Справа № 816/3033/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року м.
ПолтаваСправа №816/3033/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

представника позивача - Дмитренко А.М.,

представника відповідача - Тур Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Транснаціональна
фінансово-промислова нафтова компанія
"Укртатнафта" до Південної митниці
Міністерства доходів та зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Транснаціональна
фінансово-промислова нафтова компанія
"Укртатнафта" звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Південної митниці
Міністерства доходів та зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 05 липня 2014
року №500040403/2014/000012/2.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що відповідач
порушив права та інтереси позивача у
сфері публічно-правових відносин через
безпідставне коригування митної
вартості товару. Позивач не
погоджується з висновками митниці,
вважає їх необґрунтованими та такими,
що порушують вимоги чинного
законодавства, оскільки, Південна
митниця безпідставно здійснила
самостійне визначення митної вартості
товарів за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів, які ввозилися
позивачем на територію України.
Зазначає, що на підтвердження
заявленої декларантом митної вартості
товарів позивачем були надані всі
необхідні документи, які
підтверджували ціни на товар, що ним
ввозилися, відповідно до яких
заявником і була визначена митна
вартість товару. Однак, митна вартість
була визначена відповідачем не за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, а у інший спосіб, за ціною
угоди щодо подібних (аналогічних)
товарів.

Вважає, що оскаржуване рішення із
застосуванням методу за ціною угоди
щодо подібних (аналогічних) товарів є
протиправним, оскільки було прийняте з
порушенням визначеного законом
порядку, без дотримання основних
принципів митного регулювання:
законності, додержання прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичних та юридичних осіб.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

У своїх письмових запереченнях
відповідач зазначав, що митний орган
відповідно до положень статей 54, 336, 337
Митного кодексу України здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів та має право
упевнитись в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданих для цілей
визначення митної вартості. При
здійсненні перевірки наданих до
митного оформлення документів були
виявлені наступні розбіжності, наявні
ознаки підробки, зокрема:

1) у поданих документах, а саме:
інвойсі від 16 червня 2014 року №14-06-25 та
зовнішньоекономічному договорі від 30
травня 2014 року №ІІКТ/СЕ05-2014 наявні
різні зразки печаток та підписів
іноземного контрактоутримувача. Такі
відмінності викликали сумніви щодо їх
автентичності;

2) відомості про оплату за товар,
вказані у контракті, відрізняються від
умов оплати, вказаних у додатках до
контракту та інвойсі, відсутня
інформація про здійснення остаточної
повної оплати.

За результатом проведених
консультацій між митним органом та
декларантом, обрано метод визначення
митної вартості за ціною угоди щодо
подібних (аналогічних) товарів, про що
свідчать відповідні записи на
декларації митної вартості та у
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості.

Декларант не скористався наданим
йому частиною сьомою статті 55 Митного
кодексу України правом здійснити митне
оформлення товару зі сплатою митних
платежів за митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом, та
забезпечити сплату різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу,
та здійснив митне оформлення товару за
МД від 05 липня 2014 року №500040403/2014/004009 за
погодженою митною вартістю товару у
відповідності з положеннями частини
другої статті 52 Митного кодексу
України у розмірі 0,827дол. США за
кілограм нетто та самостійно обрав
метод визначення товару за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів.

Таким чином, відповідач вважає, що
правомірність дій Південної митниці
Міндоходів підтверджується
нормативно-правовими актами з питань
державної митної справи та наявною
судовою практикою та просить суд у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 05 липня 2014
року декларантом Товариства з
обмеженою відповідальністю "РЕГІОН",
одержувач ПАТ "Укртатнафта" до митного
оформлення був заявлений товар
"ациклічні насичені моноспирти:
метанол (метиловий спирт) із вмістом
основної речовини - 99,99%, CAS № 67-56-1,
країна виробник - Нідерланди, вага 1000000
кг або 1000 метричних тон, вартість 355 000
євро" за МД №500040403/2014/004007 (електронне
декларування) /а.с. 99-100/.

