Справа № 818/2490/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 р.
Справа № 818/2490/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представників відповідача - Комендат
О.А., Ганзіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/2490/14

за позовом ОСОБА_3

до Роменської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Сумській області (№56)

про визнання дій незаконними та
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_3 до Роменської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Сумській області №56
(далі - Виправна колонія № 56) про
визнання незаконними дій відповідача
щодо перегляду його кореспонденції до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20.05.2014 року та стягнення на
свою користь моральної шкоди в сумі
2000грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
згідно з вимогами чинного
законодавства, зокрема, частини 4
статті 113 Кримінально-виконавчого
кодексу України, листи, адресовані
засудженими до суду, перегляду не
підлягають. Однак, всупереч заборони
перегляду такої кореспонденції
відповідач розкрив конверт, в якому
містилася касаційна скарга на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2014
року у справі №757/18830/13-ц (номер
провадження 22-ц-796/4004/2014), та переглянув
таке листування, факт чого
підтверджується копією супровідного
листа від 20.05.2014 року вих№15/К-33, в якому
вказано зміст звернення, назву
адресата, персональні дані позивача та
кількість аркушів.

В обґрунтування моральних збитків
позивач зазначив, що положення
Конституції України зобов'язують
відповідача відповідати за свою
діяльність; діяти виключно на підставі,
у межах та спосіб, передбачені
Конституцією України та Законами
України; відшкодовувати матеріальні та
моральні збитки, нанесені незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю.
Право на недоторканість
кореспонденції гарантовано
Конституцією України і будь-яке
втручання держави суперечить
гарантіям Конституції України.
Оскільки відповідачем порушено право
на таємницю переписки, позивач просить
відшкодувати моральну шкоду,
зазначаючи, що внаслідок протиправних
дій посадових осіб установи у нього
підвищився артеріальний тиск, який
завдавав йому сильних головних болів,
спричинивши втрату спокою та
працездатності.

В судове засідання позивач не з'явився
у зв'язку з відбуванням покарання в
Роменській виправній колонії №56
(а.с.7,13).

За приписами частини 6 статті 35 КАС
України якщо особа, яка бере участь у
справі, перебуває під вартою або
відбуває покарання у виді довічного
позбавлення волі, позбавлення волі на
певний строк, тримання у
дисциплінарному батальйоні
військовослужбовців, обмеження волі,
арешту, повістка та інші судові
документи вручаються їй під розписку
адміністрацією місця утримання особи,
яка негайно надсилає розписку цієї
особи до суду.

За бажанням, вищевказана особа може
надіслати суду письмові пояснення
поштою або забезпечити своє
представництво в суді адвокатом чи
довіреною особою на підставі належним
чином засвідченої копії довіреності.

Засуджений ОСОБА_3 явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали та пояснили,
що кореспонденція, яка засудженим
направлялась до суду (у даному випадку -
касаційна скарга), отримана від
останнього у відкритому вигляді за
його бажанням у зв'язку з відсутністю в
нього коштів на конверт та поштову
марку та направлена за відповідною
адресою у запечатаному конверті
адміністрацією установи. Супровідна,
додана установою до конверту, була
складена саме на прохання ОСОБА_3 і саме
з його слів, про що свідчить його підпис
в графі 195 Журналу №814 обліку заяв,
звернень та скарг засуджених сектору
ДПВ. При цьому, зміст касаційної скарги
працівниками установи не переглядався,
а кількість аркушів (11) зазначена в
супровідному листі з метою надходження
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з усіма необхідними додатками.
Крім того, кількість аркушів, на яких
викладені додатки, є обов'язковим
реквізитом таких листів.

Щодо вимог про відшкодування моральної
шкоди, то представниками зазначено, що
вони взагалі не обґрунтовані, оскільки
позивач хворіє на гіпертонію ще з 2012
року та після травня 2014 року він не
звертався до медичної частини
Роменської виправної колонії №56 зі
скаргами на погіршення стану здоров'я.
За таких обставин позовні вимоги не
підлягають задоволеною.

Вислухавши пояснення представників
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є засудженим та відбуває
покарання у Роменській виправній
колонії Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Сумській області №56 з 04.05.2005 року (а.с.7).

