Справа № 813/4265/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2014 року
№ 813/4265/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі колегії суддів:
головуючого - судді:
суддів:
Лейко-Журомської М.В.,Кузана Р.І.
з участю секретаря судового засідання
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби
України, третя особа на стороні
відповідача - Державна казначейська
служба України про визнання
протиправною бездіяльність та
ОСОБА_1 звернулася у Львівський
окружний адміністративний суд з
позовом до Державної фіскальної служби
України, третя особа на стороні
відповідача - Державна казначейська
служба України про визнання
протиправною бездіяльності та
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що 25.12.2012 року її
було звільнено із займаної посади у
зв'язку з виходом на пенсію по
інвалідності, оскільки Обласною
спеціалізованою кардіологічною МСЕК№2
Львівської області їй було встановлено
II групу інвалідності загального
захворювання та визначено ступінь
втрати професійної працездатності - 65%.
У відповідності до ст. 347 Податкового
кодексу України і Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби, позивач
звернулась в ДПІ у Залізничному районі
м. Львова Львівської області ДПВ із
заявою на виплату страхової суми.
Оскільки назву страхової компанії їй
не повідомили, позивач звернулася до
відповідача із відповідним зверненням.
Проте, їй було повідомлено, що
відповідачем договір про надання
послуг зі страхування осіб
контролюючих органів у 2013-2014 році не
укладався. Вважає, що бездіяльність
відповідача щодо не укладення договору
на страхування порушує безпосередньо
В судовому засіданні позивач позов
підтримала з мотивів, вказаних в
позовній заяві, просила його
Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) Міністерства
доходів і зборів України ( далі -
Міндоходів України) замінено на
Державну фіскальну службу України
(далі - ДФС України).
Представник відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечила з підстав наведених в
письмовому запереченні (а.с.42-45),
додатково зазначила, що згідно ст.347
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючих органів підлягають
обов'язковому державному особистому
страхуванню за рахунок коштів
державного бюджету в разі поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися у зв'язку з виконанням
службових обов'язків, - у розмірі від
шестимісячної до п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою
(залежно від ступеня втрати
працездатності). Відповідно до ст. 979
Цивільного кодексу України та ст. 3
Закону України «Про страхування», в
даному випадку, страхувальником
виступає контролюючий орган, а
застрахованою особою виступає
посадова особа контролюючого органу.
Відповідно до Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби, виплата
страхових сум провадиться у семиденний
термін з дня одержання страховиком
всіх необхідних документів від
застрахованого або його спадкоємців.
При цьому, проведення обов'язкового
страхування здійснюється страховиком,
який одержав відповідну ліцензію в
Нацкомфінпослуг і визначений за
погодженням із страхувальником. В
даному випадку, страхувальником
виступає контролюючий орган, який не
може бути одночасно і страховиком. Крім
цього, представник відповідача
вказала, що обов'язки посадових осіб
контролюючих органів визначені у ст. 21
Податкового кодексу України та не
містять у собі обов'язку укладати з
страховиками договір страхування.
Цього обов'язку не містить і Порядок та
умови обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби, а
відтак законодавством він не
передбачений. За таких обставин, вимога
позивача визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
укладення договору на страхування
посадових осіб контролюючих органів є
безпідставною в силу Закону та
фактичних обставин справи і не
підлягає задоволенню. Щодо позовної
вимоги про стягнення за рахунок коштів
державного бюджету України страхової
суми в розмірі 92 656,20 грн., представник
відповідача в судовому засіданні
зазначила, що така не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до п.5 Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби, страховик
виплачує страхові суми у разі втрати
застрахованим працездатності в
результаті поранення, контузії, травми
або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися під час
виконання службових обов'язків. Відтак,
при вирішенні питання страхової
виплати має бути встановлено, що
інвалідність виникла саме внаслідок
професійної діяльності застрахованої
особи та зумовлена дією на організм
виключно або переважно факторів
виробництва, характерних для
конкретної професії. Проте, з наданих
позивачем документів, не вбачається, що
встановлена позивачу інвалідність
відбулась у зв'язку із виконанням нею
службових обов'язків. З урахуванням
вказаного, просить у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.
Представник третьої особи на стороні
відповідача - Державна казначейська
служба України в судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений про
розгляд справи належним чином.
Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 25.12.2012 року ОСОБА_1
була звільнена з посади заступника
начальника ДПІ у Залізничному районі м.
Львова Львівської області ДПС у зв'язку
з виходом на пенсію по інвалідності за
ст. 38 КЗпП України.
Згідно довідки Обласної
спеціалізованої кардіологічної МСЕК№2
Львівської області МСЕК серії 10 ААВ
№143060 від 11.12.2012 року ОСОБА_1 встановлена
2 група інвалідності у зв'язку із
загальним захворюванням (а.с.6).
Згідно довідки Обласної
спеціалізованої кардіологічної МСЕК№2
Львівської області МСЕК серії ЛВА-3
№013397 від 15.02.2013 року позивачу визначено
втрату професійної придатності - 65 %
Згідно довідки Шевченківської
міжрайонної МСЕК серії 10ААВ №688233 від
17.12.2013 року позивачу встановлена 2 група
інвалідності у зв'язку із загальним
захворюванням по життєво (а.с.7).
Відповідно до вимог п.11 Порядку та
умов особистого страхування посадових
осіб органів Державної податкової
служби, що затверджений постановою КМУ
від 03.06.1994 року № 349, позивач звернулася
в ДПІ у Залізничному районі м. Львова
Львівської області ДПС із заявою на
виплату страхової суми без зазначення
назви страхової компанії (а.с.5).
28.04.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Міністра доходів і зборів України з
проханням повідомити, яка страхова
компанія є страховиком посадових осіб
04.06.2014 року позивачу була надана
відповідь, що договір про надання
