Справа № 804/8103/13-а
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
05 червня 2014 р. Справа № 804/8103/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПавловського Д. П.
при секретаріПетречко А.М. за участю:
представника позивача представника
відповідача Охрименко М.І. Гагарський
А.П. розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Молочний
Дім" до Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
01 липня 2013р. до суду надійшов даний
адміністративний позов, у якому
позивач, з урахуванням уточнень,
визнати протиправним дії Західно -
Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровська області щодо
порушення строків винесення
податкових повідомлень - рішень на
підставі рішення Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 08.07.2013 року № 907/10/10-25;
визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Західно Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Дніпропетровській області від 06.11.2013
Позовні вимоги обґрунтовано
адміністративним позовом від 01.07.2013
року та уточненнями до нього від 23.04.2014
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив задовольни їх в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому
засіданні не визнав позовні вимоги та
просив відмовити в їх задоволенні.
Дослідивши матеріали справи та
вислухавши доводи сторін, суд
встановив наступні обставини.
В період з 01.03.2013 року по 22.03.2013 року
Західно - Донбаською ОДПІ у
Дніпропетровській області ДПС (далі за
текстом відповідач) було проведено
документально позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Молочний Дім», (далі за
тестом позивач) з питань
взаємовідносин з ФОП ОСОБА_5 за період
з 01.01.2010 року по 31.03.2011 року при
нарахуванні та сплаті ПДВ та податку на
прибуток, за результатами якої було
складено Акт від 29.03.2013 року № 99/22/6-31770165.
22.04.2013 року, на підставі акту перевірку
від 29.03.2013 року № 99/22/-31770165, Західно -
Донбаської ОДПІ у Дніпропетровській
області ДПС винесла податкові
збільшила суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на 3883312 грн., та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
яким збільшила суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем на 10679110 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями на 53395555 грн.,
всього 16 018 665 грн.
Позивачем було подана скарга до
Державної податкової служби у
Дніпропетровській області, щодо
прийняття відповідачем по справі
податкові повідомлення - рішення від
За результатами розгляду скарги
Головним управлінням Міндоходів у
Дніпропетровській області прийнято
рішення від 08.07.2013 року № 907/10/10-25, яким
скаргу задоволено частково та
скасовано частково податкові
повідомлення рішення від 22.04.2013 року №
, яким збільшення суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в
розмірі 2849998,06 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 675250,70
грн., всього - 3525248,76 грн., № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем в
розмірі 10679124 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 2568101,25
грн., всього - 13247225,25 грн.

Також, судом були досліджені письмові
докази, а саме: копія акту перевірки №
22/6-31770165 від 29.03.2013 року, копія
податкового повідомлення рішення -
рішення № від 22 квітня 2013 року,
копія податкового повідомлення -
рішення № від 22 квітня 2013 року,
копія заперечень ТОВ «Молочний Дім» на
акт перевірки № 22/6-31770165 від 29.03.2013 року,
копія відповіді Західно - Донбаської
об'єднаної податкової інспекції
Дніпропетровської області на
заперечення до акту перевірки від
29.03.2013 року, копія податкового
повідомлення - рішення від 06.11.2013 року №
, від 06.11.2013 року № , копія
договору на закупівлю молока № 9 від
25.12.2009 року, копія свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № 100062071 ОСОБА_5, копії
приймальних квитанцій, копії
видаткових накладних.

Таким чином, необхідно зазначити
наступне.

Згідно із Порядком оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства від
22.12.2010 року за №984, акт перевірки -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів (пункти 4-6 Порядку №984 від 22.12.2010
року).

Мотивуючи висновок про заниження
позивачем валових доходів та завищення
валових витрат, контролюючий орган
стверджує про нереальність здійснення
операцій з купівлі - продажу молока від
ФОП ОСОБА_5 через нікчемність
правочинів. В свою чергу, твердження
про нікчемність правочинів базується
на висновках акта перевірки ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
від 11.07.2011 р. №2377/17-3/НОМЕР_5 та на
відсутності у позивача документів, в
підтвердження транспортування товару,
а також відсутність ветеринарних
свідоцтв щодо стану здоров'я худоби та
результати проведених аналізів.

Відповідно до презумпції
правомірності правочину (ст. 204
Цивільного кодексу України), всі
укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини). В усіх інших випадках
питання про недійсність правочину має
бути встановлено судом на підставі
заяви зацікавленої особи після повного
та всебічного розгляду питання про
недійсність такого правочину. Про
недійсність правочини ухвалюється
судове рішення.

