Справа № 804/12948/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 серпня 2014 р. справа № 804/12948/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Чорна В.В.,
перевіривши матеріали позовної заяви
Приватної багатогалузевої фірми
«Експрес» до Державного агентства
земельних ресурсів України про
визнання протиправним та скасування
висновку державної експертизи
землевпорядної документації, та
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

22 серпня 2014 р. Приватна багатогалузева
фірма «Експрес» звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із зазначеним
адміністративним позовом, в якому
просить:

- визнати протиправним та
скасувати висновок державної
експертизи землевпорядної
документації від 07 серпня 2014 року,
виданий Державним агентством
земельних ресурсів України, стосовно
«Проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду на 49 років
Приватній багатогалузевій фірмі
«Експрес» площею 0,7 га для розміщення
об'єктів розважальної інфраструктури,
розташованої за адресою: Херсонська
область, Генічеський район,
Щасливцевська сільська рада, із земель
запасу рекреаційного призначення
Щасливцівської сільської ради»;

- зобов'язати Державне агентство
земельних ресурсів України видати
позитивний висновок державної
експертизи землевпорядної
документації щодо «Проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду на 49 років Приватній
багатогалузевій фірмі «Експрес»
площею 0,7 га для розміщення об'єктів
розважальної інфраструктури,
розташованої за адресою: Херсонська
область, Генічеський район,
Щасливцевська сільська рада, із земель
запасу рекреаційного призначення
Щасливцівської сільської ради.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 КАС України,
суддя після одержання позовної заяви,
серед іншого, з'ясовує, чи належить
позовну заяву розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Перевіривши заявлені позовні вимоги на
відповідність вимогам КАС України, суд
доходить висновку, що вони не можуть
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Так, відповідно до частини 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України,
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

При цьому, суб'єкт владних повноважень
в розумінні п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України - це
орган державної влади, місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до Інформаційного листа
Верховного Суду України № 3.2-2005 від
26.12.2005 р., справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
двома (кількома) конкретними суб'єктами
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта. У випадку, якщо
суб'єкт (в тому числі орган державної
влади, місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції, та,
відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, спір між сторонами виник з
приводу законності висновку державної
експертизи землевпорядної
документації, виданого Державним
агентством земельних ресурсів України,
яким позивачу не погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду на 49 років.

При цьому, з огляду на предмет спору,
суд дійшов висновку, що у спірних
правовідносинах, які склалися між
позивачем як замовником державної
експертизи землевпорядної
документації, та Державним агентством
земельних ресурсів України як її
виконавцем, жодна із сторін не наділена
компетенцією владно керувати
поведінкою іншої, тобто, між ними
відсутні відносини влади та
підпорядкування.

Так, згідно ст. 35 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» № 1808-IV від 17.06.2004 р.,
результатом проведення державної
експертизи є висновок державної
експертизи. Висновки державної
експертизи повинні містити оцінку
допустимості та можливості прийняття
рішення щодо об'єкта державної
експертизи і враховувати
соціально-економічні наслідки. Якщо
об'єкт державної експертизи
підготовлений згідно з вимогами
законодавства, встановленими
стандартами, нормами і правилами, то
він позитивно оцінюється та
погоджується. У разі необхідності
погодження може обумовлюватися
певними умовами щодо додаткового
опрацювання окремих питань та внесення
коректив, виконання яких не потребує
суттєвих доробок. Позитивні висновки
державної експертизи щодо об'єктів
обов'язкової державної експертизи є
підставою для прийняття відповідного
рішення органами виконавчої влади чи
органами місцевого самоврядування,
відкриття фінансування робіт з
реалізації заходів, передбачених
відповідною документацією. Реалізація
заходів, передбачених документацією із
землеустрою та документацією з оцінки
земель, види яких визначені законом, а
також матеріалами і документацією
державного земельного кадастру щодо
об'єктів обов'язкової державної
експертизи, без позитивних висновків
державної експертизи забороняється. У
разі, якщо об'єкт державної експертизи
не повною мірою відповідає вимогам
законодавства, встановленим
стандартам, нормам і правилам, він
повертається на доопрацювання. При
цьому вказуються конкретні вимоги,
відповідно до яких необхідно внести
зміни і доповнення до об'єкта державної
експертизи. Об'єкт державної
експертизи, який не відповідає вимогам
законодавства, встановленим
стандартам, нормам і правилам,
оцінюється негативно і не
погоджується. Негативна оцінка об'єкта
державної експертизи повинна бути
всебічно обґрунтована відповідно до
вимог законодавства, встановлених
стандартів, норм і правил. Висновки
державної експертизи після їх
затвердження спеціально уповноваженим
органом виконавчої влади у сфері
державної експертизи є обов'язковими
для прийняття до розгляду замовником і
врахування при прийнятті відповідного
рішення щодо об'єктів державної
експертизи.

Частинами 1 та 2 ст. 37 даного Закону
передбачено, що особи, зацікавлені у
спростуванні висновків державної
експертизи або їх окремих положень,
подають обґрунтоване клопотання
(заяву) про це до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, у місячний термін з
дня отримання клопотання (заяви)
розглядає його і за наявності підстав
призначає проведення повторної
державної експертизи.

Отже, з наведених вище положень чинного
законодавства вбачається, що законом
визначено спеціальний порядок
реалізації державної політики у сфері
земельних відносин, яким, зокрема,
передбачено підстави проведення
обов'язкової державної експертизи
землевпорядної документації, порядок
її проведення та подальшого
затвердження висновків такої
експертизи, а також підстави
призначення і проведення
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади повторної державної
експертизи у разі незгоди зацікавленої
особи з її негативним висновком. Тобто,
висновок державної експертизи є
проміжним документом, на підставі
якого в подальшому приймається рішення
уповноваженого державного органу щодо
об'єкта державної експертизи.

За викладених обставин, суд дійшов
висновку про те, що сам по собі висновок
державної експертизи землевпорядної
документації без подальшого його
погодження та затвердження не тягне
для замовника експертизи негативних
правових наслідків, а тому не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України.

Крім того, законом передбачено
можливість перегляду та спростування
негативних висновків державної
експертизи або їх окремих положень за
заявою зацікавленої особи в порядку,
установленому законом. Водночас, суд не
може підміняти собою інші державні
органи, а тому не наділений
компетенцією замість відповідного
уповноваженого органу держави
вирішувати питання про можливість
прийняття позитивного висновку щодо
об'єкта обов'язкової державної
експертизи, та враховувати
соціально-економічні наслідки
погодження проектної документації
щодо такого об'єкту. Відповідно, суд
дійшов висновку про відсутність у
даних правовідносинах ознак
публічно-правового спору. Натомість,
сторони, кожна окремо, у даних
правовідносинах виступають як суб'єкти
господарювання (замовник та
виконавець), і жодна з них не є суб'єктом
владних повноважень один щодо іншого.
При цьому, Державне агентство
земельних ресурсів України в даному
випадку є лише виконавцем обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації, висновок якої в
подальшому є підставою для прийняття
відповідним суб'єктом владних
повноважень рішення про погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду.

Отже, якщо позивач не погоджується з
негативним висновком державної
експертизи землевпорядної
документації, він має право ініціювати
проведення повторної державної
експертизи у відповідності до ст. 37
Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації», або як суб'єкт
господарювання звернутися до
господарського суду з відповідним
позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України,
суд відмовляє у відкритті провадження
в адміністративній справі, якщо заяву
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по
адміністративній справі за позовом
Приватної багатогалузевої фірми
«Експрес» до Державного агентства
земельних ресурсів України про
визнання протиправним та скасування
висновку державної експертизи
землевпорядної документації, та
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу право на звернення
із зазначеним позовом в порядку,
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати позивачу разом
із позовною заявою та усіма доданими до
неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
В.В. Чорна