Справа № 823/2928/14
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
справа № 823/2928/14

м. Черкаси

15 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

за участю секретаря - Рахліної В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області до відділу
державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою звернулось УПФУ в Тальнівському
районі Черкаської області, в якій
просить:

- визнати бездіяльність старшого
державного виконавця відділу ДВС
Тальнівського РУЮ Саламахи М.В. такою,
що порушує вимоги Закону України «Про
виконавче провадження» та полягає у
невжитті заходів щодо перевірки
майнового стану боржника, здійсненні
опису та арешту майна боржника, у
виконавчому провадженні ВП № 39819994;

- зобов'язати відповідача вжити всіх
передбачених законодавством заходів
щодо примусового виконання вимоги
позивача № 225У від 06.08.2013р., у
виконавчому провадженні ВП № 39819994.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з
10.09.2013р. на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції перебуває виконавче
провадження ВП № 39819994 з примусового
виконання вимоги УПФУ в Тальнівському
районі № Ф- 225У від 06.08.2013р. про
стягнення з ОСОБА_2 недоїмки зі сплати
єдиного внеску. Позивач вважає, що
державним виконавцем станом на 17.09.2014р.
не в повній мірі були вжиті заходи щодо
фактичного примусового виконання
вищезгаданого виконавчого документу
(не здійснено вихід та огляд помешкання
боржника для виявлення майна та його
опису і арешту, не проведено дій щодо
встановлення наявності коштів у
банківських установах, що знаходяться
в Тальніському районі та не проведено
їх арешт, а також не зроблено запити до
ДАІ щодо встановлення транспортних
засобів, що належать боржникові та їх
арешту), чим порушено вимоги Закону
України «Про виконавче провадження»,
що встановлені ст.ст. 6, 11, 30 даного
закону.

Позивач в судове засідання не прибув,
свого представника не направив,
натомість в позовній заяві просив
розглядати справу за відсутності
представника управління та прийняти
рішення за наявними в справі доказами.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, проте
надав заперечення, в яких повністю
заперечив проти задоволення позовних
вимог УПФУ в Тальнівському районі, як
таких, що є безпідставними та
необґрунтованими. Крім цього зазначив,
що для стягнення з ОСОБА_2
заборгованості державним виконавцем
був вжитий ряд заходів, а саме: складено
акт опису і арешту майна, відкрито
виконавче провадження ВП № 44482161 про
звернення стягнення на автомобіль, що
належить на праві власності боржнику, а
також прийнято постанову про розшук
іншого майна боржника. З огляду на
зазначені обставини, представник
відповідача в своїх запереченнях
наголосив, що державний виконавець
вжив всі заходи, передбачені законом
для стягнення з боржника наявної
заборгованості.

В наданих запереченнях представник
відповідача просив провести розгляд
справи за його відсутності, на підставі
наданих доказів.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо всіма особами, які беруть
участь у справі, буде заявлено
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності, то судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, письмовим провадженням у
справі є розгляд і вирішення
адміністративної справи судом першої,
апеляційної чи касаційної інстанції
без виклику осіб та проведення
судового засідання на основі наявних у
суду матеріалів у випадках,
встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вирішив провести
розгляд справи за відсутності сторін
на підставі наявних матеріалів справи
в порядку письмового провадження.

Частиною 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що УПФУ в
Тальнівському районі 06.08.2013р. винесено
вимогу № Ф- 225У про стягнення з ФОП
ОСОБА_2 1194,03грн. заборгованості по
сплаті єдиного внеску (а.с.6).

В подальшому, позивач звернувся з
вищевказаною вимогою до відділу ДВС
Тальнівського РУЮ для примусового
стягнення наявної заборгованості.

10.09.2013р. старшим державним виконавцем
відділу ДВС Тальнівського РУЮ
Саламахою М.В. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 39819994 за вимогою УПФУ в Тальнівському
районі № Ф- 225У від 06.08.2013р. (а.с.5).

17.09.2014р. головним спеціалістом -
юристконсультом УПФУ в Тальнівському
районі було проведено ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження
ВП № 39819994, про що складено відповідний
акт (а.с.4). Зазначеним актом
встановлено, що з початку відкриття
виконавчого провадження ВП № 39819994
старшим державним виконавцем відділу
ДВС Тальнівського РУЮ здійснені
наступні заходи для його виконання: -
надіслано лист до КБ «Приват Банк» від
21.06.2013р. № 2284 про надання інформації про
залишок коштів на рахунках боржника; -
отримано лист від Державної інспекції
сільського господарства в Черкаській
області Управління технічного нагляду,
охорони праці та пожежної безпеки про
відсутність зареєстрованої за
боржником техніки (лист від 21.05.2013р. за
№ 16/01-16); прийнято постанову про арешт
коштів боржника від 12.06.2014р.

