Справа № 826/2849/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2849/14
інстанції: Бояринцева М.А.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача

(Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві)
Ткачук О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві, Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві Тамаєвої Валентини Русланівни
про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві Тамаєвої Валентини Русланівни
про визнання протиправними дії
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві по
винесенню рішення від 13 лютого 2014 року
№ 10899621 щодо відмови ОСОБА_4 у державній
реєстрації права власності, про
визнання протиправним та скасування
рішення Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
від 13 лютого 2014 року № 10899621 про відмову
у державній реєстрації права власності
ОСОБА_4 та про зобов'язання
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві
зареєструвати право власності ОСОБА_4
на квартиру АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 березня 2014 року позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвої
Валентини Русланівни про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 13 лютого 2014 року № 10899621;
зобов'язано Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
провести державну реєстрацію права
власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. В
решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач -
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у місті Києві, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

В частині відмови у задоволенні позову
судове рішення сторонами не оскаржено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд не має права робити
правові висновки щодо неоскарженої
частини судового рішення (п. 13
Постанови пленуму ВАС України 20.05.2013 №
7).

В судове засідання з'явився
представник відповідача -
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник позивача до суду з'явився,
проти апеляційної скарги заперечував
та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача - Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Тамаєвої Валентини Русланівни, до суду
не з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду - без змін з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 13
лютого 2014 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Тамаєва Валентина Русланівна
прийняла рішення № 10899621 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень за ОСОБА_4 на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення мотивоване тим, що: подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. В
рішенні вказано, що згідно статті 17
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно" не приймаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень
документи з підчищеннями або
дописками, закресленими словами та
іншими не обумовленими в них
виправленнями, заповнені олівцем, а
також з пошкодженнями, які не дають
змоги однозначно тлумачити їх зміст та
вказано, що при ознайомленні з
розпискою, наданою замовником виявлено
виправлення у даті зазначеної у
розписці. Дата складення розписки не
відповідає пункту 4 ухвали
Дніпровського районного суду міста
Києва від 8 липня 2013 року, де зазначено,
що право власності ОСОБА_6 на
вищезазначену квартиру припиняється
та визнається право власності на
зазначену квартиру за ОСОБА_4, а умови
передбачені пунктами 1, 2, 3 резолютивної
частини ухвали Дніпровського
районного суду міста Києва від 8 липня
2013 року були виконані пізніше, а саме: 11
липня 2013 року, як зазначено у самих
розписках. Окрім того, по наданих
копіях паспорта та довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера
ОСОБА_4 неможливо визначити особу, що
своїм підписом засвідчила зазначені
копії. Заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень заповнено з
порушенням вимог до заповнення заяв у
сфері державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
протиправності відмови державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвої
В.Р. щодо здійснення державної
реєстрації права приватної власності
за ОСОБА_4 на квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 з підстав подання
документів, які не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, враховуючи пояснення
представників сторін та наявні у
справі матеріали, колегія суддів
виходить з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач, разом із заявою
подав: ухвалу Дніпровського районного
суду міста Києва від 8 липня 2013 року у
справі № 2/755/298/13, свідоцтво про право
власності, технічний паспорт, копія
свідоцтва про розірвання шлюбу, копія
паспорта громадянина України, копія
ідентифікаційного коду.

Факт отримання відповідачем цих
документів підтверджується карткою
прийому заяви № 10126268, заява ОСОБА_4 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності).

Рішенням державного реєстратора
Тамаєвої В.Р. від 24 січня 2014 року № 10264985
зупинено розгляд заяви ОСОБА_4 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийнятої 21 січня 2014 року за
реєстраційним номером 5043551, у зв'язку з
неподанням усіх необхідних документів.
Таке рішення мотивоване необхідністю
надання документу, що підтверджує
виконання пунктів 2, 3 резолютивної
частини ухвали Дніпровського
районного суду міста Києва від 8 липня
2013 року.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Тамаєвої В.Р. від 13 лютого 2014 року №
10899282 відновлено розгляд заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, оскільки заявником у строк,
встановлений законодавством, усунено
обставини, що були підставою для
прийняття відповідного рішення, а саме:
подано оригінали та копії двох
розписок від 11 липня 2013 року.

За результатами розгляду заяви
позивача та доданих до неї документів,
13 лютого 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвою
В.Р. прийнято оскаржуване рішення №
10899621 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 8 липня 2013 року у справі
№ 2604/15513/12 (провадження № 2/755/298/13) за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання
майна особистою приватною власністю та
поділ майна набутого під час шлюбу та
об'єднаним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про
поділ майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності визнано
мирову угоду укладену між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, відповідно до якої:

1. ОСОБА_4 надає ОСОБА_6 грошові кошти у
розмірі 120 000 доларів США, що складає
еквівалент 960 000 грн. для придбання
квартири в АДРЕСА_2 на наступних умовах:

- За домовленістю між сторонами, ОСОБА_4
протягом п'яти днів з моменту
підписання мирової угоди, здійснює
оплату вартості квартири АДРЕСА_5,
вартістю 113 000 доларів США, вказана
квартира АДРЕСА_5 купується ОСОБА_6 і
стає її приватною власністю, і не
оспорюється ОСОБА_4.

- В день укладання ОСОБА_6 договору
купівлі- продажу квартири АДРЕСА_5,
ОСОБА_4 передає ОСОБА_6 7 000 доларів США.

- Передачу вищевказаних грошових
коштів ОСОБА_6 підтверджує розписками,
по кожній сумі окремо, які видає ОСОБА_4.

2. Після придбання квартири АДРЕСА_5 та
отримання від ОСОБА_4 грошових коштів у
розмірі 7000 доларів США, ОСОБА_6
відмовляється від свого права
власності на частку в квартирі АДРЕСА_1
та визнає за ОСОБА_4 право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з двох кімнат жилою площею
42,20 кв.м. загальною площею 89,40 кв.м.,
зареєстрована в Комунальному
підприємстві "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" за ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру серії № 970091 від 7 квітня 2006
року.

3. Після повної сплати грошової
компенсації, а саме: грошових коштів на
придбання квартири АДРЕСА_3 вартістю 113
000 доларів США та 7 000 доларів США
доплати, право приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
двох кімнат, жилою площею 42,20 кв.м.,
загальною площею 89,40 кв.м., в повному
обсязі визнається за ОСОБА_4 та не
оспорюється ОСОБА_7.

4. Право власності ОСОБА_6 на квартиру
АДРЕСА_1 припиняється. Визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4.

5. Вартість квартири АДРЕСА_1, на час
укладання мирової угоди визначена за
спільною згодою сторін та складає 195 000
доларів США.

6. У разі продажу ОСОБА_4 квартири
АДРЕСА_1 за суму більш ніж 195 000 доларів
США, грошові кошти, що перевищують дану
суму, а саме 195 000 доларів США
розподіляються між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в
рівних частках.

7. Після підписання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5,
ОСОБА_6 зобов'язується знятися з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 та
зареєструватися за адресою: АДРЕСА_5.

8. Після підписання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зобов'язуються зняти з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_6, доньку
ОСОБА_8 та зареєструвати її за адресою:
АДРЕСА_5.

9. Термін зняття з реєстрації ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 не може перевищувати 90
календарних днів з моменту набуття
права власності ОСОБА_4 права власності
на квартиру АДРЕСА_7.

10. Термін звільнення ОСОБА_6 квартири,
право власності якої визначається за
ОСОБА_4 АДРЕСА_8 від речей не може
перевищувати 90 календарних днів з
моменту набуття права власності за
ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_7.

11 липня 2013 року ОСОБА_6 складені
розписки, згідно яких вона отримала від
ОСОБА_4 113 000 доларів США та 7 000 доларів
США, згідно мирової угоди.

Статтею 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено
вичерпний перелік підстав, за яких у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як вірно встановлено судом, та
вбачається зі спірного рішення,
підставою для відмови в реєстрації
права власності на квартиру за ОСОБА_4
державним реєстратором визначено
наявність виправлення у даті,
зазначеної у розписці, та те, що дата
складення розписки не відповідає
пункту 4 ухвали Дніпровського
районного суду міста Києва від 8 липня
2013 року. Також державним реєстратором в
рішенні вказано про те, що по наданих
копіях паспорта та довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера
ОСОБА_4 неможливо визначити особу, що
своїм підписом засвідчила зазначені
копії та вказано, що заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
заповнено з порушенням вимог до
заповнення заяв у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно.

Так, зокрема, державний реєстратор
Тамаєва В.Р. акцентувала увагу на тому,
що позивачем у заяві про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень не
проставлено символ «V» у графі "суб'єкт
права є заявником", проте у примітках до
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень вказано про те, що графа
"суб'єкт права є заявником"
позначається символом «V», якщо заява
подається суб'єктом права. При цьому,
блок "Відомості про заявника
(уповноважену особу)" не заповнюється.

З наявної в матеріалах справи копії
заяви позивача вбачається, що ОСОБА_4
заповнено блок "Відомості про суб'єкта
права", проставлено символ «V» у заяві
відносно того, що суб'єктом права є
фізична особа, вказано прізвище, ім'я,
по батькові, податковий номер та
паспортні дані. При цьому, позивачем не
заповнено блок "Відомості про заявника
(уповноважену особу)".

Відповідно до Вимог до заповнення заяв
(запитів) у сфері державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 17
квітня 2012 року № 595/5, проставлення
символу «V», необхідно тільки у разі
наявності альтернативного значення.

В блоці (умовно третій) щодо даних
заявника альтернативним значенням є
фізична особа чи юридична особа, про що
й вказав позивач, проставивши
відповідний символ «V» біля «фізичної
особи».

Дослідивши заяву позивача, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що в ній міститься
необхідна інформація про суб'єкта
права, а, відсутність проставленого
символу «V» у графі "суб'єкт права є
заявником" не впливає на встановлення
достовірності даних відносно ОСОБА_4,
які зазначені в заяві.

Враховуючи наведене у сукупності,
судова колегія вважає, що в даному
випадку не проставлення символу «V» у
графі "суб'єкт права є заявником" не
може бути безумовною підставою для
відмови у здійсненні реєстрації.
Вказана підстава має суто формальний
характер і не впливає на встановлення
достовірності даних відносно

Стосовно доводів відповідача щодо
наявності виправлення у даті
зазначеної у розписці та відносно того,
що дата складення розписки не
відповідає пункту 4 ухвали
Дніпровського районного суду міста
Києва від 8 липня 2013 року, колегія
суддів зазначає наступне.

Як було зазначено вище, у пунктах 3 та 4
ухвали Дніпровського районного суду
міста Києва від 8 липня 2013 року у справі
№ 2604/15513/12 вказано: після повної сплати
грошової компенсації, а саме: грошових
коштів на придбання квартири АДРЕСА_3
вартістю 113 000 доларів США та 7 000 доларів
США доплати, право приватної власності
на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
двох кімнат, жилою площею 42,20 кв.м.,
загальною площею 89,40 кв.м., в повному
обсязі визнається за ОСОБА_4 та не
оспорюється ОСОБА_7.

Право власності ОСОБА_6 на квартиру
АДРЕСА_1 припиняється. Визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4.

Таким чином, після визнання
Дніпровським районним судом міста
Києва мирової угоди між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 кошти на
придбання квартири в розмірі 113 000
доларів США та 7 000 доларів США доплати,
що підтверджується розписками від 11
липня 2013 року, як це й передбачено
пунктом 1 ухвали Дніпровського
районного суду міста Києва від 8 липня
2013 року.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини
ухвали Дніпровського районного суду
міста Києва визначено, що ОСОБА_4
здійснює оплату вартості квартири
АДРЕСА_5, вартістю 113 000 доларів США
протягом п'яти днів з моменту
підписання мирової угоди.

Отже суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про
необґрунтованість посилань державного
реєстратора відносно того, що дата
складення розписки не відповідає
пункту 4 ухвали Дніпровського
районного суду міста Києва від 8 липня
2013 року.

Стосовно наявності виправлень даті у
розписці ОСОБА_6 від 11 липня 2013 року, то
суд небезпідставно зауважив, що
наявність виправлення у зазначенні
року заповнення розписки не є
обставиною, яка не дає змоги однозначно
тлумачити її зміст, оскільки зі змісту
розписки вбачається, що ОСОБА_6
отримала кошти в розмірі 113 000 доларів
США від ОСОБА_4 на виконання підписаної
мирової угоди, яка визнана ухвалою
Дніпровського районного суду міста
Києва від 8 липня 2013 року.

Стосовно, доводів відповідача відносно
того, що по наданих копіях паспорта та
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера ОСОБА_4
неможливо визначити особу, що своїм
підписом засвідчила зазначені копії,
апеляційний суд виходить з такого.

Як вірно встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, на
поданих позивачем державному
реєстратору копіях паспорту та довідки
про присвоєння ідентифікаційного
номера міститься напис "З оригіналом
згідно" та наявний підпис.

Частиною третьою статті 16 Закону № 1952
встановлено, що разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Згідно з п. 10 Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року № 703 (яка була чинна
на час виникнення спірних
правовідносин), заявник разом із заявою
про державну реєстрацію подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Пунктом 1 ч.2 ст. 9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державний реєстратор
прав на нерухоме майно встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства та
відповідно до пункту 4 частини першої
статті 24 Закону відмовляє у державній
реєстрації прав, якщо подані документи
не відповідають вимогам, встановленим
цим Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Таким чином, законодавством у сфері
державної реєстрації прав встановлено
необхідність подання копій документів,
необхідних для державної реєстрації
прав, засвідчені в установленому
порядку.

Відповідно до ст.. 75 Закону України "Про
нотаріат" нотаріуси, посадові особи
органів місцевого самоврядування, які
вчиняють нотаріальні дії, засвідчують
вірність копій документів, виданих
підприємствами, установами і
організаціями, за умови, що ці
документи не суперечать законові,
мають юридичне значення і засвідчення
вірності їх копій не заборонено
законом.

Вірність копії документа, виданого
громадянином, засвідчується у тих
випадках, коли справжність підпису
громадянина на оригіналі цього
документа засвідчена нотаріусом або
посадовою особою органу місцевого
самоврядування чи підприємством,
установою, організацією за місцем
роботи, навчання, проживання чи
лікування громадянина.

Разом з тим, суд небезпідставно
зауважив щодо відсутності у чинному
законодавстві вимог у разі, коли
фізичною особою здійснюється
засвідчення копії документа, який
безпосередньо "стосується" цієї особи.
Таким чином, для цілей проведення
державної реєстрації прав до копій
документів, засвідчених в
установленому порядку, слід відносити
копії документів, засвідчені фізичною
особою (для фізичних осіб), яка подає
такий документ.

Враховуючи ту обставину, що позивачем
самостійно подавалися документи до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві для
проведення державної реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна і
він має право самостійно завіряти
копії свого паспорту громадянина
України та довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера, колегія
суддів відхиляє посилання апелянта
відносно того, що з наданих копій
паспорта та довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера ОСОБА_4
неможливо визначити особу, що своїм
підписом засвідчила зазначені копії.

Таким чином, враховуючи все викладене
вище, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність відмови державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвої
В.Р. щодо здійснення державної
реєстрації права приватної власності
за ОСОБА_4 на квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 з підстав подання
документів, які не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
посилання апелянта на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження,
на думку судової колегії, оскаржувана
постанова прийнята судом відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, за вірно встановлених обставин,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві Тамаєвої Валентини Русланівни
про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії - залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 7
жовтня 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.