Правочини, укладені позивачем з ФОП
ОСОБА_5, не визнано судом недійсним, а
згідно статті 216 Цивільного кодексу до
моменту визнання правочину недійсним
або нікчемним правові наслідки, а саме
те, що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, не
настають.

В силу приписів ст. 20 Податкового
кодексу України, що встановлює чіткий
перелік прав органів державної
податкової служби, відповідачу,
відповідно до покладених на нього
функцій та повноважень, не надано право
щодо встановлення висновків в актах
перевірки про нікчемність правочинів,
укладених чи неукладених суб'єктами
господарювання при перевірці їх
господарської діяльності.

Таким чином, податковим органом не
доведено належними та допустимими
доказами, що укладення договору не
відповідало дійсним намірам сторін
щодо набуття цивільних прав і
обов'язків як і те, що договір укладено
без мети настання реальних наслідків,
оскільки судові рішення щодо визнання
угоди недійсною відсутні, а висновок
про нікчемність правочину зроблено
поза межами повноважень податкового
органу.

Так, між ТОВ "Молочний Дім" та ФОП ОСОБА_5
було укладено договори на закупівлю
молока від 25.12.2009 р. №9 та від 28.12.2010 р.
№008.

Згідно з умовами договору №008 від 28.12.2010
р. ФОП ОСОБА_5 (Постачальник)
зобов'язується протягом терміну дії
договору на узгоджених сторонами
умовах продавати ТОВ "Молочний Дім"
(Заготівельнику) молоко цільне
коров'яче, а заготівельник
зобов'язується приймати молоко і
оплачувати постачальнику його
вартість відповідно до умов цього
договору.

На підтвердження виконання умов
договору до перевірки надано первинні
документи, що підтверджують оплату
поставленого товару.

Більш того, факт наявності молока
підтверджується самою податковою та
матеріалами перевірки.

Склад витрат та порядок їх визнання
встановлено ст.138 Податкового кодексу
України. Пунктом 138.2, статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення зберігання яких
передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Господарською операцію є дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Стаття 138 Податкового кодексу України
не містить конкретного переліку
документів, необхідних для віднесення
витрат платником податку до складу
валових витрат. Тому вважаємо, що
податкові накладні, приймальні
квитанції, акти витрат по сировині є
належними первинним документом, що
підтверджують факт передачі та
отримання товару.

Оскільки правочини між позивачем та
ФОП ОСОБА_5 носили реальний характер та
є дійсними і підтверджені первинними
документами, ТОВ "Молочний Дім" має
право на включення вартості товарів,
придбаних у ФОП ОСОБА_5, до складу
валових витрат.

Підпунктом "а" п. 198.1 статті 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду зокрема у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Отже, з аналізу наведених норм
випливає, що необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Не відноситься до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтвердженні податковими
накладними (або підтвердженні
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтвердженні митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Встановлено, що суми податкового
кредиту позивача були підтверджені
податковими накладними ФОП ОСОБА_5, а
факт придбання та використання молока
в господарській діяльності позивача
підтверджено матеріалами перевірки.
Зауваження до форми і змісту
податкових накладних в акті перевірки
відсутні. На час укладання та виконання
спірних угод сторони були у належному
порядку зареєстровані платниками ПДВ
та зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі юридичних та фізичних
осіб-підприємців.

В даному випадку, в результаті
проведеної перевірки податковим
органом неправомірно та незаконно
встановлено відсутність у позивача
об'єкту оподаткування ПДВ операцій з
постачальником через нікчемність
правочинів. В той час як право платника
податку на додану вартість на
відображення податкового кредиту, не
залежить від виконання
постачальниками цих товарів в ланцюгу
поставок своїх податкових зобов'язань.

Відповідачем в акті було зазначено, що
були відсутні документи що
підтверджують факт транспортування
товару від ФОП ОСОБА_5 до ТОВ «Молочний
Дім» (позивача по справі).

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997 р. (в редакції
чинній на момент виникнення
правовідносин) товарно-транспортна
документація - комплект юридичних
документів, на підставі яких
здійснюють облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання
вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу, а
товарно - транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно - транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно - транспортної накладної
залишається у замовника
(вантажовідправник), другий -
передається водієм (експедитором),
третій і четвертий екземпляри,
засвідченні підписом
вантажоодержувачу (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників).

Твердження про нікчемність правочину
базується лише на Акті перевірки ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
від 11.07.2011 р. №2377/17-3/НОМЕР_5, згідно якого
на момент перевірки ФОП ОСОБА_5 був
відсутній за місцезнаходженням,
внаслідок чого ним не було надано
підтверджуючих документів щодо
виникнення податкових зобов'язань.

