Справа № 816/3493/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3493/14Полтавський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рогоза
Х.С.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття
представленого Кременчуцьким
міськрайонним центром зайнятості до
ОСОБА_1 про стягнення незаконно
отриманої допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2014 року Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття представлений
Кременчуцьким міськрайонним центром
зайнятості звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 3 828,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що на момент
реєстрації відповідача у
Кременчуцькому міськрайонному центрі
зайнятості як безробітного (22 квітня 2013
року) та на момент отримання статусу
безробітного (22 квітня 2013 року)
відповідач був зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
чим порушив вимоги Закону України "Про
зайнятість населення" та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття". За час перебування
на обліку в Кременчуцькому
міськрайонному центрі зайнятості у
період з квітня 2013 року по лютий 2014 року
відповідач незаконно отримав
матеріальну допомогу по безробіттю у
розмірі 3 828,07 грн.

Позивач явку свого уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, надав до суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив в
задоволенні позову відмовити
посилаючись на обставини викладені у
письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступні факти
та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 16 квітня 2013 року
ОСОБА_1 звернулась до Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості із
заявою про надання статусу
безробітного. У поданій заяві
відповідач зокрема зазначив, що не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Наказами Кременчуцького МРЦЗ № НТ130422
від 22 квітня 2013 року та № НТ130423 від 23
квітня 2013 року відповідачу надано
статус безробітного та призначено
допомогу по безробіттю.

13 березня 2014 року відповідача знято з
обліку в Кременчуцькому МРЦЗ на
підставі наказу № НТ140313 та припинено
йому виплату допомоги по безробіттю, у
зв'язку з поданням безробітним заяви
про припинення реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02 березня 2000
року № 1533-ІІІ (далі -Закон № 1533-ІІІ),
Фонд загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління страхуванням на випадок
безробіття, провадження збору та
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно з частиною другою статті 12
Закону № 1533-ІІІ функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про зайнятість населення" від 01
березня 1991 року № 803-ХІІ (далі - Закон №
803-ХІІ) безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 зареєстрована як безробітна у
Кременчуцькому МРЦЗ 22 квітня 2013 року.

Відповідно до підпункту "б" пункту 3
статті 1 Закону № 803-ХІІ в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Згідно пункту 5 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13 лютого 2009
року N 60/62 (далі - Порядок №60/62) перевірка
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, проводиться центрами
зайнятості, зокрема шляхом звіряння
наданої особою інформації з
відомостями, наявними у державних
реєстраторів. За результатами звірки
або перевірки оформлюється акт, який
підписується посадовими особами, що її
проводили. У разі встановлення
недостовірності даних, на підставі
яких особі надано статус безробітної
та право на виплату матеріального
забезпечення, особа ознайомлюється з
актом, про що засвідчує власним
підписом. У разі відмови особи
підписати акт про це робиться
відповідна відмітка спеціалістом
центру зайнятості.

Обмін інформацією між центрами
зайнятості та державними
реєстраторами здійснюється згідно з
Порядком взаємодії суб'єктів
інформаційного обміну щодо надання та
використання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
затвердженим наказом
Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату
від 07 грудня 2005 року N 121/560/406, постановою
правління Пенсійного фонду України від
07 грудня 2005 року N 23-3, постановою
правління Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття від 07 грудня 2005 року
N 368, зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 16 грудня 2005 року за N
1523/11803.

Судом встановлено, що за результатами
обміну інформацією з Пенсійним фондом
України встановлено, що ОСОБА_1 у період
перебування на обліку в Кременчуцькому
МРЦЗ і отримання допомоги по
безробіттю був зареєстрований, як
фізична особа-підприємець, чим порушив
умови перебування на обліку в службі
зайнятості.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач 18 жовтня 1994 року
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, що підтверджується копією
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців наявною в матеріалах
справи.

Відповідно до частини 3 статті 46 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" від 15 травня 2003 року N 755-IV
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Із матеріалів справи вбачається, що
реєстрація припинення підприємницької
діяльності відповідача до цього часу
не здійснена, 25 лютого 2014 року до
Єдиного державного реєстру внесено
запис про припинення підприємницької
діяльності за власним рішенням.

Таким чином, на момент звернення до
центру зайнятості ОСОБА_1 залишалася
приватним підприємцем, незалежно від
того, отримувала вона прибутки чи ні.
Згідно із Законом України "Про
зайнятість населення", підприємці
належать до зайнятого населення, для
набуття статусу безробітного ОСОБА_1
потрібно було скасувати свою
реєстрацію як підприємця.

Отже, при зверненні до Кременчуцького
МРЦЗ ОСОБА_1 у заяві про надання статусу
безробітного та про виплату допомоги
по безробіттю подані неправдиві
відомості про те, що вона не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, що
призвело до незаконного отримання
допомоги по безробіттю у розмірі 3 828,07
грн.

Згідно пункту 6 Порядку № 60/62 у разі
встановлення центрами зайнятості
належності безробітної особи до
категорії зайнятих, така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законом порядку та
повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону
№ 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

02 червня 2014 року Кременчуцьким МРЦЗ
видано наказ № 237 про повернення
матеріальної допомоги по безробіттю.

Згідно довідки Кременчуцького МРЦЗ за
період з квітня 2013 року по лютий 2014 року
відповідачем отримано допомогу по
безробіттю у розмірі 3 828,07 грн.

02 червня 2014 року відповідачу було
надіслано лист Кременчуцького МРЦЗ №
2933, яким його повідомлено про
необхідність повернення безпідставно
виплачену допомогу по безробіттю.
Проте, на момент розгляду справи судом
кошти на розрахунковий рахунок
позивача від ОСОБА_1 не надійшли.

З огляду на викладене, позовні вимоги є
законними, обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості (р/р 3202, банк ГУДКСУ у
Полтавській області, одержувач
Кременчуцький МРЦЗ, МФО 831019, ЗКПО 22548262)
незаконно отриману допомогу по
безробіттю в сумі 3 828,07 (три тисячі
вісімсот двадцять вісім гривень 07
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 07
жовтня 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко