Справа № 822/3280/14
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3280/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року 12:55м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
А.М. при секретаріБачку А.М. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
дочірнього підприємства
"Старокостянтинівський молочний завод"
до Житомирської митниці Міндоходів
про визнання протиправними,
скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом в якому
просить визнати протиправними та
скасувати рішення Житомирської
митниці про коригування митної
вартості товарів від 06.02.2014 року
№101060000/2014/300069/1 та картку відмови
Житомирської митниці в митному
оформленні від 06.02.2014 року №101060000/2014/00080.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Житомирською митницею при
митному оформленні партій товару
безпідставно визначено митну вартість
за резервним методом її визначення та
видано картки відмови в митному
оформленні. Вказує, що у митного органу
були в наявності всі документи,
необхідні для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
твердження відповідача з приводу
недостатності та неналежності таких
документів є необґрунтованими.

Зазначає, що Житомирською митницею
неправомірно прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 06.02.2014 року №101060000/2014/300069/1, та видано
ДП "Старокостянтинівський молочний
завод" картку відмови в митному
оформленні товарів через митний кордон
України від 06.02.2014 року №101060000/2014/00080,
оскільки одночасно з поданням митному
органу вантажно - митної декларації,
декларантом подано всі необхідні
документи, які підтверджували митну
вартість товару зазначену у
декларації, а тому просить задоволити
позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив позов задоволити у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав подав
письмове заперечення в якому вказав, що
документи подані до митного оформлення
містять розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, а
тому картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
рішення про коригування митної
вартості товарів прийняті митним
органом правильно, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені законом,
тому просить відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 грудня 2013 року
між дочірнім підприємством
"Старокостянтинівський молочний завод"
(Покупець) та Компанією DKM Deutsches Milchkontor
GmbH (Продавець) укладено контракт №1812/13,
за яким продавець зобов'язується
продати, а покупець купити на умовах
поставки DAP - згідно правил тлумачення
торгових термінів Інкотермс - 2010
молочні сухі продукти. Асортимент,
кількість та ціна вказуються у
додатках до даного контракту.

06 лютого 2014 року підприємством до
митного органу подано митну декларацію
№ 1060000/2014/001355 на митне оформлення
партії товару - молоко суху знежирене.

До декларації на підтвердження митної
вартості товарів подано наступні
документи: контракт № 1812/13 від 18.12.2013
року, додаток №1 від 18.12.2013 року до
контракту № 1812/13 від 18.12.2013 року,
рахунок - фактуру (інвойс), банківські
платіжні документи на оплату товару,
транспортні документи.

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
митною декларацією Житомирською
митницею 06.02.2014 року винесено рішення
про коригування митної вартості товару
№101060000/2014/300069/1 та видана картка відмови
в митному оформленні від 06.02.2014 року
№101060000/2014/00080.

Згідно рішення митна вартість товару
не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, зазначені у
частині 2 статті 53 МК України, містять
розбіжності (в платіжному дорученні № 6
від 27.01.2014 року зазначені тільки
реквізити зовнішньоекономічного
контракту, що не дає змоги в повній мірі
ідентифікувати цю оплату за дану
партію товару), а також в зв'язку з
неподанням декларантом на письмову
вимогу органу доходів та зборів
відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару: виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

За інформацією, яка наявна у митного
органу доходів та зборів, вартість
схожих товарів є вищою у порівнянні з
митною вартістю оцінюваних товарів.

Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
товарів відповідно до вимог статей 59-64
Митного кодексу України. За
результатами проведеної консультації
встановлено, що методи 2а і 2б не можуть
бути застосовані у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з
відсутністю основи для віднімання та
додавання вартості. Митна вартість
визначена за резервним методом, яка
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) органом доходів та зборів
митних вартостях: на основі МД №
806020001/2014/300067 від 14.01.2014 року, з
урахуванням коригувань на обсяг партії
товарів, умови поставки, комерційні
умови тощо, що відповідає принципам і
критеріям, визначеним Угодою про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Джерело інформації інформація цінової
бази ЄАІС щодо товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено у статтях 52 та
53 Митного кодексу України від 13.03.2012, №
4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ст. 49 МК України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у
разі, якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс -листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Кодексу, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Суд критично оцінює твердження
представника позивача, що у митного
органу не було підстав для
витребовування у Дочірнього
підприємства "Старокостянтинівський
молочний завод" додаткових документів
на підтвердження митної вартості
товару.

