Справа № 826/12800/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., при секретарі судового
засідання Голубничої О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" до Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві про визнання
протиправними та скасування постанов
за участю представників сторін:
від позивача Майданович Д.В.,
від відповідача Бучко В.В.,
Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» (далі - позивач, ДП «НАЕК
«Енергоатом») звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
() про визнання протиправними та
скасування постанов від 14.08.2014 за ВП
№40482608, ВП №40482518, ВП №40482470, ВП №40482439, ВП
№40482557 про стягнення з боржника
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору винесені
протиправно, оскільки між позивачем та
стягувачем ВАТ «УкрГідроЕнерго»
підписано акт про погашення
заборгованості та відповідачем на
заяву стягувача ВАТ «УкрГідроЕнерго»
винесено постанови про повернення
виконавчих документів. Позивач вважає
безпідставно винесені постанови про
стягнення виконавчого збору, оскільки
відповідачем не було розпочате
примусове виконання рішень та дії по
стягненню не проводились, а отже
винесення оскаржуваних постанов є
порушенням ст.27 та ст.28 Закону України
«Про виконавче провадження».
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні
зазначив, що державним виконавцем
здійснено ряд заходів по стягненню за
виконавчими написами нотаріуса від
14.12.2005 №1-9337, №1-9338, №1-9308, №1-9301, №1-9312. У
зв'язку з невиконанням вимог
державного виконавця 14.08.2014 винесено
постанови про стягнення виконавчого
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд виходить з
16.02.2006 року відкрито виконавчі
провадження за виконавчими написами
нотаріуса від 14.12.2005 №1-9337, №1-9338, №1-9308,
№1-9301, №1-9312.
Державним виконавцем 18.10.2013
приєднано виконавчі провадження
№40482470, №40482518, №40482439, №40482608 та №40482557 до
зведеного виконавчого провадження
№39832110.
Постановою від 03.02.2014 на виконання
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16.07.2013 по справі
провадження №39832110.
Крім цього, вимогою державного
виконавця від 03.02.2014 зобов'язано ДП
«НАЕК «Енергоатом» в семиденний строк
з моменту отримання даної вимоги
надати підтверджуючі документи, що ДП
«НАЕК «Енергоатом» є учасником реєстру
паливо-енергетичного комплексу, що
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємства паливно-енергетичного
У зв'язку з ненаданням на вказану
вимогу державного виконавця
відомостей відповідачем 27.02.2014
поновлено виконавче провадження з
примусового виконання зведеного
виконавчого провадження №39832110 про
стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом»
Згідно із заявою стягувача ПАТ
«Укргідроенерго» державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого документа від 14.08.2014.
Крім цього, 14.08.2014 винесено постанови
про стягнення з боржника виконавчого
Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва не
погоджується з доводами ОСОБА_3,
виходячи з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини другої ст. 4
Закону України "Про державну виконавчу
службу" від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21 квітня 1999
р. № 606-XIV (далі - Закон 606-XIV) - виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 11 Закону 606-XIV передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Стягнення виконавчого збору
здійснюється у порядку, визначеному ст.
28 Закону 606-XIV.

При цьому, відповідно до положень
пунктів 3.7.1, 3.7.2 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5, постанова про
стягнення виконавчого збору
виноситься при першому надходженні
виконавчого документа державному
виконавцю на наступний день після
завершення строку, наданого боржнику
для самостійного виконання рішення. У
постанові про стягнення виконавчого
збору визначається розмір виконавчого
збору, що підлягає стягненню,
зазначений у частині першій статті 28
Закону. Примусове стягнення
виконавчого збору здійснюється
відповідно до вимог Закону. Якщо
рішення про стягнення коштів було
виконано боржником частково до початку
його примусового виконання, виконавчий
збір стягується з суми, яка не була
сплачена боржником самостійно.

Частиною першою ст. 28 Закону № 606-XIV
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 28 Закону № 606-XIV
виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті
28 Закону № 606-XIV постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю. При
наступних пред'явленнях до виконання
виконавчого документа державному
виконавцеві виконавчий збір
стягується в частині, що не була
стягнута при попередньому виконанні.
Розмір фактично стягнутого з боржника
виконавчого збору державний
виконавець зазначає у виконавчому
документі.

У разі закінчення виконавчого
провадження у зв'язку із скасуванням
рішення, що підлягало виконанню на
основі виконавчого документа,
виконавчий збір повертається
боржникові ( ч. 6 ст. 28 Закону № 606-XIV).

Частиною сьомою ст. 28 Закону № 606-XIV
передбачено, що у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру та в
разі закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий
збір не стягнуто, державний виконавець
не пізніше наступного робочого дня
після завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем на підставі виконавчого
напису винесено постанови про
відкриття виконавчого провадження, за
якими виконувались дії по примусовому
стягненню заборгованості, окрім цього
було винесено вимогу державного
виконавця для надання відомостей у
встановлений строк, яка була
проігнорована позивачем.

До того ж суд звертає увагу, що
стягнення виконавчого збору було одним
із пунктів постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Окрім цього, суд звертає увагу, що про
стягнення виконавчого збору від 14
серпня 2014 року була відокремлено в
окремі провадження відповідачем у
зв'язку з поверненням виконавчих
документів за письмовою заявою ВАТ
«Укргідроенерго».

Таким чином, враховуючи, що виконавчий
документ стягувачу повернуто на стадії
примусового виконання, а також те, що
позивачем упродовж встановленого
строку з дня отримання постанов про
відкриття виконавчого провадження
добровільно борг не сплачено,
відповідачем правомірно винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору від 14.08.2014 року.

Отже, відповідач діяв у спосіб та в
межах, передбачених нормами чинного
законодавства України, а тому підстав
для скасування постанов про стягнення
виконавчого збору від 14.08.2014 року та
зобов'язання Відділ державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві утриматися від прийняття
постанов про стягнення виконавчого
збору із ДП «НАЕК «Енергоатом» в межах
зведеного виконавчого провадження, у
суду немає.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими, у
зв'язку із чим в задоволені
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову ДП «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
- відмовити повністю.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 24 вересня 2014 року.

Постанову у повному обсязі складено 26
вересня 2014 року.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
О.А. Соколова