Справа № 673/1237/14-а
Суддя: Лукіянець Т. В.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/1237/14-а
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2014 р.

Суддя Деражнянського районного суду
Хмельницької області, Лукіянець Т.В.,
розглянувши в скороченому провадженні
в приміщенні Деражнянського районного
суду Хмельницької області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління соціального
захисту населення Деражнянської
районної державної адімінстрації про
визнання протиправною відмову та
зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до управління
соціального захисту населення
Деражнянської районної державної
адміністрації і просить визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування, призначення та виплати їй
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, а також зобов»язати відповідача
здійснити донарахування та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму за
період з 26 січня 2014 року по 14 серпня 2014
року включно з урахуванням фактично
виплачених сум та надалі виплачувати
таку допомогу у розмірі, що
відповідатиме встановленому
законодавством.

В обґрунтування заявленого позову
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
вона народила дочку ОСОБА_5, а тому
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Вказує, що вона є особою,
застрахованою у системі соціального
загальнообов»язкового державного
соціального страхування і перебуває на
обліку в управлінні соціального
захисту населення Деражнянської
районної державної адміністрації.
Однак, всупереч вимогам ст.43 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування у
зв»язку із тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» щомісячно грошова
допомога по догляду за дитиною їй
виплачується не в повному обсязі.

При розгляді адміністративної
справи, судом, в порядку статті 183-2 ч.1 п.
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, застосовано
скорочене провадження.

У встановлений ухвалою судді
Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 21.08.2014 року
строк відповідачем Управлінням
соціального захисту населення
Деражнянської районної державної
адімінстрації подано заперечення на
адміністративний позов в якому
відповідач зазначив, що проти позову
заперечує, просить відмовити в його
задоволенні.

З урахуванням позицій сторін та
досліджених доказів, перевіривши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має на
утриманні малолітню дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження дочки
позивачка перебуває на обліку в
управлінні соціального захисту
населення Деражнянської районної
державної адміністрації та отримує
допомогу в розмірі 130 грн. на місяць як
особа, застрахована у системі
соціального загальнообов»язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Тобто, Закон України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що
всі види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі -
орган владних повноважень, на якого
чинним законодавством покладений
обов'язок щодо нарахування та виплати
допомоги сім'ям з дітьми до досягнення
нею трирічного віку.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнано недійсними деякі положення ЗУ
«Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» стосовно
внесення змін до деяких законодавчих
актів, але відповідно до зазначеного
Рішення положення п. 23 розділу 2 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» не було
предметом розгляду Конституційного
Суду України, і відповідно
неконституційним не визнавались.

Проте відповідно до прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», Розділ І цього Закону
набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по
31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 «Про
державну допомогу сім»ям з дітьми»
відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч.3 ст. 45 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2010 рік» від
27.04.2010 р., допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання ст. 46 ЗУ «Про державний
бюджет України на 2009 рік», ст. 45 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Також, ані Законом України «Про
державний бюджет України» на 2011-2014
роки, ані іншими законами, не
встановлювалось на 2011-2014 роки інший ніж
у Законі № 2811-ХІІ розмір допомоги, та не
надавалось Кабінету Міністрів України
право визначати розміри такої
допомоги, а дії Законів про бюджет
діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках,
отже відповідач з 26 січня 2014 року,
повинен був керуватися Законом № 2811-
ХІІ, а положення Постанови КМУ № 1751 від
27.12.2001 р. застосовуватися не може,
оскільки воно в частині розміру
допомоги суперечить вищевказаному
закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про державну
допомогу сімям з дітьми» порядок
призначення і виплати державної
допомоги сімям з дітьми та перелік
документів, необхідних для призначення
допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» (Закон № 2240).

Статтею 1 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 2 Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» страховий випадок - подія,
з настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її сім'ї
на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за
цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку має застрахована особа (один із
батьків дитини, усиновитель, баба, дід,
інший родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про:
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд вважає, що оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що з 01 липня 2014 року
на підставі Закону України «Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні» було виключено
розділ IV "Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, яким і передбачалася виплата
позивачці зазначеної допомоги.

Тобто, підстав для виплати ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 01.07.2014
не існує.

Відтак, дії відповідача за період з 1
липня 2014 року вчиненні на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд не може погодитися з твердженням
позивача, щодо порушення відповідачем
ст. 58 Конституції України, оскільки в
розумінні зазначеної норми закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, а тому в даному
випадку суб'єкт владних повноважень
припиняючи нарахування та виплату
зазначеної допомоги з 01.07.2014 не вчинив
будь-яких протиправних дій щодо цього.

З огляду на положення ст. 6 ч.1 КАС
України судом позовні вимоги позивача
щодо зобов»язання відповідача в
подальшому проводити нарахування та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 43 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» задоволенню не підлягають,
оскільки відсутні правові підстави
прийняття рішення відносно прав, які ще
не порушено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.
2 ст. 19, ч. 2 ст. 152 Конституції України, п.
23 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
ч. 3 ст. 46 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2009 рік», ч.3 ст. 45 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2010 рік», ч. 4
ст. 1, ст. 4, ст.5, ч. 1 ст. 15, п. 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» ЗУ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
ст.ст. 1,2,4,5,29,42,43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», абз. 1 п. 22 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001р., Закону
України «Про запобігання фінансової
катастрофи та створення передумов для
економічного зростання в Україні»
ст.ст. 2,6,8,9,11,69,94, 104,122 ч.3,159,160,162,163, 183-2 КАС
України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково

Визнати відмову Управління
соціального захисту населення
Деражнянської районної державної
адміністрації у перерахунку ОСОБА_2
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох років
за період з 26.01.2014 року по 30.06.2014 року,
протиправною.

Зобов"язати Управління соціального
захисту населення Деражнянської
районної державної адміністрації
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 державної допомоги по догляду
за дитиною в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей до 6 років за період
з 26.01.2014 року по 30.06.2014 року, з
урахуванням виплачених сум.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Вінницького
адміністративного апеляційного суду
через Деражнянський районний суд
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови з
одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Суддя: Т. В. Лукіянець