Справа № 623/2062/14-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.Справа № 623/2062/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області на постанову
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 12.08.2014р. по
справі № 623/2062/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області (далі -
відповідач) в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії
відповідача у призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах за списком №1
у відповідності до ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача зарахувати до
стажу, що дає право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах,
періоди роботи з 01.02.1988 року по 31.10.2000
року на посаді терміста у бригаді
термістів та призначити пенсію на
пільгових умовах за Списком №1, згідно
зі ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з моменту виникнення
права на пенсію, тобто з 18.06.2013 року;

- зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити суми пенсії з моменту
виникнення права на пенсію, тобто з
18.06.2013 року.

Постановою Ізюмського районного суду
від 12.08.2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії
відповідача, щодо не включення стажу,
що дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах за списком №
1 у відповідності до ст. 13 ЗУ « Про
пенсійне забезпечення» період роботи з
01.02.1988 року по 31.10.2000 року на посаді
терміста у бригаді термістів.

Включено в пільговий стаж, що дає право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 1 у
відповідності до ст. 13 Закону України «
Про пенсійне забезпечення» період з
01.02.1988 року по 31.10.2000 року на
посаді терміста в бригаді термістів
позивача.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права
просив скасувати постанову Ізюмського
районного суду від 12.08.2014 року та ухвали
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що згідно записів трудової
книжки відповідача його загальний
страховий стаж складає 31 рік 8 місяців 27
днів, в тому числі пільговий стаж з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу за списком № 1 12 років та 19 днів.

Листом від 06.06.2014 року № 113/Б-14
відповідач відмовив позивачу у
призначенні пенсії за віком по списку
№ 1 на пільгових умовах, у зв'язку з
відсутністю пільгового стажу, оскільки
за результатами перевірки
відповідачем первинних документів ВАТ
«Ізюмський тепловозоремонтний завод»
час роботи в особливо шкідливих, особо
важких умовах праці з 01.02.1988 року по
31.10.2000 року не підтвердився.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходив з приписів Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року за № 637.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції на
підставі наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне
забезпечення» гарантує соціальну
захищеність пенсіонерів шляхом
встановлення пенсій на рівні,
орієнтованому на прожитковий
мінімум, а також регулярного перегляду
їх розмірів у зв'язку із збільшенням
розміру мінімального споживчого
бюджету і підвищенням ефективності
економіки республіки.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено
Порядок підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній ( далі -
Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів за місцем роботи, служби,
навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 17 Порядку за відсутності
документів про наявний стаж роботи та
неможливості їх одержання у зв'язку з
воєнними діями, стихійним лихом,
аваріями, катастрофами або іншими
надзвичайними ситуаціями стаж роботи,
який дає право на пенсію,
встановлюється на підставі показань
не менше двох свідків, які б знали
заявника по спільній з ним роботі на
одному підприємстві, в установі,
організації (в тому числі колгоспі)
або в одній системі.

Відповідно до п.20 Порядку у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визнають право
на пенсію на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнені довідки
підприємств, установ, організацій, або
їх правонаступників.

У довідці має бути зазначені період
роботи, що зараховується до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконаної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, куди включається
цей період роботи і первинні документи
на час виконання роботи, на підставі
яких видана зазначена довідка.

Отже, уточнююча довідка надається
підприємством у разі відсутності в
трудові книжці відомостей про стаж
роботи, що визнають право на пенсію на
пільгових умовах, яка підтверджує саме
спеціальний стаж роботи та її характер,
а не право особи на пільгову пенсію.

Ця довідка призначена для подальшого
її надання особою, що оформляє пенсію,
відповідним органом Пенсійного фону
України, який в свою чергу визначають
наявність підстав і права особи на
пенсію на пільгових умовах.

Згідно довідки № 109/67 від 27.05.2013 року ВАТ
« Ізюмський тепловозоремонтний завод»
в період з 01.02.1998 року по 08.11.2003 року
виконував термічну обробку та
гартування деталей за професією
термісти, зайняті біля печей на гарячих
роботах, що передбачена списком № 1.

Крім того, в матеріалах справи
міститься довідка № 109/11 від 11.02.2014 року
керуючого санацією ВАТ « Ізюмський
тепловозоремонтний завод» з якої
вбачається, що уточнюючу довідку про
призначення пільгової пенсії за віком
по списку № 1 № 109/108 від 21.08.2013 року слід
вважати недійсною, оскільки період з
01.02.1988 року по 31.10.2000 року посаду
терміста на печах не вбачається
можливості підтвердити первинними
документами, видана нова довідка №
109/108к від 23.10.2013 року на пільгову посаду
терміста, займаного біля печей.

Разом з тим як вбачається з матеріалах
справи допитані в судовому засіданні
виконуючий обов'язки начальника
інструментального цеху ВАТ « Ізюмський
тепловозоремонтний завод» ОСОБА_2 і
майстер цеху ОСОБА_3 підтвердили, що
позивач по справі в період з
01.02.1988 року по 31.10.2000 року працював
термістом на печах, при цьому як за
вказаний період, так і до вказаного
періоду в нього не змінювались не
місце роботи, ні характер виконуваної
роботи.

Колегія суддів вважає, що матеріалами
справи підтверджується пільговий стаж
роботи позивача по справі на посаді
терміста в бригаді термістів, що дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 1 у
відповідності до ст. 13 Закону України «
Про пенсійне забезпечення» період
роботи з 01.02.1988 року по 31.10.2000 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
позовних вимог в частині визнання
неправомірними дії відповідача щодо не
включення стажу, що дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 1 у
відповідності до ст. 13 ЗУ « Про пенсійне
забезпечення» період роботи з 01.02.1988
року по 31.10.2000 року на посаді терміста у
бригаді термістів та включення в
пільговий стаж, що дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 1 у
відповідності до ст. 13 Закону України «
Про пенсійне забезпечення» період з
01.02.1988 року по 31.10.2000 року на посаді
терміста в бригаді термістів позивача.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 12.08.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача по справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 12.08.2014р. по
справі № 623/2062/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.