Для підтвердження заявленої
митної вартості товару відповідно до
методу визначення митної вартості №1
позивачем були надані документи:
електронну декларацію №500040403/2014/004007
від 05 липня 2014 року, картку обліку
особи, яка здійснює операції з товарами
№806/2012/0000155 від 17 жовтня 2012 року, -
коносамент від 14 червня 2014 року №01,
вантажну відомість від 14 червня 2014
року, заява (акредитив) №0606/7/1775/ІМ,
інвойс від 16 червня 2014 року №14-06-25,
контракт №UKT/CEOS-2014 від 30 травня 2014 року
з додатками, договір доручення щодо
митного оформлення товарів від 01
вересня 2011 року, сертифікат походження
метанолу Sl688 від 20 червня 2014 року,
сертифікат якості №SCL-1583005.01.A від 12
червня 2014 року.

Митна вартість товару
встановлювалась позивачем у митній
декларації за основним методом
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту), щодо товарів які
імпортуються.

На етапі проведення перевірки,
правильності визначення митної
вартості товарів, з урахуванням
поданих до митного оформлення
документів, перевірки цінової
інформації, яка міститься у
Центральній базі даних ДМСУ,
консультації з декларантом, декларанту
було запропоновано подання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів:
виписку з бухгалтерської документації;
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару, які
відповідають опису (артикулам) товарів,
заявлених до митного оформлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировими. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

05 липня 2014 року записом на ДМВ
декларант повідомив про неможливість
подання витребуваних документів.

З метою забезпечення повноти
оподаткування зазначеного товару було
проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ
та встановлено, що рівень митної
вартості подібних (аналогічних)
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, є більшим - МД від 25 червня 2014
року №110010000/2014/003477 (метанол) - 0,827 дол.
США за кілограм нетто, ніж рівень
митної вартості, який було заявлено
декларантом згідно інвойсу - 0,484 дол.
США (0,355 євро) за кілограм нетто.

За результатом проведених
консультацій між митним органом та
декларантом, обрано метод визначення
митної вартості за ціною угоди щодо
подібних (аналогічних) товарів, про що
свідчать відповідні записи на
декларації митної вартості та у
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості.

05 липня 2014 року за результатами
отриманих від позивача документів та
цінової інформації, отриманої з ЄАІС
ДМСУ Південною митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару №500040403/2014/000012/2 /а.с 103/,
згідно з яким вартість задекларованого
товару митний орган визначив за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів.

Однак, позивач не погоджується з
рішенням про коригування митної
вартості від 21 січня 2013 року
№806000006/2013/000001/1 та оскаржив його до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному
рішенню про коригування митної
вартості від 05 липня 2014 року
№500040403/2014/000012/2, суд виходить з
наступного.

Відносини з приводу митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, справлянням митних платежів
регулюються положеннями Митного
кодексу України від 13 березня 2012 року
№4495-VІ, який набув чинності з 01 червня
2012 року, а також положеннями
Податкового кодексу України та інших
законів України з питань
оподаткування.

Відповідно до пункту 24 частини
першої статті 4 Митного кодексу
України, митний контроль - сукупність
заходів, що здійснюються з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Згідно пункту 1 частини першої
статті 336 Митного кодексу України,
митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
митних органів шляхом перевірки
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
надаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України.