послуг зі страхування посадових осіб
контролюючих органів Міндоходів
України у 2013 та 2014 році не укладався
Відповідно до ст. 347 Податкового
кодексу України (далі -ПК України)
посадові особи контролюючих органів
підлягають обов'язковому державному
особистому страхуванню за рахунок
коштів державного бюджету на випадок
загибелі або смерті на суму
десятирічної заробітної плати за
останньою посадою, а в разі поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися у зв'язку з виконанням
службових обов'язків, - у розмірі від
шестимісячної до п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою
(залежно від ступеня втрати
працездатності). Порядок та умови
страхування посадових осіб
контролюючих органів встановлюються
Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 1, п. 2 Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.06.1994 р. № 349
(далі - Порядок №349) обов'язкове
державне особисте страхування (далі -
обов'язкове страхування) посадових
осіб органів державної податкової
служби здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Обов'язковому
державному особистому страхуванню
підлягають посадові особи органів
державної податкової служби (далі -
У відповідності до п. 3 Порядку №349
страхові платежі сплачуються
Державною податковою службою (далі -
страхувальник) до 25 числа кожного
місяця у розмірі 0,25 відсотків фонду
оплати праці, включаючи встановлені
чинним законодавством доплати та
надбавки застрахованих минулого
місяця. Облік надходжень страхових
платежів і виплат страхових сум
повинен вестися окремо від надходжень
і виплат за іншими видами страхування.
Витрати страховика на здійснення
страхування становлять не більше 6
Згідно із отриманої відповіді
Міндоходів України вбачається, що
відповідний договір про надання послуг
зі страховиком посадових осіб органів
доходів і зборів у 2013 та 2014 році не
При вирішенні справи суд керується
принципами адміністративного
судочинства, в тому числі і принципом
верховенства права відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Щодо визнання протиправною
бездіяльності відповідача, що полягає
в неукладенні договору на страхування
посадових осіб контролюючих органів,
суд зазначає.
Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Одночасно
Конституцією встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Міндоходів України є суб'єктом владних
повноважень, який виконує державні
функції. Відтак, лише держава, шляхом
законодавчого регулювання, визначає
його завдання, межі його повноважень,
та спосіб, у який він здійснює ці
Зміст ст. 347 ПК України та Порядку та
умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби
прямо не вказує на обов'язок
відповідача щодо укладення
відповідного договору про надання
послуг зі страховиком посадових осіб
органів доходів і зборів.
Проаналізувавши вищенаведене в
сукупності суд прийшов до висновку про
відсутність підстави для визнання
бездіяльності Міндоходів України
В той же час, суд, приймаючи до уваги, що
діючим законодавством встановлено
здійснення страхових виплат за рахунок
державного бюджету, з огляду на
невиконання суб'єктом владних
повноважень, який є відповідачем у
справі, здійснення виплат, приходить до
висновку, про недопустимість порушення
права позивача на отримання
відповідної страхової суми в разі
встановлення інвалідності з причин
неврегульованості реалізації
встановленого порядку, і вважає, що не
укладення Міндоходів України договору
з страховиком, не позбавляє обов'язку
цього відповідача здійснювати
Згідно довідки начальника ДПІ у
Залізничному районі м. Львова
Львівської області ДПС №3675/10/05-00 від
20.02.2013 року, заробітна плата на день
звільнення ОСОБА_1 становила 2 375,80
Суд звертає увагу на те, що
відповідачем не було дотримано право
позивача на своєчасне отримання
страхової суми, висновком експертної
комісії встановлений прямий зв'язок
між встановленням ступеня втрати
працездатності і виконання службових
обов'язків ОСОБА_1 станом на 15.02.2013 року
(65%), тому приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача з
приводу розрахунку страхової виплати,
виходячи з 65% втрати працездатності,
визначеної за таким розрахунком:
- 2 375,80 грн х12 місяців х 5 років х 65% = 92 656,20
Таким чином, розмір страхової виплати,
що підлягає стягненню з відповідача за
рахунок коштів державного бюджету
України, становить 92 656,20 грн.
Стосовно вимоги про стягнення
страхової сума з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних від простроченої
суми, то така є безпідставною з огляду
Статтею 625 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) встановлена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, відповідно до
якої боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Оскільки між сторонами не виникало
грошового зобов'язання, то положення
статті 625 ЦК України не можуть бути
застосовані, тому в цій частині
позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною другою цієї ж статті
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Виходячи із встановлених судом
фактичних обставин та вимог
законодавства, суд дійшов висновку, що
бездіяльність відповідача щодо
неукладення у 2013-2014 роках договору на
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби України не
відповідає критеріям, наведеним у
частині третій статті 2 КАС України,
тому її слід визнати протиправною.

Оскільки протиправна бездіяльність
відповідача зумовила неможливість
отримання ОСОБА_1 страхових коштів у
розмірі 92 656,20 грн., такі слід стягнути з
Державної фіскальної служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до вимог статті 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи пояснення сторін,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню.

Враховуючи приписи п. 9 ч. 1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір» та ст. 94 КАС
України, судовий збір не присуджується.

Керуючись ст. ст. 7-14,69-71,86,87,94,159,160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною
бездіяльність Державної фіскальної
служби України щодо неукладення у 2013-2014
роках договору на страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби України.

Стягнути з Державної фіскальної
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 страхову суму у розмірі 92 656грн.,
(дев'яносто дві тисячі шісот п'ятдесят
шість) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повий текст постанови виготовлено 30
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Костецький Н.В.

Суддя
Лейко-Журомської М.В.

Суддя
Кузана Р.І.