Справа № 810/4407/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року 810/4407/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Мазура В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укртрейдпартнер» до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

24 липня 2014 року до Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укртрейдпартнер»
(ТОВ «Укртрейдпартнер», товариство) із
позовом до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (ДПІ, Інспекція) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 7
липня 2014 року № та №.

Зазначали, що твердження відповідача
про безтоварність операцій між
позивачем і його контрагентом не
відповідає дійсності. Звертали увагу
на наявність у товариства усіх
необхідних і належно оформлених
первинних документів, що підтверджують
реальність операцій, а також
використання придбаного товару, робіт,
послуг у господарській діяльності.
Вказали, що платник податку не може
нести відповідальність за порушення
норм законодавства його контрагентом.
Наголошували, що висновки за
наслідками перевірки позивача
ґрунтуються на припущеннях і не
підтверджуються доказами.

Посилаючись на невідповідність
висновків Акта перевірки реальним
обставинам здійснення позивачем
господарської діяльності, згідно з
вимогами чинного законодавства, у тому
числі Податкового кодексу України,
просили визнати оскаржувані податкові
повідомлення-рішення протиправними та
скасувати їх.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання 30 вересня 2014 року не з'явився,
про дату, місце і час розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно; про причини неявки суд не
повідомив. Тому судом, протокольною
ухвалою від 30 вересня 2014 року, вирішено
продовжувати розгляд справи без участі
представника відповідача.

Представник відповідача у судових
засіданнях 8 вересня 2014 року та 25
вересня 2014 року позову не визнав,
просив відмовити у його задоволенні,
стверджував, у тому числі і в письмових
запереченнях, що виявлені у ході
перевірки порушення належним чином
відображені в Акті і є достатньою
підставою для прийняття оскаржуваних
рішень про збільшення сум грошових
зобов'язань позивача із податку на
додану вартість та податку на прибуток,
а також стягнення штрафних санкцій.
Вказав, що під час перевірки
підприємством не надано
товарно-транспортних накладних по
одному із договорів з товариством
«Континентмаш» та сертифікатів якості;
також звертав увагу на Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента позивача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші докази, зокрема
письмові, що містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову,
виходячи із такого.

Як вбачається з Акта від 28 травня 2014
року №289/10-06-22-02/36706277 (т.1 а.с.11-19), у період
з 15 травня 2014 року по 21 травня 2014 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укртрейдпартнер» з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Континентмаш»
за період: червень 2013 року, вересень 2013
року, листопад 2013 року, грудень 2013 року.

За висновками цього Акта, на
переконання посадових осіб ДПІ,
позивачем порушено вимоги: 1) пункту 185.1
статті 185 Податкового кодексу України
через відсутність у ТОВ
«Укртрейдпартнер» об'єкта
оподаткування операції по отриманню
від ТОВ «Континентмаш» товарів (послуг)
на загальну суму 12728,21 грн. (у т.ч.
податок на додану вартість - 2121,37 грн.)
та реалізацію цих товарів (послуг) на
адресу контрагента-покупця ТОВ «ТБС-
РУФ» на загальну суму 13018,64 грн. (у т.ч.
податок на додану вартість - 2169,77 грн.); 2)
пункту 187.1 статті 187 Податкового
кодексу України у зв'язку із
відсутністю у ТОВ «Укртрейдпартнер»
об'єкта оподаткування по
взаємовідносинам з
контрагентом-покупцем ТОВ «ТБС-РУФ» на
загальну суму податку на додану
вартість 2169,77 грн.; 3) пунктів 198.1, 198.3, 198.6
статті 198, пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України через
відсутність об'єкта оподаткування по
взаємовідносинам з ТОВ «Континентмаш»
на загальну суму податку на додану
вартість 2121,37 грн.; 4) пунктів 138.2, 138.4, 138.6,
138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України у
зв'язку із відсутністю об'єкта
оподаткування по взаємовідносинам з
ТОВ «Континентмаш» з податку на
прибуток за 2013 рік в розмірі 12933 грн.; 5)
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів
200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу
України у зв'язку із відсутністю
об'єкта оподаткування з податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
TOB «Континентмаш» на загальну суму 25828,00
грн., в т.ч.: за червень 2013 року - на 16431,33
грн., вересень 2013 року - на 7313,33 грн.,
листопад 2013 року - на 833,33 грн., грудень
2013 року - на 1250,01 грн.

