Справа № К/9991/40846/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/40846/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області про
спонукання до вчинення дій, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської
районної державної адміністрації
Донецької області про зобов'язання
здійснити виплату недоотриманої
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до розмірів, встановлених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991
року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), та
разової грошової допомоги до 5 травня у
відповідності до статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII (далі -
Закон № 3551-XII), за 2010 рік.

25 листопада 2010 року ОСОБА_4 збільшив
позовні вимоги та просив зобов'язати
відповідача виплатити йому грошову
допомогу до 5 травня і за 2009 рік у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Постановою Старобешівського районного
суду Донецької області від 19 січня
2011 року позов задоволено частково.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області
провести перерахунок та виплату
ОСОБА_4 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інваліду
ІІ групи у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат згідно статті 48 Закону
№ 796-ХІІ, з урахуванням раніше
проведених за цей період виплат.
Зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_4 разової грошової допомоги до 5
травня за 2009-2010 роки згідно статті
13 Закону № 3551-ХІІ, з урахуванням
раніше проведених виплат. У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17
червня 2011 року постанову
Старобешівського районного суду
Донецької області від 19 січня 2011 року в
частині задоволення позовних вимог
щодо нарахування та виплати позивачеві
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2009-2010 роки скасовано, прийнято в цій
частині нову постанову, якою
відмовлено у задоволенні позову. В
іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17
червня 2011 року і залишити в силі
постанову Старобешівського районного
суду Донецької області від 19 січня 2011
року.

Відповідач подав письмове заперечення
на вказану касаційну скаргу, просить
таку залишити без задоволення, а
рішення суду апеляційної інстанції -
без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
є ветераном війни - інвалідом війни
ІІ групи. Позивач перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області,
допомога на оздоровлення за 2010 рік йому
була нарахована відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі 120 гривень. Разова
грошова допомога до 5 травня позивачеві
за 2009 рік була виплачена в розмірі 430
гривень згідно постанови Кабінету
Міністрів України «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2009
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 18
березня 2009 року № 211, а за 2010 рік - у
розмірі 480 гривень відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2010 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 7
квітня 2010 року № 299.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам II
групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи - 120 гривень,
тобто у розмірі меншому, ніж це було
передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Водночас редакція абзацу 2 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ, яким розмір
грошової допомоги на оздоровлення для
інвалідів ІІ групи визначено у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, на
час виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27 квітня 2010 року № 2154-VI не
призупинялась і зміни до неї не
вносились.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів про
неправомірність виплати позивачеві
грошової допомоги на оздоровлення за
2010 рік у розмірі 120 гривень,
встановленого підзаконним нормативним
актом - постановою Кабінету Міністрів
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562,
який суперечить Закону № 796-ХІІ, та про
наявність законних підстав для
нарахування і виплати позивачеві
допомоги на оздоровлення у розмірі,
визначеному абзацом 2 частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату разової
грошової допомоги до 5 травня за 2009, 2010
роки згідно статті 13 Закону № 3551-ХІІ,
слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 8 Конституції
України передбачено, що в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод (частина 3 статті
22 Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону №
3551-XII ветеранами війни є особи, які
брали участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Відповідно до частини 3 статті 2
зазначеного Закону нормативні акти
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

У 2009-2010 роках правовідносини
щодо виплати позивачеві грошової
допомоги за 2009 та 2010 роки, а також
розмір цієї виплати регулювалися
Законом № 3551-XII.

Частиною 5 статті 13 Закону № 3551-XII
було передбачено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам
I групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних
пенсій за віком; III групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Натомість Кабінет Міністрів
України у постанові «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 18 березня 2009 року №
211 установив, що у 2009 році виплата
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», зокрема,
інвалідам війни ІІ групи, здійснюється
у розмірі 430 гривень, а у постанові «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2010 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 7 квітня 2010 року № 299
Кабінет Міністрів України установив,
що у 2010 році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань», зокрема, інвалідам
війни ІІ групи, здійснюється у розмірі
480 гривень, тобто у розмірах менших, ніж
це було передбачено частиною 5 статті 13
Закону № 3551-XII.

Водночас редакція частини 5
статті 13 Закону № 3551-XII, якою розмір
грошової допомоги для інвалідів війни
ІІ групи визначено у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком, на час
виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI та Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI не
призупинялась і зміни до неї не
вносились.

При цьому виходячи зі змісту
закріплених у статті 46 Конституції
України соціальних гарантій розмір
мінімальної пенсії за віком в
розумінні статті 13 Закону № 3551-XII, як
база для розрахунку допомоги, в
будь-якому разі не може бути меншим, ніж
розмір прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

За таких обставин, суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги в цій частині дійшов
обґрунтованого висновку, що
правовідносини щодо виплати грошової
допомоги ветеранам війни у 2009-2010 роках
регулюються положеннями Закону № 3551-XII
і відповідач неправомірно виплатив
позивачеві грошову допомогу до 5 травня
за 2009 та 2010 роки у розмірах 430 і 480
гривень, встановлених підзаконними
нормативними актами - постановою
Кабінету Міністрів України «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 18 березня 2009 року №
211 і постановою Кабінету Міністрів
України «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2010 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 7
квітня 2010 року № 299, відповідно, які
суперечать Закону № 3551-XII.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову в частині згаданих виплат,
апеляційний суд дійшов помилкового
висновку, що дії Управління праці та
соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області на час
виплати грошової допомоги до 5 травня
за 2009, 2010 роки були правомірними,
оскільки вказані постанови Кабінету
Міністрів України не були визнані
неконституційними.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 і вважає, що
постанова Старобешівського районного
суду Донецької області від 19 січня 2011
року прийнята відповідно до вимог
чинного законодавства та скасована
постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року в частині виплат, передбачених
статтею 13 Закону № 3551-XII, помилково.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України , суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17
червня 2011 року - скасувати.

Постанову Старобешівського районного
суду Донецької області від 19
січня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області про
спонукання до вчинення дій -
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.