Справа № 813/4598/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2014 року 09 год. 54 хв.
Справа № 813/4598/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Сакалоша В.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Качмара І.О.,
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Каската" до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними дій,
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Каската" до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними дій
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві щодо
проведення зустрічних звірок
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Каската",
за результатами яких було складено
акти № 1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014 року та
№ 1654/26-55-22-07 від 12.06.2014 року.
Хід розгляду справи відображений в
ухвалах суду. В судовому засіданні
02.10.2014 року відповідно до положень ч.3
ст.160 Кодексу адміністративного
судочинства України проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

17.09.2014 року представником позивача
подано заяву про зміну позовних вимог
вх. № 31629, відповідно до якої останній
просив наступне:

- визнати протиправними дій Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві щодо проведення
зустрічних звірок та складання актів
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Каската",
за результатами яких було складено
акти № 1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014 року та
№ 1654/26-55-22-07 від 12.06.2014 року;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві вилучити з Бази даних Податковий
блок - "Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок" дані, які
вносилися за результатами складання
звірок згідно акту №1552/26-55-22-07/38810224 від
03.06.2014р. про неможливість проведення
зустрічної звірки;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві вилучити з Бази даних Податковий
блок - "Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок" дані, які
вносилися за результатами складання
звірок згідно акту №1654/26-55-22-07 від
12.06.2014р. про неможливість проведення
зустрічної звірки;

- зобов'язати Державну
податкову інспекцію у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві утриматись від
вчинення певних дій, а саме
використання та поширення іншим
органам податкової служби України
актів №1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014р. та
№1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р. про неможливість
проведення зустрічних звірок суб'єкта
господарювання Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ «КАСКАТА».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у
контролюючого органу не було підстав
для проведення зустрічної звірки,
оскільки не було підстав для
зіставлення даних господарських
відносин з контрагентами -
постачальниками та
контрагентами-покупцями; ініціатором
звірки не було скеровано відповідний
запит та не було проаналізовано
первинні та інші бухгалтерські
документи; не були досліджені й інші
обставини, які мають значення для
справи, що є порушенням пункту 73.5
статті 73 Податкового кодексу України.
Оскільки у відповідача не було
правових підстав для проведення
зустрічної звірки, то відповідно не
було підстав для складання актів про
неможливість проведення зустрічної
звірки №1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014р. та
№1654/26-55-22-07 від 12.06.2014року. Також позивач
посилається на те, що відповідачем
порушено встановлений порядок
оформлення результатів звірки, а також
використання його даних.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, надав додаткові
пояснення в обґрунтування позовних
вимог, просить позов задовольнити.

Відповідач явки уповноваженого
представника у судове засідання 02.10.2014
року не забезпечив, проти позову
заперечує з підстав викладених у
письмовому запереченні. Зазначає, що
порушень прав позивача при проведенні
звірки та оформленні її результатів не
допущено, просить у задоволенні позову
відмовити повністю. Вказує, що дії по
проведенню звірки, дії по формуванню
висновків акту звірки та безпосередньо
дії по складанню акту є
функціональними обов'язками ДПІ, які
самі по собі не створюють для позивача
будь-яких негативних наслідків та не
покладають на позивача податкових
обов'язків.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши представлені
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та висновки податкового органу,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Каската"
зареєстроване як юридична особа,
відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
підприємство знаходиться за адресою: м.
Львів вул. Липинського, буд. 26, оф. 304.

Як встановлено судом з матеріалів
справи, Державною податковою
інспекцією у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві здійснено заходи щодо
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Каската"
щодо підтвердження господарських
відносин з контрагентами.

За результатом здійснення таких
заходів складено акт №1552/26-55-22-07/38810224
від 03.06.2014р. про неможливість
проведення зустрічної звірки щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з
01.02.2014р. по 28.02.2014р. та акт №1654/26-55-22-07 від
12.06.2014р. про неможливість проведення
зустрічної звірки щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.03.2014р. по 30.04.2014р.
На дату складання актів
місцезнаходження Товариства не
встановлено.

Як вбачається з актів про неможливість
проведення зустрічної звірки
№1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014р. та
№1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р. відповідачем
встановлено порушення Товариством
вимог Податкового кодексу України та
зазначено, що позивачем документально
не підтверджено реальність здійснення
господарських відносин з
контрагентами.

Не погодившись з діями відповідача,
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Юрисдикція адміністративних судів
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу
України (далі ПК України), відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 73.5 статті 73 ПК
України з метою отримання податкової
інформації контролюючі органи мають
право проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Згідно з підпунктом 5 частини 4 пункту
73.3 статті 73 ПК України письмовий запит
про подання інформації надсилається
платнику податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин за наявності
певних підстав, зокрема у разі
проведення зустрічної звірки.

Відповідно до пункту 12 Порядку
отримання інформації органами
державної податкової служби за їх
письмовим запитом затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010 року № 1245 письмовий запит про
подання інформації надсилається
суб'єкту інформаційних відносин за
наявності зокрема підстав
проведення зустрічної звірки.

Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті органу державної податкової
служби, та її документальне
підтвердження протягом одного місяця з
дня, що настає за днем надходження
запиту (якщо інше не передбачено цим
Кодексом). У разі коли запит складено з
порушенням вимог, викладених в абзацах
першому та другому цього пункту,
платник податків звільняється від
обов'язку надавати відповідь на такий
запит.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
27.12.2010 року № 1232 (Порядок № 1232)
зустрічна звірка полягає у зіставленні
даних первинних бухгалтерських та
інших документів суб'єкта
господарювання, що здійснюється
органами державної податкової служби,
з метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки проводяться у суб'єктів
господарювання, щодо здійснення
операцій з якими під час перевірки
платника податків та зборів виникають
сумніви стосовно факту здійснення
таких операцій або якщо існують
розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань. З
метою проведення зустрічної звірки
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якого перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
зборів даних. Зустрічна звірка може
бути проведена органом державної
податкової служби (ініціатором)
самостійно у разі, коли суб'єкт
господарювання перебуває на обліку в
тому ж органі державної податкової
служби, в якому перебуває платник
податків, або в межах одного населеного
пункту.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1232
орган державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.

Пунктом 6 Порядку № 1232 передбачено, що у
разі отримання від суб'єкта
господарювання інформації, визначеної
у запиті, та її документального
підтвердження (протягом одного місяця
з дня, що настає за днем надходження
суб'єкту господарювання запиту) орган
державної податкової служби проводить
зустрічну звірку.

Відповідно до частини 4 пункту 3.2 Наказу
ДПА України від 22.04.2011 року № 236 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок» у разі відсутності
в органі ДПС - виконавця запитуваної
інформації та її документального
підтвердження, такий орган протягом 2-х
робочих днів з дня отримання запиту
надсилає завірений печаткою Запит про
надання інформації та її
документального підтвердження
(додаток 2) суб'єкту господарювання за
його адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) рекомендованим
листом з повідомленням про вручення чи
особисто вручає суб'єкту
господарювання або його законному
(уповноваженому) представникові під
розписку. Такий запит реєструється як
вихідна кореспонденція у загальному
порядку.

Відповідно до п. 3.3 Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок
обов'язок здійснення відповідних
заходів (направлення запитів,
повторних запитів, здійснення
моніторингу відповідей, що надходять,
тощо) з метою забезпечення своєчасного
та у повному обсязі проведення
зустрічних звірок, у тому числі і по
ланцюгу проходження ТМЦ (робіт, цінних
паперів, нематеріальних активів тощо)
покладається на орган ДПС - ініціатора.
При цьому обов'язок направлення запиту
на адресу суб'єкта господарювання та
забезпечення проведення зустрічної
звірки покладається на орган ДПС -
виконавця, в якому такий суб'єкт
господарювання перебуває на обліку
(крім випадків, визначених у абзаці
шостому п. 3.1 Методичних рекомендацій).

У пункті 4.5 Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок передбачено, що при
отриманні від суб'єкта господарювання
(у встановлений статтею 73 ПК України
термін) інформації, визначеної у
запиті, та її документального
підтвердження відповідальний
підрозділ проводить зустрічну звірку
суб'єкта господарювання протягом 3
робочих днів з дня, наступного за днем
отримання такої інформації та її
документального підтвердження.

Згідно з пунктом 4.4 Наказу ДПА України
від 22.04.2011 року № 236 «Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок» у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям із обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або відсутності посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше 2-х робочих днів від дати
надходження запиту складає акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи,
запити на отримання інформації та її
документального підтвердження
позивачу не направлялися.

Зазначене не відповідає обов'язку
контролюючого органу, визначеному
нормами вищенаведеного законодавства,
адже не надсилання запиту позбавляє
права позивача у наданні
документального підтвердження
господарських відносин, з метою
підтвердження чи звірки яких
проводиться зустрічна звірка.

Перевіряючи наявність підстав та
додержання порядку проведення
зустрічної звірки позивача судом
встановлено, що за приписами Порядку №
1232 орган державної податкової служби
має повноваження на проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, щодо здійснення
операцій з якими під час перевірки
іншого платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.

Отже, відповідачем жодним документом
не підтверджено, що підставою для
проведення зустрічної звірки було: 1)
існування сумнівів стосовно факту
здійснення господарських операцій між
господарюючими суб'єктами, які
виникають під час перевірки іншого
платника податків та зборів; 2)
існування розбіжностей задекларованих
у деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань. У
актах №1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014р. та
№1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки не наведено підстави проведення
таких.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу
України податкова інформація, зібрана
відповідно до цього Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань.

Пунктом 7 Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.04.2011 № 236,
визначено, що результати проведеної
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання підлягають врахуванню
в результатах перевірки платника
податків органом ДПС - ініціатором та
долучаються до матеріалів такої
перевірки. При отриманні матеріалів
зустрічної звірки після закінчення
перевірки платника податків орган ДПС -
ініціатор: у разі підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин із суб'єктом господарювання
(їх виду, обсягу, якості, розрахунків
тощо) - долучає матеріали зустрічної
звірки до матеріалів перевірки; у разі
непідтвердження реальності здійснення
господарських відносин із суб'єктом
господарювання (їх виду, обсягу, якості,
розрахунків тощо) - здійснює заходи
щодо проведення документальної
позапланової перевірки такого
платника податків з урахуванням вимог
Кодексу.

Таким чином, результати зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
враховуються в результатах перевірки
платника податків органом ДПС -
ініціатором та долучаються до
матеріалів такої перевірки, однак не
можуть бути підставою для внесення
змін в систему автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту.

Судом встановлено з матеріалів справи,
що у Базу даних Податковий блок -
«Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок» вносились дані,
за наслідком складання актів
№1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014р. та
№1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки позивача як суб'єкта
господарювання.

Отже, відповідач своїми діями порушив
права та законні інтереси позивача,
оскільки акти №1552/26-55-22-07/38810224 від
03.06.2014р. та №1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки не є формою фіксації податкової
інформації, яка використовується
податковими органами, однак акти стали
підставою внесення змін в інформаційну
систему.

В силу приписів чинного законодавства
України протиправні дії не можуть
породжувати будь-які правомірні
наслідки. Також не може вважатися
правомірною, законною та достовірною
інформація та дані, що містяться в
таких документах.

Оскільки за наслідками зустрічних
звірок позивачеві жодних донарахувань
грошових зобов'язань (та, відповідно, їх
узгодження) здійснено не було, то з
метою поновлення порушеного права
позивача, суд вважає що підлягають
вилученню з Бази даних Податковий блок
- «Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок» дані, які
вносилися за результатами складання
актів про неможливість проведення
зустрічної звірки №1552/26-55-22-07/38810224 від
03.06.2014р. та №1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із
п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Відповідно до положень Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
ДПА України № 984 від 22.12.2010 року, акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно із п.5.2 Порядку, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно: чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів.

Згідно із п.6.2 Порядку, виявлені
порушення податкового та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, відображаються у
гривнях у розрізі податків та зборів з
розбивкою за роками та податковими
періодами у межах періоду, що
перевіряється. Виявлені порушення
валютного законодавства
відображаються у розрізі
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів).

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказами в адміністративному
судочинстві відповідно до ч.1 ст. 69 КАС
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з пунктом 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Слід зазначити, що відповідач не
звертався до суду із позовом про
визнання недійсними договорів
укладених позивачем і в акті перевірки
взагалі відсутні будь-які відомості
про правочини позивача, які порушують
публічний порядок, суперечать
інтересам держави та суспільства,
вчинені удавано з метою ухилення від
сплати податків третіх осіб.

Відтак, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази визнання недійсними в
установленому порядку правочинів
позивача з контрагентами чи докази
порушення позивачем законодавства при
формуванні податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

Суд звертає увагу відповідача, що
відповідно до листа ДПА України «Щодо
підстав для визнання договорів
нікчемними» від 29.09.2010 року №20289/7/16-1617,
дані, наведені в декларації, повинні
відповідати даним бухгалтерського та
податкового обліку платника, отже,
аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися на
підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту. Наявність же
розбіжностей між сумами податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість у розрізі
контрагентів не є самостійною
підставою для визнання правочинів
нікчемними.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

Стаття 203 ч.5 ЦК України передбачає, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Таким чином, в системному аналізі цих
норм для визнання правочину нікчемним
повинні бути наступні умови: 1.
Наявність самого правочину. 2.
Відсутність у сторони (сторін) в момент
вчинення правочину спрямування на
реальне настання правових наслідків,
що ним обумовлені. 3. Наявність умислу
на вчинення такого правочину.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України,
згідно якої правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини.
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності: правочини
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження, об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави. її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна: правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Така правова позиція викладена у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсний».

В процесі розгляду справи, зазначені
факти встановлено не було та
відповідачем не було надано доказів на
підтвердження недотримання позивачем
в момент укладення правочинив вимог,
встановлених частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, що є
підставою для визнання правочинів
недійсними.

Окрім цього, з 01 січня 2011 року набули
чинності зміни, внесені до ЦК України,
зокрема, було викладено частину першу
статті 203 у новій редакції та доповнено
статтю 228 частиною третьою. На підставі
частини 3 статті 228 ЦК України чи статті
207 Господарського кодексу України,
доводити недійсність правочинів
(господарських зобов'язань) органи
державної податкової служби
зобов'язані виключно у судовому
порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на норми п.6 розділу І та п.5.2
розділу ІІ Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
(затверджено наказом ДПА України від
22.12.2010р. №984, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
за №34/18772) суд дійшов висновку, що до
набуття законної сили рішенням суду
про визнання недійсним правочину, за
яким платником податків було
сформовано валові витрати обігу та
виробництва або податковий кредит з
ПДВ чи зменшено суму отриманого в межах
звітного податкового періоду доходу,
податковий орган не має правових
підстав для відображення в акті
перевірки судження про вчинення таким
платником порушення податкового
законодавства щодо правильності та
повноти справляння податків за цим
правочином.

Складені відповідачем акти про
неможливість проведення зустрічної
звірки не містить жодних фактичних
даних, які б засвідчували наявність в
діяльності позивача обставин, котрі
передбачені ч.1 ст.228 Цивільного кодексу
України (з урахуванням викладених в
Постанові Пленуму ВСУ №9 правових
позицій) як ознаки нікчемного
правочину.

Відповідно до ст. 63 ПК України, облік
платників податків ведеться з метою
створення умов для здійснення
контролюючими органами контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, нарахованих фінансових
санкцій, дотримання податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Взяттю на облік або реєстрації в
органах державної податкової служби
підлягають всі платники податків.

Взяття на облік в органах державної
податкової служби юридичних осіб, їх
відокремлених підрозділів, а також
самозайнятих осіб здійснюється
незалежно від наявності обов'язку щодо
сплати того або іншого податку та
збору.

Податковому органу відповідно до ст. 66
ПК України надано право вносити зміни
до облікових даних платника податків
на підставі інформації органів
державної реєстрації; інформації
банків та інших фінансових установ про
відкриття (закриття) рахунків
платників податків; документально
підтвердженої інформації, що надається
платниками податків; інформації
суб'єктів інформаційного обміну,
уповноважених вчиняти будь-які
реєстраційні дії стосовно платника
податків; рішення суду, що набрало
законної сили; даних перевірок
платників податків.

Внесення змін до облікових даних
платників податків здійснюється у
порядку, встановленому центральним
органом державної податкової служби.

Згідно ст. 63.3 ПК України з метою
проведення податкового контролю
платники податків підлягають
реєстрації або взяттю на облік в
органах державної податкової служби за
місцезнаходженням юридичних осіб,
відокремлених підрозділів юридичних
осіб, місцем проживання особи (основне
місце обліку), а також за місцем
розташування (реєстрації) підрозділів,
рухомого та нерухомого майна, об'єктів
оподаткування або об'єктів, які
пов'язані з оподаткуванням або через
які провадиться діяльність (неосновне
місце обліку). Об'єктами оподаткування
і об'єктами, пов'язаними з
оподаткуванням, є майно та дії, у
зв'язку з якими у платника податків
виникають обов'язки щодо сплати
податків та зборів. Такі об'єкти за
кожним видом податку та збору
визначаються згідно з відповідним
розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов'язаний стати на
облік у відповідних органах державної
податкової служби за основним та
неосновним місцем обліку, повідомляти
про всі об'єкти оподаткування і об'єкти,
пов'язані з оподаткуванням, органи
державної податкової служби за
місцезнаходженням таких об'єктів у
порядку, встановленому центральним
органом державної податкової служби.

Згідно п.п. 183.1., 183.12, 183.15 ст. 183 ПК України
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації чи прийняла
рішення про добровільну реєстрацію як
платника податку, подає, до органу
державної податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву. Центральний орган
державної податкової служби веде
реєстр платників податку, в якому
міститься інформація про осіб,
зареєстрованих як платники податку. У
разі зміни платником податку
місцезнаходження (місця проживання)
або його переведення на обслуговування
до іншого органу державної податкової
служби зняття такого платника з обліку
в одному органі державної податкової
служби і взяття на облік в іншому
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби.

Системний аналіз вказаних норм ПК
України дозволяє дійти висновку про
право відповідача вносити зміни в
облікові дані платника, однак, лише в
ті, що не пов'язані із зміною
податкового навантаження чи
податкового кредиту, оскільки такі
зміни за собою несуть податкові
зобов'язання, які визначені п.п. 14.1.156 п.
14.1 ст. 14. ПК України.

Водночас згідно з п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податкове зобов'язання - сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Податкові зобов'язання визначаються
платником податків на підставі поданих
декларацій самостійно чи визначаються
контролюючим органом.

Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях, уточнюючих
розрахунках.

Крім того, відповідно до п. 4.6 наказу ДПА
України від 24.05.2011 року № 306 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо взаємодії між підрозділами
органів державної податкової служби
України при організації та проведенні
перевірок достовірності нарахування
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість (від'ємного значення
податку на додану вартість)" у разі якщо
згідно з пунктом 54.3 статті 54
Податкового кодексу контролюючий
орган самостійно визначає суму
грошових зобов'язань платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення про розрахунок
або перерахунок грошових зобов'язань,
зроблений за результатами перевірки,
за формою "Р" згідно з додатком 2 до
наказу N 985.

Одночасно, згідно п.п. 6.1 п. 6 (Облік
результатів перевірок) вказаного
наказу підрозділи обліку та звітності
органів державної податкової служби у
день надходження інформації, вказаної
у пунктах 3.11 розділу 3 (на підтверджену
до відшкодування суму ПДВ) та пункті 4.8
розділу 4 (на суму бюджетного
відшкодування ПДВ, щодо нарахування
якої на дату формування довідки не
виявлено фактів порушень
законодавства) цих Методичних
рекомендацій, здійснюють відповідні
облікові операції в картках особових
рахунків платників ПДВ.

Отже, зміни в облікові дані операцій по
ПДВ здійснюються лише на підставі
податкових повідомлень-рішень чи на
підставі довідок, складених за
результатами перевірок, коли
контролюючим органом не виявлено
фактів порушень платником податків
законодавства України.

Відтак, внесення змін до облікових
карток платника податків, що не
пов'язані із зміною податкового
навантаження (тобто, податкової
звітності, розшифровки результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України) з податку на додану
вартість, можливе лише на підставі або
самостійно поданої декларації
платника податку на додану вартість
або прийнятого контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення
після закінчення строків його
узгодження.

Наказом ДПА України від 18.04.2008 №266 «Про
організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України затверджено Порядок взаємодії
органів державної податкової служби
при опрацюванні розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
контрагентів. Згідно п.1.3 розділу 1
зазначеного Порядку, для його
реалізації створені відповідні
програмні продукти, у тому числі
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», яка
формується на підставі подання
платниками податку на додану вартість
розшифровок податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів. Пунктом 2.8 Наказу №266
встановлено, що працівники органу
державної податкової служби несуть
відповідальність за відповідність
інформації у базах податкової
звітності даним податкових документів,
наданих платником ПДВ.

Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3
пункт 2.10 Порядку, співставлення даних
податкової звітності з ПДВ з
інформацією з інших джерел, а саме
інформації кол. 2 розділу II Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість з даними Реєстру
платників ПДВ здійснюється у складі
автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності, у розрізі
контрагентів підлягає співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
метою виявлення платників ПДВ, якими
занижено суму податкових зобов'язань
або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС "Аудит".

По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що процес
зіставлення даних податкової
звітності з ПДВ у розрізі контрагентів
є формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника.

Питання правильності відображення
платником в обліку проведених
господарських операцій досліджуються
податковим органом при проведенні
податкової перевірки платника з
дослідженням фінансово-господарських
документів, пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податку.

В акті перевірки відповідачем не
зазначено про виявлення розбіжностей у
податковій звітності позивача за
перевірені податкові періоди.
Підставою для внесення оспорюваної
інформації до системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України стали висновки, що
укладені позивачем з контрагентами
правочини порушують публічний порядок
та, відповідно, про недостовірність
сформованих за наслідками виконання
цих правочинів даних податкового
обліку.

Сама по собі здійснена відповідачем
податкова кваліфікація операцій за
відсутності відмінності між
задекларованими показниками
податкової звітності контрагентів не
може слугувати підставою для внесення
змін до Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Суд звертає увагу відповідача, що у
податковому праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

У матеріалах справи відсутні винесені
на підставі складеного акта
податкові-повідомлення рішення про
визначення позивачеві сум грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість.

В силу ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі. Якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Відповідач доводи позивача щодо
протиправного анулювання показників
відповідної податкової звітності
позивача з податку на додану вартість
не спростував та правомірність своїх
дій суду не довів.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як свідчать матеріали справи вказані
положення відповідачем не дотримані,
що зумовило необхідність звернення
позивача за захистом порушеного права
до суду.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі
задоволення позовних вимог суд може
прийняти постанову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного та
фактичних обставин справи суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, доведені матеріалами
справи і підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, судові
витрати у формі судового збору
належить стягнути на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст.7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві щодо
проведення зустрічних звірок та
складання актів проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ «КАСКАТА»,
за результатами яких було складено
акти №1552/26-55-22-07/38810224 від 03.06.2014р. та
№1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р.

3. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві вилучити з Бази даних Податковий
блок - "Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок" дані, які
вносилися за результатами складання
звірок згідно акту №1552/26-55-22-07/38810224 від
03.06.2014р. про неможливість проведення
зустрічної звірки.

4. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві вилучити з Бази даних Податковий
блок - "Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок" дані, які
вносилися за результатами складання
звірок згідно акту №1654/26-55-22-07 від
12.06.2014р. про неможливість проведення
зустрічної звірки.

5. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві утриматись від вчинення певних
дій, а саме використання та поширення
іншим органам податкової служби
України актів №1552/26-55-22-07/38810224 від
03.06.2014р. та №1654/26-55-22-07 від 12.06.2014р. про
неможливість проведення зустрічних
звірок суб'єкта господарювання
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ «КАСКАТА».

6. Стягнути з Державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Каската" ( м. Львів вул. Липинського,
буд. 26, оф. 304, ) судовий
збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні
вісім копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 06
жовтня 2014 року.

Суддя
Сакалош В.М.