Справа № 872/7794/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокусправа № 808/1788/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів:
Суховарова А.В. Головко О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

сторін у справі:

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 березня
2013 року

по справі № 808/1788/13-а

за адміністративним позовом
Правобережного районного центру
зайнятості м.Запоріжжя

до ОСОБА_1

про стягнення суми виплаченої допомоги
по безробіттю, -

в с т а н о в и В :

У лютому 2013 року Правобережний
районний центр зайнятості м. Запоріжжя
звернувся з адміністративний позов до
ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої
допомоги по безробіттю у розмірі 4253
грн. 05 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач звернувся до
Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя за
сприянням у працевлаштуванні 27.04.2012 і
був зареєстрований як особа, яка шукає
роботу. З 27.04.2012 по 21.04.2013 йому надано
статус безробітного та призначена
допомога по безробіттю без урахування
страхового стажу. Також позивач
зазначає, що громадянин ОСОБА_1
приховав від спеціалістів
Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя, факт
реєстрації як фізичної
особи-підприємця в період перебування
на обліку як безробітного, тому
відповідач на момент реєстрації
Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя
відносився до категорії зайнятого
населення і не мав права на отримання
допомоги по безробіттю. Позивач
зазначає, що за період з 26.07.2012 по 24.12.2012
ОСОБА_1 була виплачена допомога по
безробіттю у сумі 4253 грн. 05 коп., яку
просить стягнути з відповідача як
незаконно виплачену.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 березня
2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою в задоволені
адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач
апеляційну скаргу підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі (викладено вище).
Просить суд апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

Відповідач та його уповноважений
представник, належним чином
повідомлені про день, час та місце
розгляд апеляційної скарги до залу
судового засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшли висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи та
підтверджено матеріалами справи, 27
квітня 2012 року до Правобережного
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 для
сприяння у працевлаштуванні.

На підставі особистої заяви та
відповідно до ст. 2 Закону України „ Про
зайнятість населення" 27.04.2012 року
ОСОБА_1 року отримав статус
безробітного, у зв'язку з чим, йому
було призначено виплату допомоги по
безробіттю з 26 липня 2012 року по 24 грудня
2012 року. У заяві зазначено, що у даний
час відповідач не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсію не отримує.

Проведеною перевіркою встановлено та
згідно даних Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців підтверджено, що
ОСОБА_1 з 1994 року зареєстрований як
фізична особа-підприємець.

З цих підстав позивачем зроблено
висновок про те, що на момент звернення
до Правобережного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя за сприянням у
працевлаштуванні відповідач належав
до категорії зайнятого населення і,
відповідно, не мав права на надання
статусу безробітного, отримання
допомоги по безробіттю та інших видів
соціального забезпечення.

За вказаний період відповідачу
виплачено допомогу по безробіттю у
загальному розмірі 4253 грн. 05 коп.

Вказані кошти позивач просив стягнути
з відповідача як безпідставно
отримані, внаслідок неповідомлення
відповідачем обставин, які впливали на
вирішення питання щодо надання статусу
безробітного та пов'язаними з цим
виплати соціального призначення.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимого, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем було допущено умисне
невиконання своїх обов'язків, які
передбачено ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» щодо повідомлення про
обставини, які впливають на умови
соціальних виплат по безробіттю.

З такими висновками суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пукту 2 статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02 березня 2000
року №1533-ІІІ, застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У розумінні підпункту б п. 3 ст. 1 Закону
України "Про зайнятість населення"
ОСОБА_1 відноситься до категорії
зайнятого населення.

Оскільки, відповідно до ст. 2 Закону
України "Про зайнятість населення"
безробітні - це громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів.

Враховуючи приписи статті 36 пункту 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" на відповідача покладався
обов'язок своєчасно подавати відомості
про обставини, що впливають на умови
виплати його матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Дослідивши обставини справи у їх
сукупності, колегія суддів зазначає, що
на момент отримання допомоги по
безробіттю ОСОБА_1 не було повідомлено
центр зайнятості про факт реєстрації
останнього, як фізичної
особи-підприємця.

Відповідно до п. 20 Постанови КМУ "Про
затвердження порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних" № 219 від 14.02.2007, громадяни
зареєстровані як такі, що шукають
роботу та безробітні, знімаються з
обліку з дня працевлаштування
(самостійно або за направленням центру
зайнятості), в тому числі на сезонні
роботи, державної реєстрації фізичної
особи підприємця, укладення договору
цивільно-правового характеру,
предметом якого є діяльність,
спрямована на виконання власними
силами робіт, надання послуг тощо. При
цьому в картці робиться запис про
прийняття на роботу, зазначаються дата
і номер наказу, дата видачі та номер
реєстраційного свідоцтва, дата
укладення договору цивільно-правового
характеру.

Відповідно п.п. 5.5 п. 5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України 20.11.2000 № 307 - виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю пов'язаною з одержання
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно - правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
діяльності або іншої діяльності,
виконання робіт (послуг) за цивільно -
правовими угодами).

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що відповідач
безпідставно, шляхом надання
недостовірних даних, отримав право
одержувати допомогу по безробіттю.

Таким чином, ОСОБА_1 відносився до
категорії зайнятого населення, що на
день надання статусу безробітного та
під час перебування на обліку
відповідачем приховано, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про стягнення з
відповідача на користь Правобережного
РЦЗ м. Запоріжжя суму виплаченої
допомоги по безробіттю.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 березня
2013 року по справі № 808/1788/13-а - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному до Вищого
адміністративного суду України
протягом 0 днів відповідно до статті 212
та частини 5 статті 254 КАС.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.В. Головко