При цьому, слід зазначити, що митниця
має повноваження витребовувати
додаткові документи для перевірки
правильності визначення митної
вартості товару, однак такі
повноваження мають бути реалізовані
лише за наявності обґрунтованих
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що під час митного
контролю у відповідача виникли
обґрунтовані сумніви щодо вартості
імпортованого товару, а саме: з
платіжного доручення, наданого в
супровідних документах до митної
декларації, не можливо ідентифікувати
в повній мірі оплату щодо кожної
окремої партії товару, відповідно до
реквізитів зазначеного
зовнішньоекономічного контракту і
цього платіжного доручення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
постановою Правління Національного
банку від 28.07.2008 № 216 "Про затвердження
Положення про порядок виконання
банками документів на переказ,
примусове списання і арешт коштів в
іноземних валютах та банківських
металів і змін до деяких
нормативно-правових актів
Національного банку України"
передбачено обов'язкові реквізити, які
має містити платіжне доручення в
іноземній валюті.

Так, відповідно до п. 2.2. зазначеної
постанови, платник заповнює реквізити
"Призначення платежу" в іноземній
валюті або банківських металах таким
чином, щоб надавати повну інформацію
про платіж та документи, на підставі
яких здійснюється перерахування
бенефіціару коштів в іноземній валюті
або банківських металів.

Відповідно до роз'яснень Міністерства
доходів і зборів України, з метою
ідентифікації платіжного доручення з
поставкою оцінюваного товару орган
доходів і зборів перевіряє інформацію,
що міститься у графі "Призначення
платежу", а саме: зовнішньоекономічний
договір (контракт) та рахунок - фактуру
(інвойс), згідно якого здійснюється
оплата.

Суд погоджується з доводами
відповідача, що з платіжного доручення,
копія якого наявна в матеріалах справи,
не можна ідентифікувати щодо якої саме
поставки товару було здійснено оплату.
Так, на виконання умов зазначеного
контракту було здійснено декілька
поставок товару, а тому підтвердженням
оплати за окрему поставку може
слугувати зазначення в платіжному
дорученні реквізитів рахунку-фактури
(інвойсу), який є обов'язковим додатком
до контракту, та складається на кожну
окрему партію товару.

Суд, також, вважає за необхідне
зазначити, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару була проаналізована
інформація, що містилась у
товаросупровідних документах, наданих
до митного оформлення, цінова
інформація на подібні/ідентичні
товари, що ввозились на митну територію
України, після аналізу яких виникли
сумніви стосовно заявленої
декларантом митної вартості.

Судом встановлено, що відповідач
запропонував декларанту надати
письмові документи для підтвердження
митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалось представником позивача
в судовому засіданні, декларантом
митному органу не були надані
додаткові документи, які підтверджують
числові значення складової митної
вартості заявленого товару.

Разом з тим, відповідачем проведено
процедуру консультації з декларантом,
з метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості товару
на підставі інформації, яка наявна у
декларанта та у митного органу, про що
зазначено у графі 33 оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів.

За таких обставин, оскільки
декларантом не виконано поставлені
вимоги, тому відповідач, відповідно до
митного законодавства, обґрунтовано
прийняв оскаржуване рішення та картку
відмови в митному оформленні. При
цьому, встановивши невідповідність
задекларованої позивачем вартості
товару вартісному рівню того ж товару,
який ввозився на митну територію
України, відповідач правомірно дійшов
висновку про неможливість у даному
випадку застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Суд вважає, що відповідачем доведена
правомірність прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів
№101060000/2014/300069/1 від 06.02.2014 року, а також
картки відмови №101060000/2014/00080 від 06.02.2014
року, а тому позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 52, 53, 54, 55, 57, 58 МК
України, ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС
України, ст. 19 Конституції України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову дочірнього
підприємства "Старокостянтинівський
молочний завод" до Житомирської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними, скасування рішення та
картки відмови - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15
вересня 2014 року

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя А.М. Ковальчук