Справа № 2а-1910/10/0770
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
Справа
№ 9972/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Закарпатської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року позивач - Державна
податкова інспекція у
Виноградівському районі Закарпатської
області звернулася до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в
якому просить стягнути з відповідача 543
600,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року позов задоволено. Стягнено з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
державного (місцевого) бюджету за
відповідним кодом бюджетної
класифікації заборгованість у сумі 543
600,00 грн. по застосованих штрафних
(фінансових) санкціях.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що рішенням ДПІ у
Виноградівському районі від 21.01.2010 року
за № /0 застосовано до позивача
фінансові санкції у сумі 543 600,00 грн., що
становить п'ятикратний розмір не
оприбуткованої суми вартості проданих
товарів, тобто, у розмірі,
встановленому абзацом третім ст. 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки».

Суд першої інстанції вказує на те, що н
час розгляду відсутні докази, які б
вказували на погашення відповідачем
заявлених до стягнення сум, а тому такі
підлягають стягненню в судовому
порядку.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною із неповним
з'ясуванням обставин справи, що мають
значення для вирішення справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив її,
подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
перевіряючими порушено встановлений
законодавством порядок проведення
перевірки. Крім того, в акті перевірки
перевіряючими зроблені численні
виправлення.

Крім того, апелянт стверджує, що в
рішенні про застосування штрафних
(фінансових) санкцій ДПІ у
Виноградівському районі №/0
(41/17-/599) від 21.01.2010 року, є посилання
на акт перевірки від 11.01.2010 року №
0013/07/05/23/НОМЕР_1. Разом з тим апелянт
зазначає, що йому не відомо про
проведення стосовно нього такої
перевірки, а тому зазначене рішення є
протиправним.

Вважає, що не вірним є висновок суду про
відхилення доводів скаржника щодо
порушення позивачем «Методичних
рекомендацій, щодо оформлення
матеріалів перевірок за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій» затверджених наказом ДПА
України від 12.08.2008 року №534.

Таким чином, позивач не довів
правомірності застосування штрафних
(фінансових) санкцій до скаржника.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що працівниками
Державної податкової адміністрації
України у Закарпатській області у
період з 21.12.2009 року по 29.12.2009 року, на
підставі направлень від 21.12.2009 року №№
23/2003, 23/2002, проведено перевірку
господарської одиниці - автосалону та
СТО, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
суб'єкта господарської діяльності -
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки
складено акт (довідку) від 29.12.2009 року
№004253, з якого видно, що податковим
органом зроблені висновки про
порушення підприємцем вимог п. 2.6 ст. 2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України від 15
грудня 2004 року № 637, та ст. 2 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998 року №
727/98.

На підставі вказаного акту перевірки
Державною податковою інспекцією у
Виноградівському районі Закарпатської
області прийнято рішення від 21.01.2010
року №/0, яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 543 600,00 грн. Дане рішення
від 21.01.2010 року №/0 відповідачем
отримано 22.01.2010 року.

Положенням про ведення касових
операцій в національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного Банку України
від 15 грудня 2004 року за № 637,
зареєстровано в Мінюсті 13.01.2005 року за
№ 40/10320, з наступними змінами та
доповненнями, (далі - Положення)
визначено порядок ведення касових
операцій у національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою.

Відповідно до п. 2.6 Положення, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (265/95-ВР ) надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами
без використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Згідно п. 7.3 Положення відповідальність
за дотримання порядку ведення операцій
з готівкою покладається на
підприємців, керівників підприємств.
Особи, які винні в порушенні порядку
ведення операцій з готівкою,
притягуються до відповідальності в
установленому законодавством України
порядку.

У разі виявлення порушень
установленого порядку ведення
операцій з готівкою органи державної
податкової служби України
застосовують до порушників штрафні
санкції на підставі подання органів
контролю згідно з законодавством
України.

При цьому, згідно п.7.7 Положення, під час
перевірок здійснюється контроль за
виконанням підприємством вимог цього
Положення, що пов'язані з веденням
касової книги та оформленням операцій
з приймання та видачі готівки з каси,
веденням відповідних касових
документів.

У відповідності до абзацу третього ст. 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12 червня 1995 року за № 436/95
(з наступними змінами та доповненнями,
в редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - застосовуються фінансові
санкції у вигляді штрафу у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Відповідно до ст. 3 цього Указу,
контроль за додержанням особами,
зазначеними у ст. 1 Указу (крім банків),
норм з регулювання обігу готівки в
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України,
здійснюють, в тому числі, органи
державної податкової служби.

Статтею 2 Указу встановлено, що штрафні
санкції, передбачені цим Указом,
застосовуються до осіб, зазначених у
статті 1 цього Указу, органами
державної податкової служби на
підставі матеріалів проведених ними
перевірок і подань державної
контрольно-ревізійної служби,
фінансових органів та органів
Міністерства внутрішніх справ України
в установленому законодавством
порядку та в розмірах, чинних на день
завершення перевірок або на день
одержання органами державної
податкової служби зазначених подань.

Згідно ч. 4 ст. 1 Указу передбачені цією
статтею штрафи в повному обсязі
стягуються до державного бюджету в
порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, як слідує із матеріалів
справи, за відповідачем рахується
заборгованість зі сплати штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 543 600,00
грн., застосованих до нього рішенням
Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Закарпатської
області від 21.01.2010 року №/0, яке
відповідачем не оскаржене.

Будь-яких доказів у підтвердження
погашення вказаних штрафних
(фінансових) санкцій відповідачем ні
суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції не надано.

Разом з тим суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними покликання
апелянта щодо не правомірності
прийнятого рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, оскільки
предметом розгляду у даній справі є
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій на підставі прийнятого
суб'єктом владних повноважень рішення,
а не перевірка правомірності прийняття
останнього.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до
висновку про підставність позовних
вимог Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Закарпатської
області про стягнення штрафних
(фінансових) санкцій з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та
правомірність задоволення таких вимог
судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року у справі №2а-1970/10/0770 за позовом
Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Закарпатської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник