Справа № 809/1120/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/7237/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства доходів і зборів України,
Івано-Франківської митниці про
визнання дій та зобов'язання дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Івано-Франківської
митниці, Міністерства доходів і зборів
України, в якому (з врахуванням заяви
про уточнення позовних вимог від
25.06.2013р.) просила визнати
неправомірними дії Івано-Франківської
митниці, яка 13.12.2012р. видала довідку №94
про складові заробітної плати як
головному інспектору, а не начальнику
відділу фінансів, бухгалтерського
обліку та звітності - головному
бухгалтеру; визнати вищевказану
довідку неправомірною; зобов'язати
Івано-Франківську митницю видати
позивачці довідку про складові
заробітної плати для нарахування
пенсії державного службовця, виходячи
із сум заробітної плати начальника
відділу фінансів, бухгалтерського
обліку та звітності - головного
бухгалтера, на яку нараховувався
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, на
підставі особових рахунків, платіжних
відомостей або інших документів про
нараховану та сплачену заробітну
плату.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
червня 2013 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, позивачка
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просила рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Відповідач (Івано-Франківська митниця)
в запереченнях на касаційну скаргу
просив залишити останню без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін,
оскільки воно, на його думку, ухвалене
відповідно до норм чинного
законодавства й на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 20 лютого 2012 року
наказом Державної митної служби
України від 14 лютого 2012 року №313-к
позивачка переведена на посаду
начальника відділу фінансів,
бухгалтерського обліку та звітності -
головного бухгалтера
Івано-Франківської митниці відповідно
до ст.32 КЗпП України; наказом Державної
митної служби України від 31 липня 2012
року №36 - переведена на посаду
інспектора сектору митного аудиту;
наказом Державної митної служби
України від 08 листопада 2012 року №38 -
переведена на посаду головного
інспектора сектору митного аудиту;
наказом Державної митної служби
України від 09 листопада 2012 року №39 -
переведена на посаду інспектора
митного аудиту; наказом Державної
митної служби України від 09 листопада
2012 року №40 - переведена на посаду
головного інспектора сектору митного
аудиту.

З 30 липня 2012 року по 28 листопада 2012 року
позивачка перебувала на лікарняному,
що підтверджується листками
непрацездатності, а згідно з довідкою
до акту огляду МСЕК серії « 10 ААБ» №594049
з 28 листопада 2012 року їй встановлено ІІ
групу інвалідності.

29 листопада 2012 року позивачка
звільнилась з митного органу за
власним бажанням в зв'язку з отриманням
ІІ групи інвалідності та виходом на
пенсію по інвалідності.

04 грудня 2012 року ОСОБА_4 було видано
довідку №92 про складові заробітної
плати (посадовий оклад, надбавка за
ранг, або кваліфікаційні класи, або
класний чин, або спеціальні звання, або
дипломатичний ранг, надбавка за
вислугу років), що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
із посади головного інспектора сектору
митного аудиту.

13 грудня 2012 року Івано-Франківською
митницею видано нову довідку №94, в якій
внесено виправлення в частині
зазначення спеціального звання -
радник митної служби І рангу, замість -
радник митної служби ІІІ рангу, як було
зазначено в попередній довідці, при
залишенні зазначеної в довідці №92
посади - головний інспектор сектору
митного аудиту.

Відповідно до ч. 5 ст.37 Закону України
«Про державну службу» пенсія по
інвалідності у розмірах, передбачених
частиною першою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особам, визнаним
інвалідами I або II групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
I або II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах;
пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» №865
від 31 травня 2000 року (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
відносин) встановлено, що розмір виплат
(крім посадових окладів, надбавок за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальні звання, вислугу
років), що включаються в заробіток для
обчислення пенсії відповідно до Закону
України "Про державну службу",
визначається за вибором того, хто
звернувся за пенсією, за останні 24
календарні місяці роботи, яка дає право
на даний вид пенсії, підряд перед
зверненням за пенсією або за будь-які 60
календарних місяців такої роботи
підряд перед зверненням за пенсією
незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі;
середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 або 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цих виплат за 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Відповідно ж до п.3 цієї ж Постанови
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років під
час призначення пенсії у порядку та на
умовах, передбачених Законом України
"Про державну службу", враховуються в
розмірах, установлених на день
призначення пенсії.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
погоджується з апеляційним судом, який
дійшов висновку, що оскільки на день
звільнення позивачка працювала на
посаді головного інспектора сектору
митного аудиту Івано-Франківської
митниці, то, складаючи довідку із
зазначенням в ній відомостей щодо
посадового окладу та інших складових
заробітної плати, які були визначені
саме за цією посадою, митниця діяла з
дотриманням вимог постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» №865
від 31 травня 2000 року.

До того ж, ця довідка за формою
відповідає затвердженій постановою
правління Пенсійного фонду України
№19-11 від 30 жовтня 2008 року.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
попередньої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення спору, а тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.