Справа № 807/1719/14
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1719/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцька Н.Д.

при секретарі Нагорна Л.І.

за участю:

представника позивача: Левицький А.О ,

представника відповідача: Гайович В.М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Державного
підприємства "Мукачівське лісове
господарство" до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України 29 вересня 2013 року було
проголошено вступну та резолютивну
чистини постанови. Повний текс
постанови виготовлено та підписано 01
жовтня 2013 року.

Державне підприємство "Мукачівське
лісове господарство" звернулося до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Мукачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області ,якою просить
суд скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 27.02.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте
відповідачем всупереч норм чинного
законодавства. Зокрема вказано, що
податковим органом під час перевірки
встановлено порушення п. 144.1 статті 144
Податкового кодексу України,
підприємством зайво віднесено витрати
по заготівлі насіння, закладки
розсадників, висадки лісових культур
та догляду за молодими насадженнями до
собівартості придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт, послуг).
Однак, з вищенаведеним позивач не
погоджується, так як правомірно
включив до витрат виробництва витрати,
понесені з створення лісових культур,
посадки, догляду за лісом
безпосередньо у звітному періоді їх
понесення. Вважає, що ліс не є
біологічним активом, тому, що його
продукція не є сільськогосподарською,
що є визначальним для визнання
біологічного активу.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав наведених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях.

Відповідач надав суду заперечення
проти позову, в яких вказав, що
податкове повідомлення - рішення від
27.02.2014 року № , яким визначено
грошове зобов'язання на загальну суму
64701,00 грн. є правомірним та таким, що
прийняте відповідно до норм чинного
законодавства. Вказує, що відповідно
до поданих декларацій за 2012 рік
позивачем відображено структуру
витрат, що враховується при обчисленні
об'єкта оподаткування в рядку 05.1 СВ
декларації - собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг) включило заходи щодо
заготівлі насіння, закладки
розсадників, висадки та догляду за
молодими насадження лісових культур.
Зазначає, що дерева лісові по УКТ ЗЕД
знаходяться під кодом та в даному
випадку належать до
сільськогосподарської продукції.
Відповідач також зазначає, що
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку містить додаток, який наводить
приклади біологічних активів і
сільськогосподарської продукції та
визначає, що до довгострокових
біологічних активів у рослинництві
відносяться дерева в лісі (лісовий
масив), а тому дерева в лісі (лісовий
масив) підпадають під визначення
довгострокових біологічних активів, що
і було взято податковим органом за
основу при виявленні правопорушень та
складанні акту перевірки.

У судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечував з
підстав наведених у письмових
запереченнях та просив відмовити у
його задоволенні.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі
направлень від 12.02.2014 р. № 136, № 137
виданих Мукачівською ОДПІ з 12.02.2014 р. по
25.02.2014 р. проведено документальну
позапланову виїзні перевірку
державного підприємства «Мукачівське
лісове господарство» з питань повноти
нарахування та сплати податку на
прибуток, частини прибутку, що підлягає
до бюджету державними унітарними
підприємствами та збору за спеціальне
використання лісових ресурсів за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

За результатами перевірки інспекцією
складено акт перевірки за № 274/22-00/22114595
від 26.02.2014 р. Вказаним актом перевірки
встановлено, що в порушення пункту 144.1
статті 144 податкового кодексу України
підприємством зайво віднесено до
складу собівартості придбаних та
реалізованих товарів (робіт, послуг)
витрати в сумі 205400 грн. в тому числі: 1
квартал 2012 р. -24600 грн., 2 квартал 2012 р. -
120500 грн., 3 квартал 2012 р. - 30800 грн., 4
квартал 2012 р. - 64500 грн., які повинні
відображатися на субрахунку 155
«придбання (вирощування)
довгострокових біологічних активів»,
та обліковуватись за первісною
вартістю на субрахунку 162
«Довгострокові біологічні активи
рослинництва, які оцінені за первісною
вартістю» з відповідним віднесенням
затрат у вигляді амортизаційних
відрахувань з мінімально допустимим
строком корисного використання сім
років.

На підставі акта № 274/22-00/22114595 від 26.02.2014
р. прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 27.02.2014
р., яким визначено грошове зобов'язання
по податку на прибуток підприємств і
організацій державного
підпорядкування на суму 64701,00, з яких
43134,00 грн. основний платіж та 21567,00 грн.
штрафна санкція.

