Справа № 803/488/13-а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
№ 876/6332/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представника позивача
Кушнірука А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ківерцівської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
України на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преміум Тракс Луцьк
ЛТД» до Ківерцівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби України про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

05 березня 2013 року позивач - ТзОВ
«Преміум Луцьк ЛТД» звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача - Ківерцівської МДПІ
Волинської області ДПС у якому просив
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 22.02.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що висновки
податкового органу про нікчемність
укладеного із ТзОВ «Форс» правочину,
зроблені в ході проведення
документальної невиїзної перевірки
позивача, не відповідають фактичним
обставинам справи, оскільки факт
здійснення господарських операцій
підтверджується відповідними
первинними документами, зокрема,
наявні податкові та видаткова
накладні, щодо купівлі товару,
банківські виписки про повну оплату
отриманого товару. З огляду на вказані
обставини, позивач зазначає про
реальність і дійсність господарських
операцій, правомірність укладеного
договору, який спрямований на реальне
настання правових наслідків, відтак
відсутність підстав для визнання
правочину нікчемним. За таких обставин
вважає протиправним донарахування
Ківерцівською МДПІ грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість згідно податкового
повідомлення-рішення, що прийняте за
наслідками проведеної перевірки, а
тому просить зазначене рішення
скасувати.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 позов
задоволено повністю.

Із цим судовим рішенням не погодилась
Ківерцівська МДПІ Волинської області
ДПС та подала на неї апеляційну скаргу.
Вважає, що постанова прийнята з
невірним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить її скасувати та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що
відповідачем в ході проведення
перевірки встановлено відсутність
контрагента позивача ТзОВ «Форс» за
місцем знаходження, у яких відсутні
реальні можливості надання послуг
позивачу, а саме відсутність майна,
виробничо-складських приміщень,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, засобів для
транспортування та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
господарських операцій, кількість
працюючих одна особа, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
реального настання результатів
відповідної господарської діяльності,
у ході відпрацювання було встановлено
факти проведення розрахунків з
підприємствами з ознаками фіктивності,
що свідчить про відсутність факту
реального здійснення постачання
товарів та здійснення безтоварних
операцій. Первинні документи для
надання їм юридичної сили і
доказовості повинні бути оформлені
відповідно до встановлених норм та не
порушувати публічний порядок,
встановлений ЗУ «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні». Правочини між позивачем та
ТзОВ «Форс» не створюють відповідних
юридичних наслідків, тому ТзОВ
«Преміум Тракс Луцьк ЛТД», порушивши п.
14.1.181 ст. 14, п. 201.10 ст. 201, п. 198.3 ст. 198 п. 198.2
ст. 198 ПК України завищено податковий
кредит на загальну суму 23334 грн в т. ч. за
вересень 2011 року в сумі 3333 грн, жовтень
2011 в сумі 1667 грн, листопад 2011 року в сумі
16667 грн.

Представник позивача ТзОВ «Преміум
Тракс Луцьк ЛТД» у судовому засіданні
просить апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Ківерцівська МДПІ Волинської області
ДПС у судове засідання прибуття свого
представника не забезпечила, хоча була
належним чином повідомлена про його
дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України, неприбуття представника
відповідача не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника позивача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що
за результатами документальної
невиїзної перевірки ТзОВ «Преміум
Тракс Луцьк ЛТД» з питань
правомірності формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту при
взаєморозрахунках з ТзОВ «Форс»
Ківерцівською МДПІ складено акт №
62/2201/33980587 від 11.02.2013 (а.с. 8-15), яким
встановлено порушення позивачем п.
14.1.181 ст. 14, п. 201.10 ст. 201, п. 198.3 ст. 198, п. 198.2
ст. 198 ПК України, а саме: занижено
податок на додану вартість в сумі 23334
грн, в т.ч. за вересень 2011 року в сумі 3333
грн, за жовтень 2011 року в сумі 1667 грн, за
листопад 2011 року в сумі 1667 грн, за
січень 2012 року в сумі 16667 грн.

На підставі акта перевірки
Ківерцівською МДПІ прийняте податкове
повідомлення-рішення від 22 лютого 2013
року № , яким товариству
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 29167 грн
50 коп. (в тому числі: за основним
платежем - 23334 грн, за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 5833,5
грн) (а.с.16).

Як вбачається з акта перевірки №
62/2201/33980587 від 11.02.2013, податковим органом
встановлено, що позивачем був
укладений із ТзОВ «Форс» договір
купівлі-продажу б/н від 07.09.2011. У січні
2012 року ТзОВ «Преміум Тракс Луцьк ЛТД»
проведено по обліку придбання
товарно-матеріальних цінностей від
ТзОВ «Форс» відповідно до прихідних та
податкових накладних на загальну суму
140000 грн, в тому числі податок на додану
вартість - 23333,33 грн, який включено до
податкового кредиту в деклараціях по
податку на додану вартість за
вересень-листопад 2011 року та січень 2012
року.

