Справа № 539/2002/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 р.Справа № 539/2002/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської
області на ухвалу Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 08.09.2014р. по справі №
539/2002/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області
третя особа Лубенське комунальне
підприємство фірма "Житло"

про визнання нечинним рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області (далі
по тексту - відповідач, виконком
Лубенської міської ради), в якому
просила суд визнати нечинним рішення
Виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області № 149
від 29.06.2006 року «Про затвердження
Положення про гуртожитки, що належать
до комунальної власності».

Ухвалою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 08.09.2014р. по
справі № 539/2002/14-а провадження у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області
закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу суду першої інстанції від
08.09.2014р. по справі № 539/2002/14-а та залишити
позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неправильне встановлення судом першої
інстанції обставин у справі та надання
їм невірної оцінки, що призвело до
порушення норм матеріального та
процесуального права. Вказує на
пропущення позивачем строку звернення
до суду з даним позовом.

Від позивача до суду надійшли письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких вона не погоджується з доводами
відповідача, викладеними у скарзі,
просить суд апеляційної інстанції
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, третя особа про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлена належним
чином, про причини неявки суду не
повідомила.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що вимоги апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням виконавчого комітету
Лубенської міської ради № 149 від 29.06.2006
року затверджено Положення про
гуртожитки, що належать до комунальної
власності.

Дослідивши зміст вказаного Положення,
суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що останнє за своїми ознаками є
нормативно-правовим актом, оскільки
спрямовано на регулювання суспільних
відносин і містить норми права, які
поширюють свою дію на невизначене коло
осіб, призначене для неодноразового
застосування. Також судом першої
інстанції було зазначено, що вказане
рішення не було оприлюднене, отже не
набрало чинності.

З посиланням на п.1 ч.1 ст.157 КАС України
суд першої інстанції дійшов висновку,
що провадження у справі підлягає
закриттю.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім тих, для яких законом
встановлено інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України
адміністративну справу визначено як
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Статтею 144 Конституції України
передбачено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими для виконання на
відповідній території.

Виконавчими органами сільських,
селищних, міських, районних у містах (у
разі їх створення) рад є їх виконавчі
комітети, відділи, управління та інші
створювані радами виконавчі органи (ч.1
ст.11 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Положеннями ч.1 ст.51 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що виконавчим органом
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради є
виконавчий комітет ради, який
утворюється відповідною радою на строк
її повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.52 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради може розглядати
і вирішувати питання, віднесені цим
Законом до відання виконавчих органів
ради.

Згідно ч.6 ст.59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення.

Таким чином, з аналізу вказаних
приписів Конституції України та
закону, органи місцевого
самоврядування, вирішуючи питання
місцевого значення, представляючи
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, приймають
нормативні та ненормативні акти.

До нормативних належать акти, які
встановлюють, змінюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово.
Ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб'єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

У відповідності до ч.10 ст.59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 в аспекті
конституційного подання положення
пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України стосовно поширення
компетенції адміністративних судів на
"спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності" слід розуміти так, що до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем оскаржується рішення органу
місцевого самоврядування (виконавчого
комітету Лубенської міської ради), яке
на думку ОСОБА_1 зачіпає її права та
обов'язки, отже і спір щодо нього
повинний розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, посилання
суду першої інстанції на п.1 ч.1 ст.157 КАС
України, за приписами якої суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, на
думку колегії суддів, є хибним та
незрозумілим.

Колегія суддів зазначає, що вчинення
дій (бездіяльності) відповідачем щодо
оприлюднення вказаного рішення не є
підставою для закриття провадження у
справі.

Суд встановивши, що оскаржуваним
рішенням не порушуються права позивача
не закриває провадження у справі, а
приймає рішення по суті заявлених
позовних вимог, чого не було зроблено
судом першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвала Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 08.09.2014р. по справі № 539/2002/14-а
підлягає скасуванню, а справа -
направленню до Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області для продовження розгляду
справи.

Колегія суддів також вважає доцільним
відмітити, що відповідно до ч.2 ст.20 КАС
України до повноважень апеляційних
адміністративних судів як судів
апеляційної інстанції віднесено
перегляд в апеляційному порядку рішень
місцевих адміністративних судів
(місцевих загальних судів як
адміністративних судів та окружних
адміністративних судів), які
знаходяться у межах їх територіальної
юрисдикції.

Оскільки, предметом перегляду є
рішення суду про закриття провадження,
і судом першої інстанції не надавалася
оцінка дотриманню позивачем строку
звернення до суду з даним позовом,
вимога позивача щодо залишення
позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199,
ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Лубенської міської ради
Полтавської області задовольнити
частково.

Ухвалу Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 08.09.2014р. по
справі № 539/2002/14-а скасувати.

Справу № 539/2002/14-а за позовом ОСОБА_1
до Виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської
області третя особа Лубенське
комунальне підприємство фірма "Житло"
про визнання нечинним рішення
направити до Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області для продовження розгляду
справи.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211
КАС України, оскільки не перешкоджає
подальшому розгляду справи

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.