Висновки акту перевірки по ланцюгу
постачання не є належним доказом
укладення позивачем не реальних угод, а
отже доводи податкового органу
ґрунтуються лише на припущеннях, а тому
не можуть слугувати перешкодою для
реалізації платником законного права
на податковий кредит та бути
самостійною підставою для визнання
нереальності укладення договорів.

Відповідно акту перевірки, свої
висновки податковий орган обґрунтовує
вироком Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15.06.2011 р., ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10.08.2011 р. та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від
21.02.2012 р. по кримінальній справі, якими
притягнуто до кримінальної
відповідальності ФОП ОСОБА_5

Зі змісту даного вироку вбачається, що
ФОП ОСОБА_5 засуджено за ч. З ст.212, ч. 1, 2,
З ст.358 Кримінального кодексу України.
Однак з твердженням відповідача про
беззаперечну відсутність фактичного
здійснення господарської діяльності
підприємством позивача на підставі
вироку Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська не можна погодитись,
оскільки сам по собі вирок, яким
встановлено факт умисного порушення
податкового законодавства в період з
липня 2008 року по жовтень 2009 року, не
свідчить про здійснення позивачем
безтоварних операцій з ТОВ "Молочний
Дім". Вирок у кримінальній справі, не
може бути доказом незаконності дій
іншого платника платника (позивача) та
фіктивності спірних господарських
операцій, якщо останній не виступав
учасником операцій, які досліджувались
у вказаній кримінальній справі.
Вироком суду не встановлено обставин,
які б свідчили про фіктивні
взаємовідносини ФОП ОСОБА_5 саме з
позивачем, а порушення, за які було
засуджено контрагента позивача, було
вчинено в 2008-2009 роках та вони не мають
жодного відношення до перевіряє мого
періоду та до взаємовідносин з ТОВ
"Молочний Дім".

Таким чином, посилання податкового
органу на вирок Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 15.06.2011 р.,
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10.08.2011 р.
та ухвалу Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ від 21.02.2012 р. не може вважатись
обґрунтованим, вказаний вирок не може
бути доказом по даній справі, оскільки
ним не встановлено факту укладення
господарських правочинів між
позивачем та його контрагентом з метою
оформлення документів без фактичного
здійснення господарської діяльності.
Вказані доводи відповідача є
припущенням, на яких не може
ґрунтуватися рішення про
донарахування податкових зобов'язань.

Таким чином, до перевірки та до суду
позивачем наданні первинні документи,
які підтверджують факт здійснення за
укладеними договорами господарських
операцій з ФОП ОСОБА_5, а саме було
придбано молоко, яке використано
позивачем відповідно до господарської
діяльності підприємства, що не
спростовується відповідачем. Також
податковим органом не доведено
належними та допустимими доказами, що
укладення договорів не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків та те, що
договори укладено без мети настання
реальних наслідків, будь-яких судових
рішень щодо визнання угод недійсними
надано не було, а висновки акту
перевірки по ланцюгу постачання не є
належним доказом укладення позивачем
не реальних угод.

За таких обставин окремі недоліки в
оформленні первинних документів не
можуть слугувати перешкодою для
реалізації платником законного права
на формування валових витрат,
податкового кредиту та бути
самостійною підставою для нарахування
грошового зобов'язання та штрафних
санкцій.

Також в судовому засіданні були
допитані свідки а саме: заступник
директора з сировини ТОВ «Молочний
дім» Коновалова Т.М., замісник
директора по технології ТОВ «Молочний
Дім» - Таранову С.В., Троянську Л.Г.
Допитані свідки підтвердили в
судовому зсіданні позицію позивача
щодо діяльності підрпиємтсва.

Позивач зазначає в позовних вимогах
щодо визнання протиправним дії Західно
- Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровська області щодо
порушення строків винесення
податкових повідомлень - рішень на
підставі рішення Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 08.07.2013 року № 907/10/10-25.

Суд приймає доводи позивача, але
вважає, що стосовно порушення строків
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень, а саме порушення
встановленої процедури винесення
оскаржуваних рішень персональну
відповідальність несуть працівники
податкового органу, які ці порушення
допустили, відповідно до
нормативно-правових актів України. У
зв'язку з викладеним суд вважає, що в
цій частині вимоги позивача, не
підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд доходить
висновку, що позовні вимоги в іншій
частині є обґрунтованими і підлягають
задоволенню повністю, отже, є
правомірними та відповідають чинному
законодавству.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Західно Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Дніпропетровській області від 06.11.2013
року № та № .

Присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Молочний
Дім» документально підтверджені
судові витрати з Державного бюджету
України у сумі 2 294 (дві тисячі двісті
дев'яносто чотири) грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
10 червня 2014 року

Суддя Д.П.
Павловський