Справа № 757/3820/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Матійчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Печерського районного
суду м.Києва від 26 травня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м.Києві державної адміністрації та
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м.Києві державної адміністрації та
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, в якому просив: визнати
протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації (Відповідач-1)
та Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
Позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ, за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 85
(вісімдесят п'ять) розмірам мінімальних
заробітних плат; визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації
(Відповідач-1) та Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат (Відповідач-2)
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити Позивачу одноразову
компенсацію як інваліду І групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 60 (шістдесят)
мінімальних заробітних плат;
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації (Відповідач-1)
та Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) в подальшому
нараховувати та виплачувати Позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних
плат, в порядку та на умовах, визначених
положеннями статті 48 Закону України
від 28 лютого 1991 року №796, а також
зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат надати обґрунтовану довідку про
розміри нарахованої та виплаченої
Позивачу суми щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 1996 року по 2013
рік включно.

Постановою Печерського районного суду
м.Києва від 26 травня 2014 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
управлінні та щорічно отримує допомогу
на оздоровлення, яка нараховується за
нормами ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням постанови КМУ від 26.07.2005
року №562 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Так, позивач має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
1986 р. категорії 1, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1. Відповідно
до довідки до акта огляду МСЕК серія 2-18
АБ № 153082 з 07.06.1994 р. - інвалід ІІ групи, а
з 26.07.2012 р. - інвалід І групи, що
підтверджується довідкою до акта
огляду МСЕК серія 10 ААА № 791804, у зв'язку
з чим управлінням 13.11.2012 проведено
перерахування різниці між ІІ та І
групою інвалідності одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров»ю у розмірі 94,90 грн., який
визначено постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 № 836 «Про
компенсаційні витрати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивач звернувся до Управління праці
та соціального захисту населення
Печерської районної у м.Києві
державної адміністрації із заявою про
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат як інвалід
1 групи та у розмірі 60 мінімальних
заробітних плат, як інвалід 1 групи з
числа ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС згідно ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м.Києві державної адміністрації
листом від 04.09.2013 року № 6811/Р-422/24
повідомило позивача, що нарахування
щорічної допомоги на оздоровлення
управлінням здійснюється згідно із
заявою позивача від 18.09.2006 з 2006 по 2013 рік
у вересні місяці, у розмірі 120,00 грн.,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією та
Законами України (ст. 113 Конституції
України).

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
інвалідам І групи у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році положення ст. 48 Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено розмір щорічної допомоги
на оздоровлення - 120 грн.

Вищезазначені положення Закону
України «Про державний бюджет на 2013
рік», прийнятого пізніше ніж Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
неконституційними не визнавалися,
положення постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

Враховуючи викладене, висновок суду
першої інстанції про правомірність
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562, є правомірним.

Також колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення вимог позивача
про зобов'язання Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат надати обґрунтовану
довідку про розміри нарахованої та
виплаченої Позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 1996
року по 2013 рік включно.

Стосовно одноразової компенсації, як
учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС,
який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, колегія
суддів виходить з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, з 26.07.2012 р. позивачу
встановлено 1 групу інвалідності, що
підтверджується довідкою до акта
огляду МСЕК серія 10 ААА № 791804.

У зв'язку з цим, на підставі заяви
позивача, управлінням 13.11.2012 проведено
перерахування різниці між ІІ та І
групою інвалідності одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров»ю у розмірі 94,90 грн., який
визначено постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 № 836 «Про
компенсаційні витрати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

За таких обставин, позивач про порушене
право мав дізнатися при здійсненні
виплати.

З матеріалів справи вбачається, що до
суду позивач звернувся 17.02.2014, що
підтверджується відтиском поштового
штемпеля на конверті.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених ч. 2
ст. 99 КАС України, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Матеріали справи не містять клопотання
про поновлення строків звернення до
суду та доказів про поважність причин
пропуску строку на звернення з даними
позовними вимогами.

Доводи апелянта з приводу того, що до
вказаних правовідносин не
застосовуються строки звернення до
суду, встановлені ст. 99 КАС України,
посилаючись на Віденську конвенцію про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду від 21 травня 1963 року, до якої
Україна приєдналася згідно із Законом
України «Про приєднання України до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» №
334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями
п. п. іі) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено,
що строк позовної давності на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки на відміну від
положень Конвенції строки, визначені
ст.99 КАС України є процесуальними.

Їх початок та перебіг пов'язується з
моментом порушення прав та інтересів
позивача..

Про порушення прав та інтересів щодо
розміру здійснених виплат позивачу
було відомо з дня отримання
відповідних коштів. Однак, у визначений
процесуальним законом строк він до
суду не звернувся.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність залишення
позовних вимог в частині визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату одноразової компенсації як
інваліду 1 групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС без розгляду.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, частково
підтвердилися, а тому наявні підстави
для часткового задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Печерського районного суду м.Києва від
26 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м.Києві державної адміністрації та
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії - задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду
м.Києва від 26 травня 2014 року -
скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправної бездіяльності
та зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити Позивачу одноразову
компенсацію як інваліду І групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 60 (шістдесят)
мінімальних заробітних плат.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині позовних вимог про визнання
протиправної бездіяльності та
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити Позивачу одноразову
компенсацію як інваліду І групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 60 (шістдесят)
мінімальних заробітних плат - залишити
без розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.