Такий висновок зроблено у зв'язку із
констатацією податковим органом
відсутності фактичного здійснення
господарської діяльності позивача із
своїми контрагентами та недійсністю
договорів із ними. Зокрема вказано на
неподання по відносинам із ТОВ
«Континентмаш» по одному із договорів
документів на підтвердження
транспортування товару та
сертифікатів якості або інших
документів, що підтверджують якість
придбаних товарів. Також зроблено
посилання на Акт від 4 квітня 2014 року
№168/22-1/38337514 Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції «Про
неможливість проведення зустрічної
ТОВ «Континентмаш» щодо підтвердження
господарських відносин з
постачальниками та покупцями за
жовтень 2012 року - лютий 2014 року».

На підставі Акта перевірки 7 липня 2014
року відповідачем прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, а саме: №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання із податку на додану
вартість на 25828 грн. за основним
платежем і на 6457 грн. за штрафними
санкціями; №, згідно якого
збільшено суму грошового зобов'язання
із податку на прибуток підприємств на
12933 грн. за основним платежем та на 3233
грн. за штрафними санкціями (т.1 а.с.7, 8).

Підставою для прийняття таких
повідомлень-рішень слугували висновки
про недійсність правочинів між
позивачем та товариством
«Континентмаш».

Як вбачається із матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укртрейдпартнер» є
юридичною особою, зареєстроване 18
листопада 2009 року, тобто є суб'єктом
господарської діяльності (т.1 а.с.184-185).

Основним видом діяльності товариства є
оптова торгівля деревиною,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічним обладнанням.

У період, який підлягав перевірці
податковим органом, товариство
«Укртрейдпартнер» уклало ряд
договорів із контрагентом ТОВ
«Континентмаш».

Так, 10 вересня 2013 року між вказаними
підприємствами укладено договір на
ремонт устаткування №10/09/13-1 (т.1 а.с.33-34),
предметом якого було виконання
товариством «Континентмаш» по
замовленню замовника (ТОВ
«Укртрейдпартнер») робіт з ремонту
станка для різки мінеральної вати і
поролону, на об'єкті розташованому за
адресою: м. Київ, вул. Червонопрапорна,
94-96. За умовами вказаного договору
перелік устаткування, відносно якого
проводиться ремонт, визначався в
додатковій угоді №1 до договору.

Так, згідно додаткової угоди №1 від 26
вересня 2013 року до договору на ремонт
устаткування №10/09/13-1 ремонтні роботи
устаткування (станка для різки
мінеральної вати і поролону) - виконані
в повному обсязі; загальна вартість
робіт склала 8240,00 грн., в тому числі і
податок на додану вартість (т.1 а.с.35).

На підтвердження фактичного виконання
умов такого договору позивачем подано
до суду засвідчені належним чином
копії наступних документів:

- податкова накладна №495 від 26 вересня
2013 року на загальну суму 8240,00 грн. (т.1
а.с.37);

- акт надання послуг №4-260913 від 26
вересня 2013 року (т.1 а.с.38);

- рахунок на оплату №4-250913 від 25 вересня
2013 року (т.1 а.с.39).

Також позивачем надано копії договору
купівлі-продажу промислового
обладнання №02/07/12-3 від 2 липня 2012 року,
видаткової накладної, рахунку на
оплату, акта приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів та оборотно-сальдову відомість
по рахунку 631, як доказ наявності у
товариства станка для різки
мінеральної вати, послуги по ремонту
якого надавалися згідно договору
№10/09/13-1 від 10 вересня 2013 року (т.2 а.с.47-53).