Під час перебування у Виправній
колонії № 56 ОСОБА_3 неодноразово
звертався із листами та скаргами на
рішення судів, в тому числі і на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2014
року у справі №757/18830/13-ц (номер
провадження 22-ц-796/4004/2014), на яку він
подав касаційну скаргу 20.05.2014 року.

Згідно з частиною 1, 3 статті 113
Кримінально-виконавчого кодексу
України (далі - КВК України) засудженим
дозволяється одержувати і відправляти
листи і телеграми за свій рахунок без
обмеження їх кількості.
Кореспонденція, яку одержують і
надсилають засуджені до відбування
покарання у виправних колоніях
мінімального рівня безпеки із
загальними умовами тримання,
середнього та максимального рівня
безпеки, підлягає перегляду.

Винятком з цих правил є кореспонденція,
передбачена частиною 4 статті 113 КВК
України.

Так, згідно із вказаною нормою (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин),
кореспонденція, яку засуджені
адресують Уповноваженому Верховної
Ради України з прав людини,
Європейському суду з прав людини, а
також іншим відповідним органам
міжнародних організацій, членом або
учасником яких є Україна,
уповноваженим особам таких
міжнародних організацій, до суду та
прокуророві, перегляду не підлягає і
надсилається за адресою протягом доби
з часу її подачі. Кореспонденція, яку
засуджені одержують від зазначених
органів та осіб, перегляду не підлягає.

Аналогічна норма міститься і в
Інструкції з організації перегляду
кореспонденції (листування) осіб, які
тримаються в установах виконання
покарань та слідчих ізоляторах,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 02.07.2013 року №1304/5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 02.07.2013 року за №1110/23642
(далі-Інструкція з організації
перегляду кореспонденції).

Зокрема, пунктом 4 розділу І вказаної
Інструкції передбачено, що відповідно
до вимог статті 7 Закону України «Про
попереднє ув'язнення» і статті 113
Кримінально-виконавчого кодексу
України скарги, заяви, клопотання і
листи (кореспонденція) осіб, узятих під
варту, та засуджених, які відбувають
покарання у виправних колоніях
мінімального рівня безпеки із
загальними умовами тримання,
середнього та максимального рівня
безпеки, підлягають перегляду, за
винятком випадків, передбачених
абзацом другим цього пункту.

Кореспонденція, яку засуджені чи особи,
взяті під варту, адресують
Уповноваженому Верховної Ради України
з прав людини, Європейському суду з
прав людини, а також іншим відповідним
органам міжнародних організацій,
членом або учасником яких є Україна,
уповноваженим особам таких
міжнародних організацій та прокурору
чи захиснику у кримінальному
провадженні, що здійснює свої
повноваження відповідно до
Кримінального процесуального кодексу
України, перегляду не підлягає і
надсилається за адресою протягом доби
з часу її подачі. Кореспонденція, яку
засуджені та особи, взяті під варту,
одержують від зазначених органів та
осіб, перегляду не підлягає.

Згідно з пунктами 3, 5 Інструкції з
організації перегляду кореспонденції
рекомендовані листи, листи з
оголошеною цінністю, кореспонденція,
передбачена абзацом другим пункту 4
розділу І цієї Інструкції, та листи, що
містять відомості про смерть близьких
або інші термінові повідомлення, що
надходять з поштових відділень або
надсилаються за реєстром, реєструються
окремо у журналі обліку кореспонденції
осіб, які тримаються в установі
виконання покарань (слідчому
ізоляторі), форма якого визначена в
додатку 2 до цієї Інструкції (далі -
Журнал).

Кореспонденцію, зазначену в абзаці
другому пункту 4 розділу І цієї
Інструкції, засуджені чи особи, взяті
під варту, особисто запечатують у
конверти (із зазначенням адресата). У
разі відсутності у відправника
конверта адміністрація установи
виконання покарань (слідчого
ізолятора) забезпечує засудженого
(особу, взяту під варту) конвертом та
поштовою маркою.

Така кореспонденція перегляду не
підлягає і надсилається адресату
протягом доби з часу її подачі.
Кореспонденція, що надійшла від
зазначених в абзаці другому пункту 4
розділу І цієї Інструкції органів
(осіб), засудженим (особам, узятим під
варту) вручається протягом доби у
запечатаному вигляді (конверті).