Вважаючи, що державним виконавцем
відділу ДВС Тальнівського РУЮ з
початку відкриття виконавчого
провадження ВП № 39819994 не були в повній
мірі вжиті заходи для фактичного
примусового виконання вимоги УПФУ в
Тальнівському районі № Ф- 225У від
06.08.2013р. (не здійснено вихід та огляд
помешкання боржника для виявлення
майна та його опису і арешту, не
проведено дій щодо встановлення
наявності коштів у банківських
установах, що знаходяться в
Тальніському районі та не проведено їх
арешт, а також не зроблено запити до ДАЇ
щодо встановлення транспортних
засобів, що належать боржникові та їх
арешту), що є порушенням вимог ст.ст. 6, 11,
30 Закону України «Про виконавче
провадження», позивач звернувся за
захистом своїх прав та інтересів до
суду.

Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV із
змінами та доповненнями (надалі - Закон
№606) визначає умови та порядок
виконання рішень судів та інших
органів щодо стягнення коштів, що
підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку. Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу і здійснюється державними
виконавцями, що діють на підставі
Закону України «Про державну виконавчу
службу». Сторонами у виконавчому
провадженні є стягувач і боржник.

Згідно ст. 1 Закону №606 виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За приписами ст. 17 Закону №606 примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Зокрема, відповідно до ч. 2 зазначеної
статті відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; хвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; судові накази;
виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Частиною 1 ст. 20 Закону №606 визначено,
що виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №606
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу, державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом (ч.
2 ст. 11 Закону №606)0.

Відповідно до ст. 32 Закону №606 заходами
примусового виконання рішень є -
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

В даному випадку, суд критично оцінює
посилання позивача, що державним
виконавцем не була здійснена достатня
кількість заходів для фактичного
примусового виконання вимоги УПФУ в
Тальнівському районі № Ф- 225У від
06.08.2013р. (по стягненню з ОСОБА_2
заборгованості по єдиному внеску) та
зазначає наступне.

Зі змісту самої позовної заяви
вбачається, що з часу відкриття
державним виконавцем виконавчого
провадження ВП № 39819994 останнім були
здійснені ряд заходів для його
виконання (відомості акту ознайомлення
з матеріалами виконавчого провадження
№ 28 від 17.09.2014р.).

Крім цього, матеріалами справи також
встановлено, що державним виконавцем
було отримано довідку з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від
10.12.2013р., в якій зазначено, що за ОСОБА_2
зареєстрована приватна власність, а
саме: будинок № 77 по вул. Соборна, що в м.
Тальному. На підставі вищевказаної
довідки, 25.02.2014р. державним виконавцем
відділу ДВС Тальнівського РУЮ складено
акт опису і арешту майна - житлового
будинку по вул. Соборній, 77, що в м.
Тальному, а також нерухомого майна, що
знаходиться у будинку боржника ОСОБА_2

Судом також встановлено, що 11.08.2014р.
державним виконавцем відділу ДВС
Тальнівського РУЮ Білим С.А. прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 44482161 по виконанню
виконавчого напису № 6118, виданого
06.08.2014р. приватним нотаріусом
Черкаського нотаріального округу про
звернення стягнення на автомобіль
ОСОБА_2 марки LANDMARK, модель 2WD BO6473G, кузов
НОМЕР_2, 2006р.в., р.н. НОМЕР_1, на користь
ПАТ «Державний ощадний банк України»
філія - Тальнівське відділення № 2973. В
подальшому, постановою державного
виконавця відділу ДВС Тальнівського
РУЮ від 17.08.2014р., виконавче провадження
ВП № 44482161 було приєднано до зведеного
виконавчого провадження ВП № 44908814,
боржником в якому виступає ОСОБА_2

25.09.2014р. державним виконавцем відділу
ДВС Тальнівського РУЮ прийнято
постанову про розшук майна ОСОБА_2 -
автомобіля марки LANDMARK, модель 2WD BO6473G,
кузов НОМЕР_2, 2006р.в., р.н. НОМЕР_1, яку
направлено на виконання до УДАІ УМВС
України в Черкаській області.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи та проаналізувавши норми Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд дійшов висновку, що в даному
випадку державним виконавцем відділу
ДВС Тальнівського РУЮ була здійснена
достатня кількість заходів, що в своїй
сукупності приятимуть стягненню з
ОСОБА_2 заборгованості, зокрема, за
вимогою УПФУ в Тальнівському районі №
Ф- 225У від 06.08.2013р.

Стосовно позовної вимог щодо
зобов'язання відповідача вжити всіх
передбачених законодавством заходів
щодо примусового виконання вимоги
позивача № Ф- 225У від 06.08.2013р., у
виконавчому провадженні ВП № 39819994, суд
зазначає наступне.

Як зазначалось вище, виконання рішень є
виключною компетенцією державних
виконавців. Як наслідок, суд не може
підміняти державний орган та давати
вказівки, які б свідчили про вирішення
судом питань, які належать до виключної
компетенції суб'єкта владних
повноважень, а в даному випадку,
зобов'язувати вжити заходів з
примусового виконання рішення.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач довів, що під
час вчинення дій з приводу яких подано
позов він діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, а тому вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, яка підлягає
поданню до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. У
разі застосування судом частини 3
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною 4 статті 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
С.М. Гарань