Також 9 вересня 2013 року між тими ж
суб'єктами господарювання укладено
договір на вантажно-розвантажувальні
роботи №09/09/13-1 (т.1 а.с.40), за умовами
якого сторона 2 (ТОВ «Континентмаш»)
зобов'язується за дорученням сторони 1
(ТОВ «Укртрейдпартнер») здійснювати
наступні роботи:
вантажно-розвантажувальні роботи
покупцям сторони 1, включаючи весь
комплекс пов'язаних з ними операцій по
укладанню і кріпленню вантажу, його
сепаруванню тощо; збереження вантажів,
включаючи роботи по складській
підготовці вантажу до перевезення так,
і переупаковку і ремонт тари для
забезпечення повного збереження
вантажу під час перевезення,
сортування, нанесення на вантаж
повного чіткого маркування,
передбаченого правилами перевезення
вантажу й інші. Вартість робіт
визначається згідно акта наданих
послуг по закінченню місяця останнім
днем місяця в якому надані послуги із
розрахунку 50 гривень за кожну годину
роботи однієї людини в робочий час.

З метою підтвердження виконання умов
цього договору позивачем надано суду
належним чином завірені копії таких
документів:

- акт приймання передачі виконаних
робіт від 30 вересня 2013 року (т.1 а.с.41);

- акт надання послуг №5-300913 від 30
вересня 2013 року (т.1 а.с.43);

- рахунок на оплату №5-300913 від 30 вересня
2013 року (т.1 а.с.44);

- податкова накладна №496 від 30 вересня
2013 року на загальну суму з податком на
додану вартість 9100,00 грн. (т.1 а.с.45).

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що потреба у
виконанні вантажно-розвантажувальних
робіт зумовлена необхідністю
належного виконання договірних
зобов'язань товариства із іншими його
контрагентами. На підтвердження цього
подав копії договору поставки та
додаткових угод, видаткових накладних,
рахунку на оплату (т.1 а.с.115-123, т.2 а.с.29-40).

Також 7 червня 2013 року товариством
«Укртрейдпартнер» укладено договір
поставки №07/06/13-1 (т.1 а.с.52-53) із ТОВ
«Континентмаш», за умовами якого
постачальник (ТОВ «Континентмаш»)
зобов'язується поставити покупцеві
(ТОВ «Укртрейдпартнер») товар, що
визначений у рахунках-фактурах, а
покупець - прийняти товар та оплатити
його вартість. Найменування, одиниці
виміру та загальна кількість товарів,
що є предметом поставки за договором,
її часткове співвідношення
(асортимент, номенклатура),
визначаються рахунками-фактури. Оплата
товару повинна бути переказана
покупцем на поточний рахунок
постачальника, зазначений в розділі
«місцезнаходження та реквізити
сторін» у розмірі 100% від загальної
вартості товару протягом 30-ти днів з
дня поставки товару, що
підтверджується видатковими
накладними на товар.

Згідно такого договору позивач придбав
у ТОВ «Континентмаш» базальтовий
утеплювач, гофрокорб, палети дерев'яні,
стрейч рукав, біг-бег, скотч
пакувальний.

На підтвердження фактичного виконання
умов договору позивачем подано до суду
належним чином завірені копії
наступних документів:

- видаткова накладна №6-130610 від 10 червня
2013 року на загальну суму 51744,00 грн. (т.1
а.с.55);

- рахунок на оплату №4-130610 від 10 червня
2013 року на загальну суму 51744,00 грн. (т.1
а.с.56);

- податкова накладна №117 від 10 червня 2013
року на загальну суму з податком на
додану вартість 51744,00 грн. (т.1 а.с.63);

- товарно-транспортна накладна від 10
червня 2013 року (т.1 а.с.65);

- видаткова накладна №13-251213 від 25
грудня 2013 року на загальну суму 12728,21
грн. (т.1 а.с.57);

- рахунок на оплату №13-251213 від 25 грудня
2013 року на загальну суму 12728,21 грн. (т.1
а.с.58);

- податкова накладна №307 від 25 грудня 2013
року на загальну суму з податком на
додану вартість 12728,21 грн. (т.1 а.с.62);

- товарно-транспортна накладна від 25
грудня 2013 року (т.1 а.с.64);

- видаткова накладна №7-130607 від 7 червня
2013 року на загальну суму 46844,00 грн. (т.1
а.с.59);

- рахунок на оплату №3-130607 від 7 червня
2013 року на загальну суму 46844,00 грн. (т.1
а.с.60);

- податкова накладна №114 від 7 червня 2013
року на загальну суму з податком на
додану вартість 46844,00 грн. (т.1 а.с.61);

- товарно-транспортна накладна від 7
червня 2013 року (т.1 а.с.66).

Крім того, судом встановлено, що ТОВ
«Укртрейдпартнер» (замовник)
отримувало транспортні послуги від ТОВ
«Континентмаш» (експедитор) згідно
укладених між ними договорів-заявок на
міжміське вантажне перевезення №1 від 5
вересня 2013 року (т.1 а.с.105), №2 від 20
вересня 2013 року (т.1 з.а.с.105), №3 від 30
вересня 2013 року (т.1 а.с.95), №4 від 12
листопада 2013 року (т.1 з.а.с.95), №5 від 27
листопада 2013 року (т.1 а.с.86), №6 від 27
листопада 2013 року (т.1 з.а.с.86), №7 від 13
грудня 2013 року (т.1 а.с.77), №8 від 20
грудня 2013 року (т.1 з.а.с.77), №9 від 23
грудня 2013 року (т.1 а.с.72). За умовами
вказаних заявок-договорів замовник
гарантує своєчасне завантаження,
розвантаження, правильне оформлення
необхідних для транспортування
вантажу документів. Назва вантажу:
мін.вата. Перевізні документи:
товарно-транспортні накладні.

З метою підтвердження виконання умов
вказаних заявок-договорів позивачем
подано до суду засвідчені належним
чином копії наступних документів:

- товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.73,
78, 79, 87, 88, 96, 97, 98, 106, 107, 108);

- податкові накладні (т.1 а.с.74, 84, 85, 89, 90,
103, 104, 111, 112);

- акти надання послуг (т.1 а.с.75, 80, 82, 91, 93,
99, 101, 109, 113);

- рахунки на оплату (т.1 а.с.76, 81, 83, 92, 94, 100,
102, 110, 114).

Суми зазначені у актах надання послуг
відповідають сумам належних до оплати
вказаних у заявках-договорах.

Також надані письмові пояснення
стосовно об'єктів, які знаходяться у
зазначених в договорах-заявках та
товарно-транспортних накладних
пунктах завантаження та розвантаження
товару (т.2 а.с.22,46).

У судовому засіданні представник
відповідача стверджував, що
товарно-транспортні накладні, які
оформлювалися під час виконання
зобов'язань по відповідним
договорам-заявкам, у ході перевірки
товариством Інспекції не надавалися.
Представник позивача у свою чергу
вказав, що такі документи надавалися
податковому органу на письмовий запит,
який передував проведенню перевірки,
на підтвердження чого подав копію
листа, адресованого відповідачу, із
додатком, який містив перелік доданих
документів (т.2 а.с.27-28).

На підтвердження проведення
розрахунків із ТОВ «Континентмаш» та
оплати вартості придбаного товару,
отриманих послуг, виконаних робіт
позивачем подано банківські виписки
(т.1 а.с.124-145), а також картку рахунку 631 за
період з 1 січня 2014 року по 29
вересня 2014 року (т.2 а.с.54-55).

Крім того, у судовому засіданні 25
вересня 2014 року за клопотанням
представника позивача допитано у
якості свідка головного бухгалтера
товариства «Укртрейдпартнер» - ОСОБА_2,
яка вказала, що дійсно станом на 31
грудня 2013 рік у ТОВ «Укртрейдпартнер»
рахувалася кредиторська
заборгованість по операціям із ТОВ
«Континентмаш», що складала 150294,21 грн.
При цьому зазначала, що в березні 2014
року розрахунки із вказаним
контрагентом проведено повністю та
заборгованість погашено в повному
обсязі.

Представником відповідача у судовому
засіданні 25 вересня 2014 року не
заперечувався факт відсутності
заборгованості позивача по операціям
із ТОВ «Континентмаш».

На засвідчення наявності у позивача
складських приміщень товариством
подано копії договору суборенди,
договорів оренди, додаткових угод,
актів про передачу-приймання
приміщення в оренду, актів надання
послуг, актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг)(т.1 а.с.151-179).

Як доказ відображення відповідних
операцій із ТОВ «Континентмаш» у
бухгалтерському обліку подано картку
рахунку 93 за червень - грудень 2013 року,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
311 за червень - грудень 2013 року,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
361 за червень 2013 року - березень 2014 року,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
631 за червень 2013 року - березень 2014 року,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
631 за червень - грудень 2013 року,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
631 за червень 2013 року (т.1 а.с.146-150, 190, 191,
210-225).

На підтвердження використання
придбаних товарів у власній
господарській діяльності надано звіти
по проводках за 2013 рік, акти списання
товарів, рух та залишок даних
товарно-матеріальних цінностей за
період з 1 червня 2013 року по 31 грудня 2013
року (т. а.с.192-203, 205-209, 226).

Крім того, товариством з метою
засвідчення подальшої реалізації
частини придбаного у ТОВ
«Континентмаш» товару подано копію
договору №09/09/13-1, укладеного 9 вересня
2013 року із ТОВ «ТБС-РУФ» (покупець) (т.1
а.с.51), а також копії видаткових
накладних (т.1 а.с.49, 67, 68, 69),
довідки-розрахунки калькуляції
собівартості продукції (т.1 а.с.227-245).

Позивачем надано і фотокопії
відремонтованого станка для різки
мінеральної вати, придбаних у ТОВ
«Континентмаш» матеріалів (вибірково)
та виготовленої з таких матеріалів
продукції (т.2 а.с.56-60).

ТОВ «Укртрейдпартнер» перед
підписанням досліджуваних договорів, з
метою запобігання укладенню правочину
із недобросовісним суб'єктом
господарювання, перевірило
правосуб'єктність та добросовісність
ТОВ «Континентмаш», зокрема отримало
копію наказу про призначення директора
цього підприємства, копію довідки з
ЄДРПОУ, копію свідоцтва про реєстрацію
платником податку на додану вартість,
копію виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо ТОВ
«Континентмаш» (т.1 а.с.186-189).

Також суд зазначає, що у Акті перевірки
податковий орган посилався на
пояснення керівника ТОВ
«Континентмаш», однак вимогу суду про
надання примірника таких пояснень
виконано не було, відповідні пояснення
не подано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склалися між сторонами, суд констатує,
що в силу положень статей 185, 187, 198, 200, 201
Податкового кодексу України право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникає у
платника податків за сукупності таких
елементів: наявності у сторін
спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
здійснення оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця;
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів (у т.ч.
платіжних), які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та
формування податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Платники податку на прибуток, об'єкт,
база та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначаються розділом 3
Податкового кодексу України.

За правилами статті 149 Податкового
кодексу України податковою базою для
цілей оподаткування податком на
прибуток визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно із статтею 134 цього
Кодексу, з урахуванням положень статей
135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134
Податкового кодексу України
передбачено, що прибуток із джерелом
походження з України та за її межами
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу;

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати у розумінні цього кодексу - це
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення власного капіталу (крім змін
капіталу за рахунок його вилучення або
розподілом власником).

