Справа № 804/8520/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р. Справа № 804/8520/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Коренева А.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Прокурора Кіровського району м.
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «А.С.Інжирінг Груп»,
за участю прокурора м.
Дніпропетровська, про стягнення коштів
на суму боргу з єдиного соціального
внеску, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кіровського району м.
Дніпропетровська звернувся до суду з
позовом в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «А.С.Інжирінг Груп»,
про стягнення коштів на суму боргу з
єдиного соціального внеску в розмірі 67
357,71 грн. На обґрунтування позовних
вимог позивачем зазначено, що
відповідачем не сплачені суми єдиного
внеску за лютий та березень 2014р.,
визначені ним самостійно у звітах про
суми нарахованої заробітної плати за
відповідний період. Позивачем, ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області, надана до суду належним чином
завірена копія корінця вимоги від 02.04.14,
направленої на адресу відповідача.

Відповідач, ТОВ «А.С.Інжирінг Груп», про
дату час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином (а.с.50),
проте в судове засідання не прибув,
заперечення проти позову не надав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
суд при винесенні постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що за даними Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Відповідач
пройшов передбачену чинним
законодавством процедуру державної
реєстрації, набув правового статусу
юридичної особи за ідентифікаційним
кодом 37211886, на обліку як платник
податків, зборів (обов'язкових
платежів) перебуває в ДПІ, в силу Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон) є
платником єдиного внеску.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач подав до позивача Звіти про
суми нарахованої заробітної плати
застрахованих собі та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
доходів і зборів за 2 та 3 місяці 2014р., за
даними яких загальна сума єдиного
внеску, що підлягає сплаті, дорівнює 39
151 грн. та 35 092,50 грн. відповідно (а.с.17, 21).

Відповідно до ч.5 ст.9 Закону сплата
єдиного внеску здійснюється у
національній валюті шляхом внесення
відповідних сум єдиного внеску на
рахунки органів доходів і зборів,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів для
його зарахування, крім єдиного внеску,
який сплачується в іноземній валюті
розташованими за межами України
підприємствами, установами,
організаціями (у тому числі
міжнародними) за працюючих у них
громадян України та громадянами
України, які працюють або постійно
проживають за межами України,
відповідно до договорів про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (далі - договір
про добровільну участь). Єдиний внесок
сплачується шляхом перерахування
платником

безготівкових коштів з його
банківського рахунку; платники,
зазначені в абзацах третьому та
четвертому пункту 1 частини першої
статті 4 цього Закону, які не мають
банківського рахунку, сплачують
внесок шляхом готівкових розрахунків
через банки чи відділення зв'язку. (ч.7
ст.9 ).

За змістом ч.8 ст.9 Закону платники
єдиного внеску, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця; при цьому
платники, зазначені у пункті 1 частини
першої статті 4 цього Закону, під час
кожної виплати заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення), на
суми якої (якого) нараховується
єдиний внесок, одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
нарахований на ці виплати єдиний
внесок у розмірі, встановленому для
таких платників (авансові платежі);
кошти перераховуються одночасно з
отриманням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплату доходу,
грошового забезпечення), у тому числі
в безготівковій чи натуральній формі.
При цьому фактичним отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату
праці (виплату доходу, грошового
забезпечення) вважається отримання
відповідних сум готівкою, зарахування
на рахунок одержувача, перерахування
за дорученням одержувача на будь-які
цілі, отримання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних
цінностей у рахунок зазначених виплат,
фактичне здійснення з таких виплат
відрахувань згідно із законодавством
або виконавчими документами чи
будь-яких інших відрахувань.

Приписами ч.4 ст.25 Закону визначено, що
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку орган доходів і зборів у
порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
вимогу про її сплату; платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти

календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею; у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку. Відповідно до абз.9 ч.4 ст.25
Закону у разі якщо платник єдиного
внеску протягом десяти календарних
днів з дня надходження вимоги не
сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом доходів і зборів, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги, орган
доходів і зборів надсилає в порядку,
встановленому законом, до підрозділу
державної виконавчої служби вимогу про
сплату недоїмки. У випадках, зазначених
в абзаці дев'ятому цієї частини, орган
доходів і зборів також має право
звернутися до суду з позовом про

стягнення недоїмки (абз.10 ч.4 ст.25).

В матеріалах справи наявна копія
корінця вимоги №718 від 02.04.14 на суму 32
265,21 грн., направленої на адресу
відповідача у зв'язку з часткою
несплатою останнім суми єдиного внеску
за лютий 2014р. Доказів оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку або виконання в повному обсязі
свого обов'язку зі сплати сум,
зазначених в поданих відповідачем
звітах від 19.03.14 № та від 15.04.14
№, відповідачем до суду не надано.

Враховуючи наведені обставин, з огляду
на той факт, що відповідач обтяжений
обов'язком зі сплати спірної суми
недоїмки з єдиного внеску в розмірі 67
357,71 грн. (32 265,21 + 35092,50), суд доходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 128, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «А.С.Інжирінг Груп»
() недоїмку зі сплати
єдиного внеску за лютий 2014р. та
березень 2014р. в розмірі 67 357,71 грн.
(шістдесят сім тисяч триста п'ятдесят
сім гривень 71 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку відповідно до
ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили згідно
зі ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя А.О. Коренев