Висновок податкового органу про
завищення товариством податкового
кредиту за вересень-листопад 2011 року та
січень 2012 року в загальній сумі 23333,33
грн по господарській операції з
придбання стенду розвал-сходження HUNTER
у ТзОВ «Форс» базується на тому, що
правочин, укладений між позивачем та
вказаним контрагентом-постачальником,
Ківерцівською МДПІ визнаний нікчемним.
На підтвердження своїх доводів
податковий орган зазначає, що
перевіркою ТзОВ «Форс» встановлено
відсутність необхідних умов для
ведення господарської діяльності
через відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу, відсутність трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень та транспортних засобів.
Зазначено, що ТзОВ «Форс» має ознаки
фіктивності, оскільки кількість
працюючих - 1 особа; місцезнаходження не
встановлено; в ході відпрацювання було
встановлено факти проведення
розрахунків з підприємствами з
ознаками фіктивності, що свідчить про
відсутність факту реального
здійснення постачання товарів та
здійснення безтоварних операцій.
Сплачені позивачем суми ПДВ на
підставі вказаного вище договору
віднесено до складу податкового
кредиту.

Суд першої інстанції задовольняючи
адміністративний позов виходив з того,
що факт надання послуг з технічного
обслуговування автомобілів, зокрема,
щодо регулювання сходження, та
використання придбаного стенду
розвал-сходження у власній
господарській діяльності
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні актами виконаних
робіт, платіжними дорученнями та
фотографіями СТО, виписаними
податковими та видатковими накладними,
платіжними дорученнями на оплату
придбаного товару, а тому висновок
відповідача щодо заниження позивачем
податку на додану вартість є
необґрунтованим та не в повній мірі
дослідженим.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, з огляду на
таке.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

У п. 198.2 цієї ж статті ПК України
зазначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається, зокрема дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 201.1. ст. 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну.

За змістом п. 201.8 ст. 201 ПК України, право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що податкова накладна підписується
уповноваженою платником особою та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
Інакше не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено перевіркою, між ТзОВ
«Форс» та ТзОВ «Преміум Тракс Луцьк
ЛТД» укладено договір купівлі-продажу
б/н від 07.09.2011 на поставку обладнання, а
саме стенду розвал-сходження Hunter
PA130E/DSP506TXF, загальна вартість якого
становить 140000 грн.

Договір скріплено печатками
підприємств та підписано посадовими
особами: директором ТзОВ «Форс» -
ОСОБА_6 та директором ТзОВ «Преміум
Тракс Луцьк ЛТД» - ОСОБА_7 (а.с.19-20).

На підтвердження виконання цього
договору, позивачем до справи долучено
податкові та видаткові накладні,
платіжні доручення, акти виконаних
робіт, фотографії СТО,
товарно-транспортну накладну, а також
договір оренди № 1-о нерухомого майна
укладеного 23.08.2007 позивачем із
підприємцем ОСОБА_8, щодо оренди в
АДРЕСА_1 адміністративного будинку,
загальною площею 383,2 кв.м, та корпус
технічного обслуговування
автомобілів, загальною площею 721,2 кв.м,
як для використання в господарській
діяльності товариства, термін дії
якого до 31.12.2009. На момент господарських
операцій з ТзОВ «Форс» договір про
продовження дії оренди відсутній у
матеріалах справи.

Із акта перевірки № 706/3-22-80 від 16.10.2012,
складеного ДПІ у Голосіївському районі
м. Києва ДПС «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Форс», щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків відомостей за період з 01.08.2011
по 31.08.2012, вбачається, що у періоді, за
який проводилась зустрічна звірка,
відповідальними за
фінансово-господарську діяльність
підприємства були директор ОСОБА_9 та
головний бухгалтер ОСОБА_10 Також, з
акту вбачається, що засновниками цього
товариства є ТзОВ «Русмедіаком»,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6, останнім і
підписано договір купівлі-продажу
(а.с.87-89).

Однак, як вбачається з податкових
накладних виписаних ТзОВ «Форс», і які
стали підставою для формування
позивачем податкового кредиту, такі
від імені товариства підписані ОСОБА_13
та підписи на яких явно візуально
різняться, а також відсутні у
матеріалах справи докази, що ця особа
уповноважена платником на їх
підписання (а.с. 49-57).

З наведеного, суд апеляційної
інстанції вважає, що виписані
податкові накладні не можна вважати
належно оформленими та підписаними
повноважною особою звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції у справі, що розглядається,
про протиправність донарахування
позивачу податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, який
зроблений з посиланням на те, що сама
лише наявність у ТзОВ «Преміум Тракс
Луцьк ЛТД» податкових накладних,
виписаних від імені його контрагента
ТзОВ «Форс», є достатньою підставою для
включення сум ПДВ до податкового
кредиту, не ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Ці висновки суду узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України з відповідного питання,
висловленою зокрема у постанові цього
Суду від 05.03.2012 року № 21-421а11.

З огляду на встановлене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
висновки відповідача, викладені в акті
позапланової перевірки ТзОВ «Преміум
Тракс Луцьк ЛТД», про завищення
останнім суми податкового кредиту за
вересень 2011 року в сумі 3333 грн, за
жовтень 2011 року в сумі 1667 грн, за
листопад 2011 року в сумі 1667 грн, за
січень 2012 року в сумі 16667 грн та, як
наслідок, заниження ПДВ в загальній
сумі 23334 грн є правильними, а тому
прийняте за наслідками проведеної
перевірки податкове
повідомлення-рішення Ківерцівської
МДПІ від 22 лютого 2013 року №
протиправним визнати не можна.

З вищенаведеного, судом першої
інстанції неповно з'ясовано усі
обставини, які мають значення для
справи, а справу вирішено з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до безпідставного задоволення
позовних вимог.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що оскаржувану постанову слід
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Ківерцівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби України -
задовольнити повністю.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року у справі № 803/488/13-а - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преміум Тракс Луцьк
ЛТД» - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з
дня складання її у повному обсязі може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 26.09.2014.