Справа № 2а-5561/10/0670
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"30" вересня 2014 р.
Справа № 2а-5561/10/0670

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"16" липня 2014 р. у справі за позовом
Комунального підприємства "Реклама"
Житомирської міської ради до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання незаконними та
скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року позивач звернувся з
позовом, в якому просив визнати
незаконними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 24.05.2010 року
№/032520027 та №/032520027.

В обгрунтування позовних вимог
зазначає, що спірні податкові
повідомлення - рішення були винесені на
підставі висновків акта
№3344/23-1/32520027/0100 від 11.06.2010 року про
порушення підприємством пп.4.1.1 п.4.1 ст.4,
пп. 5.3.9 п.5.3, п.51 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" та
пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.5, пп.7.4.1 п.7.4 ст7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" у зв'язку з чим Комунальним
підприємством "Реклама" Житомирської
міської ради занижено податок на
прибуток на загальну суму 57054,00 грн. та
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 36345,00 грн. Позивач вважає,
що порушення зафіксовані в акті
перевірки, в господарській діяльності
підприємства відсутні, а донарахування
спірними податковими повідомленнями -
рішеннями податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та податку
на прибуток є безпідставними.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі № 001952301/032520027 від 24.05.2010 року
про визначення суми податкового
зобов'язання Комунального
підприємства "Реклама" Житомирської
міської ради за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 85581 грн.

Визнано недійсним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі № 001942301/032520027 від 24.05.2010 року
про визначення суми податкового
зобов'язання Комунального
підприємства "Реклама" Житомирської
міської ради за платежем податок на
додану вартість у розмірі 54518 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції покликався на
протиправність оспорюваних податкових
повідомлень - рішень.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що з 02 червня 2010 року по 08
червня 2010 року відповідно до постанови
судді Богунського районного суду м.
Житомира від 26.03.2010 року та на підставі
направлення виданого Державною
податковою інспекцією у м. Житомирі
Житомирської області Державної
податкової служби, посадовими особами
останньої було проведено позапланову
документальну виїзну перевірку
Комунального підприємства "Реклама"
Житомирської міської ради з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2008 року по
31.12.2009 року з урахуванням завдання
вказаного в постанові судді
Богунського районного суду м. Житомира.

За результатами перевірки було
складено акт від 11.06.2010 року
№3344/23-1/32520027/0100 (далі - акт перевірки) на
підставі якого Державною податковою
інспекцією у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби
були винесені податкові повідомлення -
рішення від 24 червня 2010 року:

- №/032520027, яким визначено
Комунальному підприємству "Реклама"
Житомирської міської ради суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 85581,00 грн., з яких:
57054,00 грн. - за основним платежем та 28527,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

-№ /032520027, яким визначено позивачу
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 54518,00 грн.,
з яких: 36345,00 грн. - за основним платежем
та 18173,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Фактичною підставою для винесення
спірних повідомлень - рішень слугували
відображені в акті перевірки висновки
про порушення Комунальним
підприємством "Реклама" Житомирської
міської ради:

- пп.4.1.1 п.4.1 ст.4, пп. 5.3.9 п.5.3, п.51 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" в результаті
чого підприємством занижено податок на
прибуток на загальну суму 57054,00 грн.;

- пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.5, пп.7.4.1 п.7.4 ст7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість на загальну суму 36345,00
грн.

Встановлено, що мотивами на підставі
яких суб'єкт владних повноважень
дійшов вказаних висновків, є те, що
позивачем занижено податок на прибуток
та податок на додану вартість по
господарським взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Будремпроект-Новація" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
ЖСК-Буд-Сервіс", а також безпідставно
знято з валового доходу суму 21797,00 грн.
по господарським відносинам з ТОВ
"Олівія-Плюс" на підставі рішення
Господарського суду Житомирської
області від 08.11.2007 року.

Судом вірно зазначено, що спірні
правовідносини щодо формування
валових витрат та податкового кредиту
виникли до набрання чинності
Податковим Кодексом України, а тому в
даному випадку слід застосовувати
норми Закону України "Про податок на
додану вартість" та Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
які були чинні на момент виникнення
даних правовідносин.

Так, відповідно до діючого
законодавства на момент виникнення
спірних правовідносин, необхідною
умовою для формування платником
валових витрат та податкового кредиту
є, зокрема, фактична наявність
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), їх зв'язок з
господарською діяльністю платника
податків. При цьому, необхідною умовою
є підтвердження валових витрат
первинними документами, що за змістом
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", а
податкового кредиту наявність
податкової накладної, що відповідають
вимогам ст.201 Податкового кодексу
України.

Отже, предметом доказування у
відповідній категорії спорів є
реальність господарських операцій, що
є підставою для формування валових
витрат, виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Встановлено, що з 01 січня 2008 року між
Комунальним підприємством "Реклама"
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Будремпроект-Новація" укладено
договір №0101/08 на виконання робіт по
обслуговуванню стендів для оголошень
(міськдовідок) відповідно до якого
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати роботу по
очищенню та фарбуванню однієї сторони
стенду в кількості 78 шт.

На підтвердження отримання послуг за
зазначеними договорами в матеріалах
справи знаходяться копії актів здачі
приймання робіт (надання послуг) та
податкових накладних.

04 квітня 2008 року між Комунальним
підприємством "Реклама" (замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Будремпроект-Новація" укладено
договір №0404/08 про надання послуг
відповідно до якого виконавець
зобов'язується за завданням замовника
надати послуги щодо прмведення в
належний стан (естетичний вигляд)
спеціальні конструкції (рекламоносії)
та місця їх розташування у
відповідності до
санітарно-гігієничних вимог.

На підтвердження отримання послуг за
зазначеними договорами в матеріалах
справи знаходяться акти здачі
приймання робіт (надання послуг) та
податкові накладні.

12 березня 2008 року, 11 квітня 2008 року та 12
травня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ЖСК-Буд-Сервіс" (виконавець) та
Комунальним підприємством "Реклама
(замовник) було укладено відповідно
договори №1203/08, №1104/08 та №1205/08 на
розробку дизайну та виготовлення
постерів формату "білл-борд",
відповідно до яких виконавець бере на
себе обов'язки в інтересах замовника
розробити дизайн, відповідно до них
виготовити поліграфічну продукцію
(паперові постери формату "білл-борд").

На підтвердження отримання послуг за
зазначеними договорами в матеріалах
справи знаходяться копії актів
здачі-приймання робіт (надання послуг),
податкових накладних та рахунку
-фактури.

14 січня 2008 року, 27 лютого 2008 року, 21
березня 2008 року, 18 квітня 2008 року та 16
травня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ЖСК-Буд-Сервіс" (виконавець) та
Комунальним підприємством "Реклама
(замовник) було укладено відповідно
договори №1401/08, №2702/08, №2103/08, №1804/08 та
№1605/08 на розміщення постерів,
відповідно до яких виконавець бере на
себе обов'язки в інтересах замовника
розмістити поліграфічну продукцію
(паперові постери формату "білл-борд")
на спеціальних конструкціях
(рекламоносіях), що належить замовнику
за адресами в пунктах 1.2 договорів.

На підтвердження отримання послуг за
зазначеними договорами в матеріалах
справи знаходяться копії актів
здачі-приймання робіт (надання послуг),
податкових накладних та
рахунку-фактури.

08 січня 2008 року та 27 лютого 2008 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЖСК-Буд-Сервіс"
(виконавець) та Комунальним
підприємством "Реклама (замовник) було
укладено відповідно договори №0801/08 та
№22702/08 на розробку ескізів та
виготовлення постерів, відповідно до
яких виконавець бере на себе обов'язки
в інтересах замовника розробити
ескізи, відповідно до них виготовити
поліграфічну продукцію (паперові
постери розміром (3,0 х 6,0 м).

На підтвердження отримання послуг за
зазначеними договорам в матеріалах
справи знаходяться копії актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
та податкових накладних.

