Справа № К/9991/9345/12-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/9345/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Лосєв А.М. Шипуліна Т.М.розглянувши
у попередньому судовому
засіданнікасаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Черкаси

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 26.05.2011 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.01.2012 р.

у справі №2а/2370/3089/2011

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-проект»

до Державної податкової інспекції у м.
Черкаси

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 26.05.2011 р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.01.2012 р., частково задоволено
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альфа-проект» (далі - позивач) до
Державної податкової інспекції у м.
Черкаси (далі - відповідач). Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 25.03.2011 р.
№ в частині визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 7 720,00 грн. та штрафними
санкціями у розмірі 1 930,00 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача 1,13 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій з підстав порушення судовими
інстанціями норм матеріального права
просить їх скасувати та ухвалити нове,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача на адресу
суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч.1 ст.220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступні фактичні
обставини у справі.

Представниками податкового органу
було проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 10.11.2009 р. по 31.12.2010 р.

За результатами перевірки складено акт
від 18.03.2011 р. №759/23-2/36784973, згідно
висновків якого встановлено порушення
позивачем вимог п.п.4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1
п. 5.2 ст. 5, пп. 11.2.1 п. 11.2 пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
підприємств», у результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 46 676, 00 грн., та п. 4.1 ст. 4,
пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», у результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 213 243,00 грн.

На підставі встановлених порушень
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 25.03.2011 р.
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
58 345,00 грн., та №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 266 554,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, спірним
на стадії касаційного розгляду є
податкове повідомлення-рішення від
25.03.2011 р. № у частині визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 7 720,00 грн. та штрафними
санкціями у розмірі 1 930,00 грн.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що проведеною перевіркою
повноти визначення позивачем
податкового кредиту встановленого
його завищення, зокрема, за березень 2010
року на суму 6 840,00 грн. та квітень 2010
року на суму 880,00 грн.

Фактичною підставою для такого
висновку відповідача були результати
взаємовідносин позивача із ТОВ «ВКФ
«Донімперіал Плюс», які полягали у
розміщенні останнім зовнішньої
реклами позивача, при цьому як зазначає
відповідач, без підтверджуючих
документів.

Так, відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8№ цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суди попередніх інстанцій, надаючи
оцінку обставинам справи у зазначеній
частині, виходили з того, що
визначальним фактом права позивача на
включення спірних сум податку на
додану вартість до складу посадкового
кредиту є отримання ним належним чином
оформлених податкових накладних, а
також фактичне здійснення
господарської операції, що
підтверджується відповідними
доказами.

При цьому, судами було встановлено, що
позивач замовив і оплатив роботи ТОВ
«ВКФ «Донімперіал Плюс» по проведенню
рекламної кампанії в місті Києві за
ціною 34200,00 грн. (ПДВ - 6840,00 грн.) та по
виготовленню щита і його монтажу на
території замовника за ціною 4400,00 грн.
(ПДВ - 880,00 грн). Доказами підтвердження
зазначеного є податкові накладні на
відповідні суми, банківські виписки та
акти здачі-приймання виконаних робіт,
що свідчить про фактичне здійснення
господарських операцій.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується із висновком судів
попередніх інстанцій про помилкове
твердження податкового органу щодо
завищення позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість за
березень 2010 року на суму 6840,00 грн. та за
квітень 2010 року на суму 880,00 грн., у
зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення від 25.03.2011 р. №
у частині визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 7720,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 1930,00
грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
заявленої касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
правильно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210 - 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Черкаси
залишити без задоволення.

2. Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 26.05.2011 р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.01.2012 р. у
справі №2а/2370/3089/2011 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
СуддіЛосєв А.М. Шипуліна Т.М.