Справа № 806/3197/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Житомир справа №
806/3197/14

категорія 11.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Шимонович Р.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до прокурора
Коростенської міжрайонної прокуратури
Слобожанюк Олени Миколаївни про
визнання незаконною бездіяльність та
зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
прокурора Коростенської міжрайонної
прокуратури Слобожанюк Олени
Миколаївни, у якому просив: визнати
нечинним рішення відповідача щодо
направлення його скарги на розгляд
виконавчого комітету Коростенської
міської ради; зобов'язати відповідача
провести розгляд його скарги;
встановити компетенцію (повноважність)
відповідача щодо розгляду його скарги.
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що у березні 2014 року
звернувся до Коростенської
міжрайонної прокуратури зі скаргою на
незаконні дії та рішення КВЖРЕП № 3 та
виконавчого комітету Коростенської
міської ради, яка останнім була
передана на розгляд виконавчого
комітету Коростенської міської ради.
Вважає, що відповідачем не розглянута
його скарга, чим порушено приписи
Конституції України, Законів України
"Про звернення громадян", "Про
прокуратуру".

Позивач в судове засідання не прибув,
надав до суду клопотання про розгляд
справи без його участі.

Відповідач надала заяву про розгляд
справи в порядку письмового
провадження. Також подала до суду
письмові заперечення проти позову, у
яких просила відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження, відповідно до частини 6
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про безпідставність
позовних вимог з огляду на наступне.

Так, у березні 2014 року позивач
звернувся до Коростенської
міжрайонної прокуратури із скаргою, у
якій просив перевірити законність
рішення КВЖРЕП №3 про відмову в видачі
йому довідок, порушення житлових прав
членів його сім'ї, законність рішення
Коростенської міської ради № 500 від
02.09.2009 р. та скасувати дані рішення як
незаконні (а.с. 21).

Листом від 26 березня 2014 р. Коростенська
міжрайонна прокуратура Житомирської
області повідомила позивача про те, що
його звернення спрямоване на розгляд
до виконавчого комітету Коростенської
міської ради, оскільки статтею 7 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", статтею 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що до відання виконавчого
комітету віднесено здіснення контролю
за дотриманням законодавства щодо
захисту прав споживачів у сфері
житлово-комунальних послуг. Також,
роз'яснено, що вирішення вказаних у
зверненні питань відноситься до
компетенції суду (а.с. 36-37)

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про звернення громадян",
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно із приписами статті 3 Закону
України "Про звернення громадян", під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян
із проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним
законодавством їх прав та інтересів
або повідомлення про порушення чинного
законодавства чи недоліки в діяльності
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, народних
депутатів України, депутатів місцевих
рад, посадових осіб, а також
висловлення думки щодо поліпшення їх
діяльності. Клопотання - письмове
звернення з проханням про визнання за
особою відповідного статусу, прав чи
свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про прокуратуру", діяльність органів
прокуратури спрямована на всемірне
утвердження верховенства закону,
зміцнення правопорядку і має своїм
завданням захист від неправомірних
посягань:

1) закріплених Конституцією України
незалежності республіки, суспільного
та державного ладу, політичної та
економічної системи, прав національних
груп і територіальних утворень;

2) гарантованих Конституцією, іншими
законами України та міжнародними
правовими актами
соціально-економічних, політичних,
особистих прав і свобод людини та
громадянина;

3) основ демократичного устрою
державної влади, правового статусу
місцевих Рад, органів самоорганізації
населення.

Прокуратура України становить єдину
систему, на яку відповідно до
Конституції України та цього Закону
покладаються такі функції:

1) підтримання державного
обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при
виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

На прокуратуру не може покладатися
виконання функцій, не передбачених
Конституцією України і цим Законом
(стаття 5 Закону України "Про
прокуратуру").

Частиною 1 статті 12 закону України "Про
прокуратуру" визначено, що прокурор
розглядає заяви і скарги про порушення
прав громадян та юридичних осіб, крім
скарг, розгляд яких віднесено до
компетенції суду.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про прокуратуру", предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є:
1) відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам;
2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Відомчим документом, який конкретизує
порядок і організацію звернень в
органах прокуратури та прийнятий для
забезпечення виконання, зокрема,
Конституції України та Закону України
"Про звернення громадян" є Інструкція
"Про організацію роботи з розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України"
( далі -Інструкція), затверджена наказом
Генерального прокурора України від 21
червня 2011 р. №9гн.

Суд вважає, що відповідач, скеровуючи
звернення ОСОБА_1, діяв у відповідності
вимог п. 3.2 Інструкції, яким
передбачено, що по кожному зверненню в
прокуратурах усіх рівнів може бути
виконана одна з таких дій: прийнято до
розгляду; передано на вирішення до
підпорядкованої прокуратури;
направлено до іншого відомства;
долучено до скарги, що раніше надійшла,
або до матеріалів кримінальної справи,
з огляду на наступне.

Зі змісту скарги видно, що позивач
вважає незаконними дії ВКЖРЕП № 3 м.
Коростеня щодо відмови у видачі йому
довідок, які необхідні для
приватизації його помешкання.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначені Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".

Згідно із статтею 3 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", предметом
регулювання цього Закону є
правовідносини, що виникають між
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.
Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, власники, виробники,
виконавці та споживачі
житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті
7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
здійснення контролю за дотриманням
законодавства щодо захисту прав
споживачів у сфері житлово-комунальних
послуг.

У свою чергу, частиною 3 статті 7 Закону
України "Про звернення громадян"
визначено, якщо питання, порушені в
одержаному органом державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно в
термін не більше п'яти днів
пересилається ними за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Встановивши, що у своїй скарзі ОСОБА_1
вважає неправомірним рішення ВКЖРЕП
щодо відмови у видачі довідок,
відповідач правомірно скерував скаргу
останнього на розгляд до виконавчого
комітету Коростенської міської ради,
до повноважень якого належить
здійснення контролю за дотриманням
законодавства щодо захисту прав
споживачів у сфері житлово-комунальних
послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що
дії відповідача відповідають вимогам
Конституції України, Закону України
"Про прокуратуру" та Закону України "Про
звернення громадян".

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що дії відповідача не
суперечать вимогам Конституції
України, Закону України "Про звернення
громадян", Закону України "Про
прокуратуру" та частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому позовні вимоги є
безпідставними.

Детально вивчивши обставини, що стали
підставою для звернення позивача із
скаргою до відповідача, суд вважає за
необхідне роз'яснити ОСОБА_1, що
належним способом захисту своїх
порушених прав з боку ВКЖРЕП № 3 м.
Коростень, виконавчого комітету
Коростенської міської ради, може бути
звернення до Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області із позовною заявою про
визнання протиправними
дій/бездіяльності ВКЖРЕП № 3 м.
Коростень, рішення виконавчого
комітету Коростенської міської ради та
зобов'язання видати довідку.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 є не
обґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович