Справа № 635/3595/14-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 р.Справа № 635/3595/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського районного суду
Харківської області від 30.05.2014р. по
справі № 635/3595/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Комунального закладу охорони
здоров' я "Обласний центр
медико-соціальної експертизи"

про визнання незаконним висновку,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського районного суду
Харківської області з
адміністративним позовом до
Комунального закладу охорони здоров'я
"Обласний центр медико-соціальної
експертизи", в якому просив визнати
незаконним висновок Харківської
міжрайонної МСЕК від 28.10.2010 року в
частині встановлення причин
інвалідності - загального
захворювання. Зобов'язати Харківську
міжрайонну МСЕК провести перекомісію
та встановити причинний зв'язок
інвалідності позивача з аварією на
Чорнобильській АЕС.

Постановою Харківського районного
суду Харківської області від 30.05.2014р. по
справі № 635/3595/14-а позов залишено без
задоволення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати,
ухвалити нове судове рішення, яким
позов задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що судом при
винесенні рішення порушено норми
матеріального та процесуального права.

Позивач в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав у повному
обсязі з підстав та мотивів, викладених
у скарзі.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував у повному обсязі,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що 23.09.1992 року
Харківським районним військовим
комісаріатом Харківської області
позивачу видано свідоцтво серії НОМЕР_1
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до акту про нещасний
випадок на виробництві № 115, у період з
05.01.1990 року по 12.05.1990 року, під час участі
у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з
ОСОБА_1 стався нещасний випадок на
виробництві, у результаті чого він
отримав дозу опромінення 4,7 бер, про що
також свідчить довідка Харківського
районного військкомату № 4/436 від 22.09.1992
року.

Як слідує з виписки з протоколу
засідання 20 військово - лікарняної
комісії по встановленню причинного
зв'язку захворювання, на підставі
протоколу № 732 від 30.07.1991 р.,
захворювання позивача пов'язано з
виконанням робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

24.01.1992 року причина інвалідності
замінена на «професійне захворювання,
викликане аварією на ЧАЕС».

При огляді радіологічною МСЕК 18.09.1997
року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група
інвалідності, пов'язана з професійним
захворюванням у зв'язку з ліквідацією
аварії на ЧАЕС на три роки.

01.09.1998 року рішенням, прийнятим на
засіданні Обласної комісії, яка
підтверджує статус ліквідатора,
постраждалого внаслідок ліквідації
аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 позбавлено
статусу ліквідатора наслідків аварії
на ЧАЕС.

Вказане рішення оформлене протоколами
комісії № 840 та № 73/3.

У зв'язку з позбавленням позивача
статусу ліквідатора, його посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС від 23.09.1992 року
серії НОМЕР_1 втратило чинність, та
09.12.1998 року Обласна МСЕК № 3 змінила
категорію інвалідності на «загальне
захворювання», про що свідчить лист
Головного управління охорони здоров'я
Харківської обласної державної
адміністрації № В-949-07 від 16.05.2013 року.

Згідно листа УПСЗН Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області № 03-22/2312 від 30.06.2013
року, позивача повідомлено, що у
відповідності до протоколу № 276
Комісії із спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
від 30.09.1998 року ОСОБА_1 відмовлено у
наданні статусу ліквідатора, з
посиланням на те, що останнім не
відпрацьовано у зоні відчуження норму
30 календарних днів.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції позивач вказану обставину
підтвердив, а також пояснив, що вказане
рішення, як і рішення про позбавлення
(зміну) категорії його захворювання він
не оскаржував.

Окрім того, з матеріалів справи слідує,
що відповідно до довідки МСЕК серії ААБ
№ 189287 від 31.10.2012 року позивачу
встановлена ІІ група інвалідності
загального захворювання безстроково.

Вказане рішення МСЕК позивач також не
оскаржував, з будь-якою заявою про
проведення перекомісії та
встановлення причинного зв'язку його
інвалідності з аварією на ЧАЕС до
відповідача не звертався.

Також в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції було
встановлено та не заперечувалось
сторонами у справі, що будь-якого
висновку Харківської міжрайонної МСЕК
від 28.10.2010 року вказаною установою
відносно позивача не приймалось.

З яких підстав позивач просить визнати
незаконним саме цей висновок, ОСОБА_1
пояснити не зміг, посилаючись на те, що
в усному порядку неодноразово
звертався до різних організацій та
установ.

Частиною другою ст. 124 Конституції
України встановлено, що юрисдикція
судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Отже, за змістом наведеної норми
Конституції України, судова юрисдикція
поширюється не загалом на всі
суспільні відносини, а лише на такі, що
врегульовані нормами права, тобто на
правовідносини.

Неодмінним елементом правовідносин є
їх зміст, тобто суб'єктивне право особи
та її юридичний обов'язок.

Відтак, судовому захисту підлягає
суб'єктивне право особи, яке
порушується у конкретних
правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є
створення будь-яких перепон у
реалізації нею свого суб'єктивного
права, що унеможливлюють одержання
особою того, на що вона має право
розраховувати в разі належної
поведінки зобов'язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану суб'єктивних
прав та обов'язків особи, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 86 КАС України).

Дослідивши обставини справи та наявні
в матеріалах справи докази, колегією
суддів не встановлено обставин, які
свідчили б про порушення відповідачем
суб'єктивних прав позивача щодо
заявлених позовних вимог.

Беручи до уваги наведене вище, позовні
вимоги необґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського районного суду
Харківської області від 30.05.2014р. по
справі № 635/3595/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Григоров А.М. Подобайло З.Г. Повний
текст ухвали виготовлений 06.10.2014 р.