Відповідно до частини першої
статті 248 Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання органу доходів і зборів
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення, а в разі електронного
декларування - з моменту отримання
органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Частиною першою статті 257 Митного
кодексу України визначено, що
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. При застосуванні
письмової форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Згідно частини восьмої наведеної
статті Митного кодексу України митне
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
здійснюється органами доходів і зборів
на підставі митної декларації, до якої
декларантом залежно від митних
формальностей, установлених цим
Кодексом для митних режимів, та
заявленої мети переміщення вносяться
такі відомості, у тому числі у вигляді
кодів:1) заявлений митний режим, тип
декларації та відомості про
особливості переміщення; 2) відомості
про декларанта, уповноважену особу, яка
склала декларацію, відправника,
одержувача, перевізника товарів і
сторони зовнішньоекономічного
договору (контракту) або іншого
документа, що використовується в
міжнародній практиці замість договору
(контракту), а в разі якщо
зовнішньоекономічний договір
(контракт) укладено на підставі
посередницького договору, - також про
іншу, крім сторони
зовнішньоекономічного договору
(контракту), сторону такого
посередницького договору; 3) відомості
про найменування країн відправлення та
призначення; 4) відомості про
транспортні засоби комерційного
призначення, що використовуються для
міжнародного перевезення товарів
та/або їх перевезення митною
територією України під митним
контролем, та контейнери; 5) відомості
про товари: а) найменування; б)
звичайний торговельний опис, що дає
змогу ідентифікувати та класифікувати
товар; в) торговельна марка та виробник
товарів (за наявності у
товаросупровідних та комерційних
документах); г) код товару згідно з УКТ
ЗЕД; ґ) найменування країни походження
товарів (за наявності); д) опис упаковки
(кількість, вид); е) кількість у
кілограмах (вага брутто та вага нетто)
та інших одиницях виміру; є) фактурна
вартість товарів; ж) митна вартість
товарів та метод її визначення; з)
відомості про уповноважені банки
декларанта; и) статистична вартість
товарів; 6) відомості про нарахування
митних та інших платежів, а також про
застосування заходів гарантування їх
сплати: а) ставки митних платежів; б)
застосування пільг зі сплати митних
платежів; в) суми митних платежів; г)
офіційний курс валюти України до
іноземної валюти, у якій складені
рахунки, визначений відповідно до
статті 3 1 цього Кодексу; ґ) спосіб і
особливості нарахування та сплати
митних платежів; д) спосіб забезпечення
сплати митних платежів (у разі
застосування заходів гарантування їх
сплати); 7) відомості про
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або інший документ, що
використовується в міжнародній
практиці замість договору (контракту),
та його основні умови; 8) відомості, що
підтверджують дотримання встановлених
законодавством заборон та обмежень
щодо переміщення товарів через митний
кордон України; 9) відомості про
документи, передбачені частиною
третьою статті 335 цього Кодексу; 10)
довідковий номер декларації (за
бажанням декларанта).

Відповідно до статті 49 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою /стаття 52
Митного кодексу України/.

За приписами статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару /частина шоста статті 53
Митного кодексу України/.

Як вбачається з матеріалів справи
/а.с. 101, зворотній бік/ та не
заперечується представником позивача,
додаткових документів на пропозицію
митного органу декларантом подано не
було.

Відповідно до статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Статтею 55 Митного кодексу України
надано право органу доходів і зборів
коригувати митну вартість товарів.

Рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Із наведеного вбачається, що до
виключної компетенції органу доходів і
зборів належить вирішення питання
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості товару.

Саме митний орган встановлює
достатність наданих декларантом
документів для підтвердження митної
вартості товару.

При здійсненні перевірки наданих
до митного оформлення документів були
виявлені наступні розбіжності,
зокрема:

1) у поданих документах, а саме:
інвойсі від 16 червня 2014 року №14-06-25 та
зовнішньоекономічному договорі від 30
травня 2014 року №ІІКТ/СЕ05-2014 наявні
різні зразки печаток та підписів
іноземного контрактоутримувача. Такі
відмінності викликали сумніви щодо їх
автентичності;

2) відомості про оплату за товар,
вказані у контракті, відрізняються від
умов оплати, вказаних у додатках до
контракту та інвойсі, відсутня
інформація про здійснення остаточної
повної оплати.

Позивачем не було надано виписки з
бухгалтерської документації;
специфікації, прейскурантів
(прайс-листів) виробника товару, які
відповідають опису (артикулам) товарів,
заявлених до митного оформлення;
висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформації
біржових організацій про вартість
товару або сировими /а.с. 101, зворотній
бік/ .

Згідно частини другої статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

10 квітня 2008 року Верховна Рада
України шляхом прийняття Закону
України №250-VІ ратифікувала Протокол
про вступ України до Світової
організації торгівлі (надалі - СОТ) та
приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла
на себе зобов'язання, серед іншого,
дотримуватися положень Генеральної
угоди про тарифи та торгівлю 1994 року
(ГАТТ 1994). Відповідно до статті VII пункт
2. (a) Генеральної угоди по тарифам і
торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947), оцінка
імпортованого товару для митної мети
повинна ґрунтуватись на дійсній
вартості імпортованого товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару, та не повинна ґрунтуватись на
вартості товару національного
походження або на вільних чи фіктивних
оцінках. Статтею 17 Угоди про
застосування статті VII ГАТТ 1994 року,
ніщо в цій Угоді не тлумачиться як
обмежуюче або таким, що ставить під
сумнів право податкових адміністрацій
переконуватися у правдивості або
точності будь якої заяви, документу або
декларації, що надаються для цілей
митної оцінки.

Відповідно до приписів статті 57
Митного кодексу України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Частиною дев'ятою статті 58
Митного кодексу України передбачено,
що розрахунки згідно із цією статтею
(для застосування методу визначення
митної вартості за ціною договору)
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Згідно з частиною двадцять першою
статті 58 Митного кодексу України
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Частинами другою та третьою
статті 58 Митного кодексу України
передбачено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності /частина четверта
статті 57 Митного кодексу України/.

У зв'язку з викладеним, з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості
імпортованих товарів за іншим методом,
між органом доходів і зборів і
декларантом проведено консультацію,
про що зроблено відповідний запис на
зворотному боці декларації митної
вартості.

Факт проведення консультацій завірено
підписом інспектора митниці і
засвідчено підписом представника /а.с.
101, зворотній бік/.

Частиною шостою статті 55 Митного
кодексу України встановлено, що на
вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

Однак, позивачем не висувалася вимога
до органу доходів і зборів щодо
проведення з ним письмової
консультації.

З аналізу наведених норм суд
приходить до висновку, що митниця може
вимагати, а суб'єкт господарювання має
надати лише належні документи для
перевірки та підтвердження
правильності зазначеної митної
вартості товару. Надання неналежних
документів не може вважатися
виконанням вимог Митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Судом досліджені подані
позивачем документи, та встановлено, що
у інвойсі від 16 червня 2014 року №14-06-25
/а.с. 107/ та зовнішньоекономічному
договорі від 30 травня 2014 року
№ІІКТ/СЕ05-2014 /а.с. 108-116/ наявні різні
зразки печаток та підписів іноземного
контрактоутримувача.

На думку суду, такі відмінності
об'єктивно могли викликати сумніви у
відповідача щодо їх автентичності.

Також, відомості про оплату за товар,
вказані у контракті, відрізняються від
умов оплати, вказаних у додатках до
контракту та інвойсі, відсутня
інформація про здійснення остаточної
повної оплати.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, містять
розбіжності.

Отже, у даних спірних
правовідносинах у митниці виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була
визначена позивачем на підставі
документів, що містять розбіжності та
яка є нижчою від наявної цінової
інформації за даними Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України та
документів, наданих самим декларантом.

При цьому, суд вважає
обґрунтованими доводи відповідача, що
метод визначення митної вартості за
ціною угоди щодо ідентичних товарів у
даному випадку, не може бути
використаний, у зв'язку з відсутністю
інформації щодо вартості операцій з
ідентичними товарами - даних стосовно
фізичних характеристик товару та
якості та репутації на ринку.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться вартість операції з
ідентичними товарами з дотриманням
умов, зазначених у цій статті /стаття 59
Митного кодексу України/.

При цьому під ідентичними розуміються
товари, однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку;
країна походження; виробник.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються із
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними /стаття 60
Митного кодексу України/.

Таким чином, у зв'язку з суперечливістю
наявних документів та ненаданням
позивачем запропонованих митним
органом додаткових документів, у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів у спосіб,
передбачений статтею 60 Митного кодексу
України.

З огляду на вищезазначене, за
результатом проведених консультацій
між органом доходів і зборів та
декларантом, обрано метод визначення
митної вартості за ціною угоди щодо
подібних (аналогічних) товарів, про що
свідчать відповідні записи на
декларації митної вартості та у
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості.

При визначенні митної вартості
товарів Південна митниця керувалася
інформацією з Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України.

Південною митницею було
проаналізовано інформацію, що
містилась у документах, наданих до
митного оформлення за 05 липня 2014 року
позивачем та цінову інформацію Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України на товари, що
ввозились на митну територію України у
період заявлення товару до митного
оформлення.

З метою забезпечення повноти
оподаткування зазначеного товару було
проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ
та встановлено, що рівень митної
вартості подібних (аналогічних)
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, є більшим - МД від 25 червня 2014
року №110010000/2014/003477 (метанол) - 0,827 дол.
США за кілограм нетто, ніж рівень
митної вартості, який було заявлено
декларантом згідно інвойсу - 0,484 дол.
США (0,355 євро) за кілограм нетто. За
результатом проведеної консультації
між митним органом та декларантом, було
обрано метод визначення митної
вартості - за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів.

Частиною другою статті 55 Митного
кодексу України встановлено, що
прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, зокрема, обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року
№598 у графі 33 рішення зазначаються
обставини його прийняття та джерела
інформації, що використовувалися
митним органом для визначення митної
вартості; послідовність застосування
методів визначення митної вартості та
причин, через які не був застосований
кожний з методів, що передує методу,
обраному митним органом.

У дослідженому судом рішенні наведено
достатнє обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано, а саме: в
поданих декларантом документах, які
підтверджують заявлену митну вартість,
містяться розбіжності.

Також, у зазначеному рішенні про
коригування митної вартості товарів
визначені джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості, а саме:
спеціалізовані програмно-інформаційні
комплекси Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України (ЄАІС ДМСУ), у яких міститься
інформація, отримана за результатами
здійснення митного контролю із
зазначенням номеру відповідної митної
декларації.

На вимогу суду, відповідачем надано
витяг з бази ЄАІС за МД від 25 червня 2014
року №110010000/2014/003477 з поставкою
аналогічного товару: метанолу СА5 67-56-1,
за країною виробництва Нідерланди,
вартість скориговано відповідно до
ваги товару та митної вартості за 1 кг
/а.с. 232/.

При цьому, суд вважає необґрунтованими
доводи представника позивача щодо
здійснення Південною митницею
вибіркового відібрання інформації зі
спеціалізованого
програмно-інформаційного комплексу
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України з метою,
щоб програмою було видано лише одну
декларацію з поставкою аналогічного
товару, з огляду на наступне.

На неодноразові уточнюючі запитання
суду, протокольні ухвали суду про
надання інформаціїї, у своїх письмових
запереченнях, письмових поясненнях та
усних поясненнях під час розгляду
справи представник відповідача
наполягала, що з метою забезпечення
повноти оподаткування зазначеного
товару було проведено детальний аналіз
бази даних ЄАІС ДМСУ / з аналогічних
товарів/, діапазон пошуку товарів
формується за період 90 днів, у випадку
оформлень ПАТ "Укртатнафта" з 05 квітня
2014 року по 05 липня 2014 року відповідно до
країни походження та коду товару,
звертала увагу суду, що здійснення
втручання у базу ЄАІС є неможливим.

Суд зауважує, що підстав сумніватися у
достовірності відомостей, що містяться
у витягу з бази ЄАІС /а.с. 232/, наданому
представником відповідача, у суду не
має.

Натомість, якщо позивач вважає, що
митницею вчинялися дії щодо втручання
у базу даних з метою коригування
відомостей у результатах пошуку
подібних (аналогічних) декларацій,
позивач вправі звернутися до
правоохоронних органів з відповідною
заявою.

При цьому, суд звертає увагу, що справа
перебуває у провадженні Полтавського
окружного адміністративного суду з 04
серпня 2014 року, однак, протягом цього
часу позивач не звертався до
правоохоронних органів з
повідомленнями про протиправні дії
митниці.

Крім того, суд зауважує, що
позивач, погодився із скоригованою
митною вартістю товару та сплатив
визначеною органом доходів і зборів
суму до бюджету, що підтверджується
поясненнями представника позивача,
наданими під час розгляду справи та не
заперечується представником
відповідача.

Суд звертає увагу, що відповідно
до статті 55 Митного кодексу України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.

З огляду навищезазначені
обставини справи, суд приходить до
висновку, що Південною митницею
правомірно було визначено митну
вартість товару за ціною угоди щодо
подібних (аналогічних) товарів та
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 05 липня 2014
року №500040403/2014/000012/2.

Допущення арифметичних помилок
під час розгляду справи у суді по
визначенню суми скоригованої митної
вартості судом не встановлено.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У ході судового розгляду
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, повністю довів
правомірність прийнятого ним рішення.

У судовому засіданні не знайшли
свого підтвердження факти, викладені у
позовній заяві, а тому, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовної заяви, оскільки
її доводи та пояснення представника
позивача у судовому засіданні не
спростовують висновків, викладених у
рішенні та встановлених у судовому
засіданні, а, отже, у задоволенні
позовної заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства "Транснаціональна
фінансово-промислова нафтова компанія
"Укртатнафта" до Південної митниці
Міністерства доходів та зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 30
вересня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова