Справа № 2а-6150/11
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6150/11
Головуючий у 1-й інстанції: Позарецька
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 12 травня
2014 року про зміну способу і порядку
виконання рішення суду у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління пенсійного фонду
України в Черкаській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
додаткові пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

Головний державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ Черкаської області
Кузьменко А.О. звернувся до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси з поданням про зміну способу і
порядку виконання рішення по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
пенсійного фонду України в Черкаській
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
нарахувати і виплатити додаткові
пенсії.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 12 травня 2014 року в
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з
постановленою ухвалою, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить дану
ухвалу скасувати, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
та постановити нову ухвалу, якою
задовольнити його про зміну способу і
порядку виконання в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу суду
- без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Придніпровського райсуду м.
Черкаси від 11.11.2011р., в т.ч. зобов'язано
Головне управління пенсійного фонду
України в Черкаській області здійснити
ОСОБА_2 перерахунок та виплату
додаткової пенсії відповідно до ч.3 ст.
51 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановивши її розмір 15% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, з 08.02.2011р. по 11.11.2011р.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.12.2013р. вище вказане судове
рішення змінено і слова: «з 08.02.2011р. по
11.11.2011р.» замінені на слова: «з 08.02.2011р.
по 22.07.2011р.»; в іншій частині постанова
Придніпровського райсуду м. Черкаси
від 11.11.2011р. залишена без змін.

Постановою головного
державного виконавця Кузьменко А.О. від
12.02.2014р. відкрито виконавче провадження
№42080946 з приводу виконання виконавчого
листа №2а-6150/11, виданого
Придніпровським райсудом м. Черкаси
23.01.2014р.

На виконання вказаного
виконавчого листа, Головним
управлінням ПФУ в Черкаській області
проведено перерахунок, внаслідок чого
доплата по перерахунку пенсії ОСОБА_2
становить 414 грн. 67 коп.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні заяви прийшов до висновку
про відсутність підстав для зміни
способу та порядку виконання рішення.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого
частини четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини
постанови суду першої інстанції та
синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відповідно до ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення державний
виконавець може звернутись до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Суд
розглядає дане питання і у виняткових
випадках може змінити чи встановити
спосіб та порядок виконання рішення
суду.

Підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається,
що виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує,
що "захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Оскільки, заявник фактично
просить суд в порядку вирішення
питання про зміну способу виконання
вже прийнятого рішення суду стягнути з
пенсійного фонду конкретну суму
коштів, то суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку, що дане
питання не може вирішуватися при
розгляді заяви про зміну способу
виконання рішення ухвалою суду,
оскільки вирішення цього питання
порушило б межі судового розгляду в
ході даного провадження

Вирішення питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Аналогічна позиція висловлена
Вищим адміністративним судом України в
ухвалі від 12.02.2014 року у справі К/800/598/14.

Таким чином, суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а ухвалу
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 12 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.