До складу витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України, входять:
витрати від операційної діяльності,
які визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати,
визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10
-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і
статтею 141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

За нормами підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу валових
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції судом
з'ясовувалися, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; зв'язок між
фактом придбання товарів, понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

Суд звертає увагу, що обов'язок
сплачувати податки і збори та
відповідальність за порушення
податкового законодавства є
персоніфікованими. Визначення
податкових зобов'язань платнику
податків не може ставитись у пряму
залежність від виконання податкових
обов'язків його контрагентом. Тобто
саме по собі порушення податкового
законодавства контрагентом
підприємства, у разі дотримання
останнім його вимог, не тягне
негативних наслідків для такого
підприємства.

Крім того, суд наголошує, що факт
визнання правочину нікчемним
(недійсним) має наслідком застосування
негативних наслідків за цивільним
законодавством, а не донарахування
податкових зобов'язань.

Наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції та навпаки.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
Податкового кодексу України
встановлено презумпцію правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на
кваліфікацію господарських операцій з
метою формування платником податків
витрат для визначення податку на
прибуток та податкового кредиту з
податку на додану вартість; податковий
кредит та валові витрати вважаються
сформованими правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

При цьому, з урахуванням норм статей 61
та 44 Податкового кодексу України, саме
на такі органи покладається обов'язок
контролювати правильність формування
даних податкового обліку платників
податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

Суд зазначає, що податкові
повідомлення-рішення, на підставі яких
визначаються податкові зобов'язання
платника податків, приймаються
податковим органом за результатами
безпосередньої оцінки
фінансово-господарських документів,
активів та інших обставин
господарської діяльності особи, з
дотриманням визначеної законом
процедури, висновки податкового органу
не можуть ґрунтуватися на
неперевірених припущеннях чи
суб'єктивних думках посадових осіб
інших податкових органів, а повинні
доказуватись як факт і
підтверджуватись документально.

Також відсутність окремих документів
сама по собі не є свідченням того, що
відповідна господарська операція не
відбулася, якщо з інших даних
вбачається, що фактичний рух активів,
зміни в капіталі та зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Суд враховує вимоги статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», згідно з якою
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, були
внесені до нього, вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
на момент вчинення та виконання
господарського договору ТОВ
«Континентмаш» було належним чином
зареєстрованою юридичною особою, мало
право укладати правочини, було
зареєстроване платником податку на
додану вартість і мало право
виписувати податкові накладні.

Під час розгляду справи суду були
надані належно оформлені податкові
накладні, первинні документи, що
підтверджують реальність
господарських операцій та їх виконання
між ТОВ «Укртрейдпарнер» та ТОВ
«Континентмаш», такі угоди належним
чином відображено у бухгалтерському та
податковому обліку; встановлено їх
безпосередній зв'язок із господарською
діяльністю позивача.

Суд звертає увагу, що відповідач жодних
заперечень щодо форми і змісту наданих
позивачем податкових накладних,
первинних документів як під час
проведення перевірки, так і у ході
судового розгляду справи - не висловив.
Доказів, які б вказували на недійсність
чи підробку таких документів або їх
невідповідність нормативно-правовим
актам Інспекція суду не надала.

Зважаючи на викладене, податковим
органом не доведено, що зазначені
господарські операції не відбулися
реально, не надано суду належних та
достатніх доказів, які б свідчили про
наявність законодавчо визначених
обставин, що позбавляли б позивача
права на формування податкового
кредиту та врахування відповідних
витрат при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток, не
доведено недобросовісності позивача.

За таких обставин вбачається, що
твердження про нереальність операцій
ґрунтуються на припущеннях,
відповідачем не доведено того, що
товари контрагентом не постачались,
роботи не виконувались, послуги не
надавалися, а доводи позивача про
дійсність правочинів є
неспростованими.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів. Суд наголошує, що у цьому
випадку податковий орган не довів
відсутності здійснення господарських
операцій та правомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог.

Як встановлює частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн.,
доказів понесення інших судових витрат
не надано. Тому, судові витрати щодо
сплати судового збору у вказаній сумі
підлягають присудженню на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 7 липня 2014 року та
№ від 7 липня 2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укртрейдпартнер»
судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн.
70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 06 жовтня 2014 р.