Позивачем, на акт перевірки подано
заперечення від 05.03.2014 р. № 78. На вказані
заперечення відповідачем наданий
висновок від 12.03.2014 р. № 10/2200/22114595, яким
заперечення від 05.03.2014 р. № 78 до Акта
перевірки № 274-2200/22114595 від 26.02.2014 р.
залишено без задоволення, а даний акт
перевірки без змін.

Відповідно до п. 138.8 ст.138 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ, зі
змінами та доповненнями, собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Методологічні засади формування в
бухгалтерському обліку інформації про
довгострокові біологічні активи, про
одержані від їх біологічних
перетворень додаткові біологічні
активи і сільськогосподарську
продукцію визначаються Положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку 30
"Біологічні активи", затв. наказом
Міністерства фінансів України від 18
листопада 2005 року за № 790 (далі - ПсБО).

Так, відповідно до положення БО 30 п.4
«Біологічні активи», біологічний актив
- тварина або рослина, яка в процесі
біологічних перетворень здатна давати
сільськогосподарську продукцію та/ або
додаткові біологічні активи, а також
приносити в інший спосіб економічні
вигоди.

Згідно з Додатком до Положення 30
"Приклади біологічних активів і
сільськогосподарської продукції",
довгостроковими біологічними активами
є дерева в лісі (лісовий масив).

Відповідно до п. 11 положення БО 30
«Біологічні активи», «Довгострокові
біологічні активи, справедливу
вартість яких на дату балансу
достовірно визначити неможливо або
якщо підприємство є платником податку
на прибуток, можуть визнаватися та
відображатися за первісною вартістю з
урахуванням суми їх зносу і втрат від
зменшення корисності. Оцінка та
амортизація таких довгострокових
біологічних активів здійснюється
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби" та 28 "Зменшення корисності
активів".

Згідно п.8 ПсБО 7 «Основні засоби»
первісна вартість об'єкта основних
засобів складається з таких витрат:

- суми, що сплачують постачальникам
активів (без непрямих податків);

- реєстраційні збори, державне мито та
аналогічні платежі, що
здійснюються в зв'язку з придбанням
(отриманням) прав на об"єкт основних
засобів;

- суми ввізного мита;

- суми непрямих податків у зв'язку з
придбанням (створенням) основних
засобів (якщо вони не
відшкодовуються
підприємству/установі);

- витрати зі страхування ризиків
доставки основних засобів;

- витрати на транспортування,
установку, монтаж, налагодження
основних засобів;

- інші витрати, безпосередньо пов'язані
з доведенням основних засобів до стану,
у якому вони придатні для використання
із запланованою метою.

Всі витрати, пов'язані з вирощуванням
багаторічних насаджень у
бухгалтерському обліку класифікуються
як капітальні інвестиції.

Для обліку таких витрат призначений
субрахунок 155 "Придбання (вирощування)
довгострокових біологічних активів".

Багаторічні насадження є основними
засобами біологічного походження,
невідривними від земельної ділянки, на
якій вони посаджені.

Відповідно до ПсБО 30 "Біологічні
активи" на стадії закладки та
вирощування багаторічні насадження
вважаються незрілими довгостроковими
біологічними активами і до досягнення
плодоносного віку оцінюється за сумою
витрат, понесених на їх закладку та
вирощування.

При цьому до витрат на вирощування
згідно ПсБО 16 "Витрати" відносять:

- прямі матеріальні витрати;

- прямі витрати на оплату праці;

- інші прямі витрати.

Згідно з п. 144.1 ст. 144 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 - VI,
із змінами та доповненнями,
амортизації підлягають витрати на
придбання довгострокових біологічних
активів для використання в
господарській діяльності та витрати на
вирощування довгострокових
біологічних активів.

Стосовно нарахування амортизації на
додаткові біологічні активи, оцінені
за справедливою вартістю, то слід
зазначити, що рослини які в процесі
біологічних перетворень здатні давати
додаткові біологічні активи, а також
приносити в інший спосіб економічні
вигоди протягом періоду, що перевищує 12
місяців, то відповідно до п.4 ПсБО 30 є
довгостроковими біологічними активами
та розглядаються як основні засоби, то
нарахування амортизації проводиться
відповідно п. 145.1 ст. 145 Кодексу,.

Згідно з П(С)БО 30, нарахування
амортизації за багаторічними
насадженнями розпочинається з 1 числа
наступного місяця введення в
експлуатацію місяця, якщо вони
оцінюються за первісною вартістю,
тобто, обліковуються на субрахунку 162
"Довгострокові біологічні активи
рослинництва, які оцінені за первісною
вартістю».

Якщо підприємство отримувало кошти з
бюджету на закладку та вирощування
багаторічних насаджень, то при
нарахуванні амортизації одночасно
відображається дохід на суму
амортизації в частині, що нарахована на
вартість отриманих бюджетних коштів.

Враховуючи вищенаведене, дерева в лісі
(лісові масиви) є довгостроковими
біологічними активами та
розглядаються як основні засоби, які в
процесі біологічних перетворень
здатні давати додаткові біологічні
активи, а також приносити в інший
спосіб економічні вигоди протягом
періоду, що перевищує 12 місяців,
понесені витрати на придбання та
вирощування довгострокових
біологічних активів підлягають
амортизації згідно п. 144.1 ст. 144 та п. 145.1
ст.145 Податкового Кодексу України від
02.12.2010 року № 2755 - VI, із змінами та
доповненнями, по групі 16 "довгострокові
біологічні активи.

Крім того, відповідно до п. 5.2 Статуту ДП
"Мукачівське лісове господарство",
підприємство має майно, яке є державною
власністю і закріплюється за ним на
праві господарського відання, і
здійснюючи право господарського
відання, підприємство володіє,
користується і розпоряджається
зазначеним майном відповідно до
чинного законодавства та вказаного
вище статуту, а отже в даному випадку
позивач здійснює управління
біологічним активами та контроль за їх
використанням.

Посилання позивача, щодо врахування
характеру його діяльності, то слід
зазначити, що такий спрямований в тому
числі на відтворення лісів, їх
відновлення та лісорозведення та
не може слугувати підставою для
встановлення порядку формування
показників податкового обліку. Пунктом
7.3 ст.7 Податкового кодексу України,
чітко визначено, що будь - які питання,
щодо оподаткування регулюються цим
Кодексом і не можуть встановлюватися
або змінюватися іншими законами
України, крім законів, що містять
виключно положення щодо внесення змін
до цього Кодексу та/або положення,які
встановлюють відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства.

З приводу понесених позивачем витрат
слід зазначити, що відповідно до ст. 98
Лісового кодексу України видатки на
підвищення продуктивності, поліпшення
якісного складу лісів державної і
комунальної власності, їх охорону,
захист і відтворення фінансуються
шляхом цільового виділення коштів
державного та місцевих бюджетів для
реалізації загальнодержавних.
державних і регіональних (місцевих)
програм ведення лісового господарства.

Пунктом 11 Правил відтворення лісів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 1 березня 2007 року
№ 303 визначено, що відтворення лісів
здійснюється за державними програмами
і проектами, які передбачають
застосування найбільш доцільних
способів створення в найкоротші строки
високопродуктивних лісів з
господарсько-цінних деревних і
чагарникових порід.

Отже, законодавством визначено, що
видатки на підвищення продуктивності,
поліпшення якісного складу лісів
державної і комунальної власності, їх
охорону, захист і відтворення
фінансується за рахунок державних
коштів.

Таким чином, придбання активів (тобто
товарів, послуг) передбачає наявність
мети їх використання в господарській
діяльності платника податків. Така
мета є необхідною умовою для
формування витрат та податкового
кредиту платником податків, а тому суд
критично оцінює доводи позивача, щодо
відсутності ділової спрямованості на
отримання доходу за результатами
операцій з заготівлі насіння, закладки
розсадників, висадки та догляду за
молодими насадженнями лісових культур,
що виключає формування витрат та
податкового кредиту по таким
операціям.

Відповідно до ч.1. ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч.3. ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

У відповідності до ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач не довів обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та не надав
необхідних доказів, в підтвердження
своїх позовних вимог, натомість
відповідач спростував належними та
допустимими доказами доводи позивача
та довів правомірність винесеного
податкового повідомлення-рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного
позову Державного підприємствп
"Мукачівське лісове господарство" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити
повністю.

2. Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.
Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
постанову. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяН.Д. Маєцька