На підтвердження оплати отриманих
послуг від Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будремпроект-Новація" та Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЖСК-Буд-Сервіс" позивачем надано до
суду копії платіжних доручень.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що спірні правочини були
укладені між правоздатними і
дієздатними юридичними особами, за
формою та змістом спірні правочини не
суперечать закону, предметом спірних
правочинів не є речі, що обмежені в
цивільному обороті, сторони спірних
правочинів на момент господарських
операцій мали правовий статус
платників ПДВ, а тому перелічені
договори є належними та допустимими
доказами наявності між позивачем та
контрагентами позивача факту вчинення
правочинів в розумінні ст.202 Цивільного
кодексу України.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державних
податкових ревізорів-інспекторів,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 року було звернено увагу на
наступне: «...вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності відповідної
суперечки. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину».

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв'язку з цим, слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платникам податків. Жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанцій правильно не прийняв до
уваги доводи податкового органу про
нікчемність спірних договорів на
підставі вироку Богунського районного
суду м. Житомира від 01.04.2014 року про
визнання ОСОБА_3, яка була директором КП
"Реклама", винною у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст.367 Кримінального
кодексу України (службова недбалість),
оскільки відповідно до ч. 2 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
вирок суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою, а тому
матеріали досудового слідства у
кримінальній справі не можуть мати
преюдиційний характер під час розгляду
даної справи.

Судом вірно зазначено, що вказаним
вироком не встановлено факту
фіктивної фінансово-господарської
діяльності між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЖСК-Буд-Сервіс" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Будремпроект-Новація".

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що факти,
встановлені у вироку Богунського
районного суду м. Житомира від 01.04.2014
року, не можуть бути обставинами, що
беззаперечно вказують на неправомірне
формування позивачем валових витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинам з Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ЖСК-Буд-Сервіс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будремпроект-Новація".

Щодо безпідставного зняття позивачем з
валового доходу суму 21797,00 грн. по
господарським відносинам з ТОВ
"Олівія-Плюс" на підставі рішення
Господарського суду Житомирської
області від 08.11.2007 року, колегія суддів
зазначає наступне.

01 листопада 2005 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Олівія-плюс" та Комунальним
підприємством "Реклама" був укладений
договір №47 П про те, що згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 2003 року №2067 "Про
затвердження Типових правил
розміщення зовнішньої реклами", рішень
виконавчого комітету Житомирської
міської ради Товариству з обмеженою
відповідальністю встановлено
пріоритет на місця розташування
рекламного засобу, перелік яких та
плата за них вказані в Додатку №1, який
є невід'ємною частиною даного договору,
а саме:

- по вул. Київській, 124 в м. Житомирі - 4 од.
кожне по 126,32 грн.;

- по вул. Ватутіна, 1 в м. Житомирі - 1 од. -
127,50 грн.;

- майдан Привокзальний, 1 в м. Житомирі - 1
од. - 112,20 грн.;

- по вул. Гонти, 1 в м. Житомирі - 1 од. - 91,80
грн.;

- по вул. Корольова, 43 в м. Житомирі - 1 од.
- 91,80 грн.

У зв'язку із виконанням зазначеного
договору, позивачем було віднесено до
валового доходу дохід отриманий від
ТОВ "Олівія плюс" за пріоритет на місця
розташування рекламного засобу.

08 листопада 2007 року Господарський суд
Житомирської області рішенням по
справі №5/7-Д визнав недійсний договір
№47 П від 01.11.2005 року, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Олівія плюс" та
Комунальним підприємством "Реклама" в
частині включення в Додаток №1
пріоритету на місця розташування
рекламного засобу та встановлення
плати за них за адресами: вул. Київська,
124, майдан Привокзальний, 1 в м. Житомирі.

У зв'язку із зазначеним в 1 кв. 2008 року
позивачем було скориговано валовий
дохід на загальну суму 21797,00 грн., тобто
на суму отриманого доходу за
пріоритету на місця розташування
рекламного засобу за адресами: вул.
Київська, 124, майдан Привокзальний, 1 в м.
Житомирі.

Відповідно до пп. 11.3.1. п.11.3 ст.11 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", датою збільшення
валового доходу вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), що підлягають
продажу, у разі продажу товарів (робіт,
послуг) за готівку - дата її
оприбуткування в касі платника
податку, а за відсутності такої - дата
інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата фактичного надання
результатів робіт (послуг) платником
податку.

Згідно п. 1.11 ст.1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків до

контролюючого органу у строки,
встановлені законодавством, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податку,
збору (обов'язкового платежу).

Порядок складання та подання
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства передбачений
Наказом Державної податкової
адміністрації України «Про
затвердження форми декларації з
податку на прибуток підприємства та
Порядку її складання» від 29.03.2003 року N
143.

Згідно абз.1 п.2.1 ст.2 вказаного наказу,
якщо платником самостійно виявлено
помилки, що містяться у раніше поданій
ним декларації, то відповідно до п.5 ст.5
Закону N2)81 (з урахуванням строків
давності) такий платник має право
надати уточнюючий розрахунок.

Проте у відповідності до абз.3 п.п.5.1 ст.5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» платник податків має право не
подавати такий розрахунок, якщо такі
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Оскільки відповідно до ст. 216
Цивільного кодексу України, недійсний
правочин (первинний документ) не
створює юридичних наслідків, то і
дохід позивачем в сумі 21797,00 грн. було
задекларовано помилково, так як
господарська операція була здійснена
не на підставі первинних документів.

Відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень та зобов'язаний доводити
правомірність свого оскарженого
рішення, не надав суду доказів, які б
спростували факт чи зміст
господарських операцій з ТОВ
"Олівія-плюс", доходи за якими були
скориговані позивачем в декларації за
І кв. 2008 року.

Суд першої інстанції вірно покликався
на помилковість аргументів
відповідача про те, що період, в якому
мало місце отримання доходу від ТОВ
"Олівія-плюс" в сумі 21797,00 грн. поза
межами перевіряємого періоду, оскільки
право платника податку на виправлення
помилки шляхом уточнених показників до
наступної податкової декларації не
залежить від того, чи входить в
перевіряємий період момент отримання
самого прибутку. Платник податків має
право зробити це з урахуванням строків
давності, тобто протягом 1095 днів. У
спірних правовідносинах цей строк
дотримано.

Таким чином, суд вважає правомірним
коригування позивачем податкового
доходу в 1 кварталі 2008 року на суму 21797,00
грн. на підставі рішення
Господарського суду Житомирської
області від 08.11.2007 року.

Також слід зазначити, що Верховний Суд
України в постанові від 05.12.2006 року у
справі № 21-527во06 вказав, що наслідком
встановлення судом невідповідності
частини рішення суб'єкта владних
повноважень вимогам чинного
законодавства є визнання такого акта
частково протиправним, при умові, що цю
частину може бути ідентифіковано
(виокремлено, названо) та що без неї
оспорюваний акт в іншій частині
(частинах) не втрачає свою цілісність,
значення. Зокрема, частково
протиправним можна визнати якусь
частину, пункт, речення рішення або
рішення в частині нарахування певної
суми окремого виду податку чи збору,
накладення штрафних (фінансових)
санкцій в якійсь сумі.

В даному випадку, суд не може визнати
неправомірним та скасувати рішення
податкового органу в якійсь конкретній
сумі, оскільки неясно яким чином
порушення, які позивачем не допущені,
або такі, що знайшли підтвердження при
судовому розгляді, вплинули на
загальну суму донарахованого
грошового зобов'язання по податку на
прибуток та податку на додану вартість.
Відповідачем на вимогу суду доказів
зазначеного надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Житомирі №
001952301/032520027 від 24.05.2010 та № 001942301/032520027
від 24.05.2010 року слід визнати
недійсними та скасувати.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду без
змін.

За таких обставин, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, а висновок суду
першої інстанції є таким, що
ґрунтується на належних та допустимих
доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" липня 2014
р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "30" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Комунальне
підприємство "Реклама" Житомирської
міської ради вул.Щорса,4,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4- представник позивача - Свердзьолка
Т.П. АДРЕСА_1,