Справа № 599/1522/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р.
Справа № 876/13619/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Ільчишин Н.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову
Зборівського районного суду
Тернопільської області від 16.10.2013р. по
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

20.08.2013 року позивач - ОСОБА_2 звернувся
до суду із позовом до відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що до 14
травня 2013 року він отримував пенсію на
загальних підставах відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» попри те, що згідно
постанови КМ України «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» № 1381 від
28.12.2011 року - розмір пенсії інвалідам
війни згідно ст.ст.13,21 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» збільшується на 25 %.

Позивач зазначає, що відповідач
повідомив його про право на збільшений
розмір пенсії лише в квітні 2013 року,
тобто через рік з моменту винесення
постанови. З метою переходу на інший
(пільговий) вид пенсії, 14.05.2013 року
ОСОБА_2 звернувся до Пенсійного фонду
із відповідною заявою про переведення
його на інший вид пенсії як інваліду
війни І групи згідно Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» з моменту
виникнення його права на збільшений
розмір пенсії.

ОСОБА_2 вказує, що управління
Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області відмовило йому у дорахуванні
різниці між попередньою пенсією на
загальних підставах та
новопризначеною пенсією починаючи з
01.05.2012 року по 13.05.2013 року.

Вважаючи таку відмову Пенсійного фонду
протиправною позивач звернувся до
суду.

Постановою Зборівського районного
суду Тернопільської області від
16.10.2013р. в задоволенні позову
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до п.3 ст.45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
переведення з одного виду пенсії на
інший проводиться тільки за заявою
особи і підстав для перерахунку пенсії
ОСОБА_2 як інваліду війни з 1 травня 2012
року не було, в зв'язку з чим суд вважає
позовні вимоги безпідставними і
такими, що задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що ст. 51 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», встановлено, що: «
при настанні обставин, які тягнуть за
собою зміну розміру пенсій,
призначених військовослужбовцям
строкової служби та їх сім'ям,
перерахунок цих пенсій провадиться
відповідно до строків, встановлених
частиною четвертою статті 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (1058-15).

Перерахунок пенсій, призначених особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей, провадиться з першого
числа місяця, що йде за місяцем, в якому
настали обставини, що тягнуть за собою
зміну розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців».

Разом з тим, ч. 3 ст. 63 даного Закону
передбачено: «усі призначені за цим
Законом пенсії підлягають перерахунку
у зв'язку зі зміною розміру хоча б
одного з видів грошового забезпечення
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону», тобто не
більше як за 12 місяців.

Апелянт зазначає, що представник
управлінням ПФУ в Зборівському районі
в суді першої інстанції доводив
правомірність спірного рішення
посилаючись лише на норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», не
беручи до уваги спеціального Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», що регулює
правовідносини осіб
військовослужбовців, які мають право
на пенсію за даним Законом.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2 є
інвалідом війни І групи, що слідує із
посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Так, до 14.05.2013 року ОСОБА_2 отримував
пенсію на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З метою переходу на інший (пільговий)
вид пенсії, 14.05.2013 року ОСОБА_2 звернувся
до управління Пенсійного фонду України
в Зборівському районі Тернопільської
області із відповідною заявою про
переведення його на інший вид пенсії як
інваліду війни І групи згідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» з моменту
виникнення його права на збільшений
розмір пенсії.

Із листа-відповіді Пенсійного фонду
від 25.06.2013 року № 21/Д-11 слідує, що ОСОБА_2
відмовлено у дорахуванні різниці між
попередньою пенсією на загальних
підставах та новопризначеною пенсією
починаючи з 01.05.2012 року по 13.05.2013 року.
Відмовляючи у задоволенні заяви
Пенсійний фонд посилається на п.1 ст.10
та п.3 ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та зазначає,що Законами
України не передбачено переведення на
інший вид пенсії з іншої дати, крім дати
звернення з заявою, відтак для
перерахунку (переведення на інший вид
пенсії) з 01.05.2012 року підстав немає
(а.с.3).

Позивач з 14.05.2013 року був переведений на
інший вид пенсії. Відповідно,
управлінням Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області відповідно до постанови КМ
України «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» № 1381 від
28.12.2011 року проведено збільшення
розміру пенсії ОСОБА_2 на 25 %.

Так, колегія суддів вважає, що даний
перерахунок пенсії був здійснений
Пенсійним фондом у відповідності до
вимог чинного законодавства, з огляду
на наступні правові норми.

Так, Закон України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII визначає умови,
норми і порядок пенсійного
забезпечення громадян України із
числа осіб, які перебували на
військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ, державній пожежній
охороні, Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
органах і підрозділах цивільного
захисту, податковій міліції чи
Державній кримінально-виконавчій
службі України, та деяких інших осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом.

Так, відповідно до ст.51 Закону України
№ 2262-XII, при настанні обставин, які
тягнуть за собою зміну розміру
пенсій, призначених
військовослужбовцям строкової служби
та їх сім'ям, перерахунок цих пенсій
провадиться відповідно до строків,
встановлених частиною четвертою
статті 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV,
переведення з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
на підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду.

Відтак, наведені правові норми чітко
визначають, що переведення з одного
виду пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви. Оскільки ОСОБА_2 таку
заяву було подано 14.05.2013 року то
Пенсійним фондом правомірно
переведено позивача з одного виду
пенсії на інший саме 14.05.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України №
1058-IV, особі, яка має одночасно право на
різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Як наслідок, у позивача відсутні
правові підстави для перерахунку
пенсії по інвалідності за Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» починаючи з 01.05.2012
року по 13.05.2013, оскільки в цей період
ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
такі є необрунтовані та безпідставні.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Зборівського районного суду
Тернопільської області від 16.10.2013р. по
справі № 599/1522/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
Н.В. Ільчишин

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 30.09.2014
року.