів і майна та
попередження податкових ухилень, яка
була підписана Україною 12.01.1993р. та
набрала чинності для України з 11.03.1994р.,
податок на прибуток підприємств
включений в перелік податків на які
поширюється ця Конвенція.

Згідно з п.1 ст.8 Конвенції прибутки,
одержані резидентом Договірної
Держави від експлуатації морських,
річкових і повітряних суден, дорожніх
транспортних засобів у міжнародних
перевезеннях будуть оподатковуватись
лише в цій Державі.

Апеляційним судом встановлено те, що
вказаним вище іноземним контрагентом
позивача доходи отримувались за
надання послуг з міжнародного
перевезення вантажів автомобільним
транспортом, відтак оподаткування
таких доходів повинно було відбуватись
з урахуванням положень вказаної
Конвенції.

В матеріалах справи міститься довідка
про податкову резиденцію (а.с.109-110),
відповідно до якої ОСОБА_1 з 17.05.1994р. є
резидентом Польщі та несе повну
податкову відповідальність за
сукупний дохід в рамках Договору між
Республікою Польща та Україною про
уникнення подвійного оподаткування.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що податкове повідомлення-рішення №
від 21.01.2014р. в цій частині є
неправомірним і підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції також
встановлено, що ТзОВ "Юнітек" у січні та
квітні 2011 року подано до податкового
органу уточнюючі розрахунки (№
від 28.01.2011р. та № від 12.04.2011р.)
податкового зобов'язання з ПДВ за
грудень 2010 року шляхом уточнення
різниці та від'ємного значення
звітного податкового періоду, що
підлягає включенню до податкового
кредиту наступного податкового
періоду, на суму двох, не включених
раніше, сум сплаченого податку на
додану вартість згідно з митними
деклараціями (№ 10031 від 20.12.2010р. та № 10156
від 30.12.2010р.) в сумі 19067 грн. та 100826 грн.
відповідно.

Відповідно до п. 1.7 ст.1 Закону України
"Про податок на додану вартість" (надалі
Закон), який діяв станом на грудень 2010
року, податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Підпунктом 3.1.2 п. 3.1 ст. 3 Закону
передбачено, що об'єктом оподаткування
є операції з ввезення товарів (супутніх
послуг) у митному режимі імпорту або
реімпорту згідно з положеннями глав 29 -
30 Митного кодексу України.

Для товарів, які імпортуються на митну
територію України платниками податку,
базою оподаткування є договірна
(контрактна) вартість таких товарів,
але не менша митної вартості,
зазначеної у ввізній митній декларації
з урахуванням витрат на
транспортування, навантаження,
розвантаження, перевантаження та
страхування до пункту перетину митного
кордону України, сплати брокерських,
агентських, комісійних та інших видів
винагород, пов'язаних з імпортом таких
товарів, плати за використання об'єктів
інтелектуальної власності, що належать
до таких товарів, акцизних зборів,
ввізного мита, а також інших податків,
зборів (обов'язкових платежів), за
винятком податку на додану вартість, що
включаються у ціну товарів (робіт,
послуг) згідно з законами України з
питань оподаткування. Визначена
вартість перераховується в українські
гривні за валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діяв на
кінець операційного дня, що передує
дню, в якому товар (товарна партія)
вперше підпадає під режим митного
контролю відповідно до митного
законодавства (п.4.3 Закону).

Згідно з п.п.7.2.7 п.7.2 ст.7 Закону у разі
імпорту товарів на митну територію
України документом, що посвідчує право
на отримання податкового кредиту,
вважається вантажна митна декларація,
оформлена відповідно до вимог
законодавства, яка підтверджує сплату
податку на додану вартість, або
погашений податковий вексель.

Відповідно до п.7.5 ст. 7 вказаного Закону
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг);

Для операцій із імпорту товарів
(супутніх послуг) та по поставці послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати податку по
податкових зобов'язаннях згідно з
підпунктом 7.3.6 цієї статті, тобто дата
подання митної декларації із
зазначенням у ній суми податку, що
підлягає сплаті.

Таким чином, вірними є твердження суду
першої інстанції про те, що позивач мав
право на відображення у складі
податкового кредиту за грудень 2010 року
сум податку на додану вартість,
сплаченого при ввезенні у цей період на
митну територію України
товарно-матеріальних цінностей згідно
з належним чином оформленими
вантажно-митними деклараціями.

Перевіркою також встановлено
порушення позивачем вимог п.189.1 ст. 189,
п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.
Так, ним не було самостійно проведено
нарахування податкових зобов'язань з
ПДВ за результатами списання
товарно-матеріальних цінностей, сума
податку на додану вартість за
придбання яких раніше була відображена
ним у складі податкового кредиту, на
загальну суму 9089,52 грн.

Колегія суддів з цього приводу
зазначає, що згідно з розрахунком
донарахованих сум та фінансових
санкцій (а.с.221) не можливо встановити
суму донарахованого грошового
зобов'язання відповідно до виявлених
перевіркою порушень податкового
законодавства, оскільки містить
розбіжності в сумах основного платежу
та не дає можливості встановити
правильність визначення розміру
штрафної санкції, а також розмежувати
порушення чи період, за які така
санкція застосована.

Оскільки, в даному випадку, не можна
виокремити, ідентифікувати, визначену
податковим повідомленням-рішенням №
від 09.01.2014р. суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та штрафних санкцій (штрафів),
яка визначена контролюючим органом
правомірно, колегія суддів
погоджується з тим, що спірне податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню вцілому.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до переконання про те, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, постанова Львівського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2014 року відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 18.06.2014р. по
справі № 813/2611/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
Р.П. Сеник