Відповідно до п. 45 Правил внутрішнього
розпорядку установ виконання покарань,
затверджених наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 25.12.2003 року N 275
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 31.12.2003 року за №1277/8598)
звернення, адресовані до державних і
громадських організацій та на ім'я
посадових осіб, адміністрація установ
в обов'язковому порядку супроводжує
листами.

Звернення, подані в письмовому вигляді,
реєструються у канцелярії установи і
не пізніше як у триденний строк
відправляються адресатам.

У позовній заяві ОСОБА_3 вказує на те, що
його кореспонденція відкривалась та
переглядалась, що вбачається із
супровідного листа, в якому
відображено зміст касаційної скарги,
назву адресата, його персональні дані
та кількість аркушів (а.с.8).

Судом було досліджено зміст
супровідного листа від 20.05.2014 року
№15/К-33 до касаційної скарги, поданої до
канцелярії установи, а також витяги з
Журналу №814 обліку заяв, звернень та
скарг засуджених сектору ДПВ та з
Журналу №533 реєстрації скарг
засуджених (а.с.19-25), зі змісту яких
вбачається, що 20.05.2014 року засуджений до
довічного позбавлення волі ОСОБА_3
передав кореспонденцію для
відправлення у незапечатаному вигляді
інспектору установи, повідомивши про
її зміст та кількість додатків, що
підтверджується його особистим
підписом в графі 195 Журналу №814 та на
копії супровідного листа до касаційної
скарги (а.с.8, 20).

Представники відповідача також
пояснили, що кореспонденція,
адресована в суд, була отримана від
ОСОБА_3 у відкритому вигляді за його
бажанням у зв'язку з відсутністю у
нього коштів на конверт та поштову
марку. Тобто інформацію про предмет
звернення та кількість додатків він
повідомив особисто працівнику
установи в усній формі, обґрунтовуючи
своє прохання тим, що така
кореспонденція у разі направлення її
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ без супровідного
листа може бути повернута без розгляду.
Крім того, зміст касаційної скарги
працівниками установи по суті не
переглядався.

З приводу тверджень позивача в
позовній заяві, що касаційна скарга від
20.05.2014 року подавалася ним в
запечатаному вигляді (конверті) варто
зазначити, що на підтвердження доводів
позивача щодо відкриття та перегляду
поштової кореспонденції, що не
підлягає перегляду, єдиним доказом міг
би бути відповідний поштовий конверт, в
якому містилася касаційна скарга, при
цьому, який ще не отриманий та не
відкритий адресатом, адже тільки за
наявності такого конверту можна
встановити шляхом проведення
відповідної експертизи, чи
відкривались він після того, як був
запечатаний відправником особисто.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на супровідний лист, який нібито
підтверджує, що адміністрації установи
був відомий зміст касаційної скарги,
оскільки судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що мотивація та докази, надані
позивачем, не дають суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували доводи відповідача щодо
направлення поштової кореспонденції,
адресованої до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, без попереднього перегляду.

З приводу позовних вимог про стягнення
з відповідача моральної шкоди суд
відмічає, що відповідно до статті 23
Цивільного кодексу України моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно із частиною 1 статті 1167
Цивільного кодексу України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Отже, виходячи з аналізу
вищезазначених норм, стягнення
моральної шкоди можливо при настанні
наслідків, вказаних у ст. 23 Цивільного
кодексу України, та за наявності вини
особи, яка її завдала. Проте, позивач не
довів настання вищезазначених
наслідків внаслідок протиправних та
винних дій відповідача, а тому дана
вимога є необґрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню.

Більш того, доводи позивача в частині
заподіяння йому моральної шкоди та
погіршення стану здоров'я саме після
відправлення кореспонденції
адміністрацією установи
спростовуються його ж посиланнями на
наявність у нього такої хвороби як
гіпертонія ще з 2012 року (а.с.5, зворотній
бік), а також копією довідки медичної
частини Роменської виправної колонії
№56 від 13.06.2014 року №4/2102, з якої слідує,
що за медичною допомогою засуджений
ОСОБА_3 не звертався (а.с.18).

Враховуючи вказане вище у сукупності,
суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог,
внаслідок чого відмовляє у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Роменської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Сумській області (№56) про визнання дій
незаконними та стягнення моральної
шкоди -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 06.10.2014 року.