Справа № 127/10287/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Саблук С.А.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 29
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Вінницького міського суду Вінницької
області з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
про визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити дії.

Вінницький міський суд Вінницької
області постановою від 29.05.2014 року
вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник наголошує на відсутності у
позивача права на призначення пенсії
із зниженням пенсійного віку, оскільки
на підприємстві, де працював ОСОБА_2
відсутні необхідні первинні документи.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
24.02.2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного Фонду України в
м.Вінниці за призначенням пенсії зі
зниженням пенсійного віку.

На момент звернення до відповідача,
ОСОБА_2 виповнилось 55 повних років.

При зверненні за призначенням пенсії
зі зниженням пенсійного віку, позивач
надав копії наступних документів:
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1988 році (категорія III), зі штампом про
перереєстрацію, датою її проведення та
вкладкою про посвідчення; довідки про
період роботи в населених пунктах ст.
Пересадочної - ст. Посудово за період з
17 жовтня 1988 року по 06 грудня 1988 року,
відповідно до чого нараховано
заробітну плату за роботу у зоні
відчуження, у п'ятикратному розмірі -
821,60; посвідчення про відрядження, в
якому зазначено, що позивач
відряджений в Чорнобиль ст.Пересадочна
та прибув в ст. Пересадочна 17 жовтня 1988
року і вибув із ст. Пересадочна 25 жовтня
1988 року, а згодом, термін відрядження
було продовжено ще на 10 днів; трудову
книжку; довідку про заробітну плату;
документи про стаж.

06.05.2014 року управління Пенсійного фонду
України у м.Вінниці, відмовило позивачу
в призначенні пенсії зі зниженням
пенсійного віку, відповідно до
Протоколу засідання комісії для
розгляду спірних питань, пов'язаних з
призначенням (перерахунком) та
виплатою пенсій відповідно до чинного
законодавства України про пенсійне
забезпечення від 24.04.2014 р. №10.

Дані обставини змусили Позивача
звернутися до суду з метою відновлення
свого порушеного, та в той же час
гарантованого державою права на пенсію
зі зниженням пенсійного віку

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з того, що перебування
позивача в зоні відчуження у 1988 році
протягом періоду, що є не меншим, ніж
відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ та є
достатнім для призначення пенсії зі
зниженням пенсійного віку на 5 років,
повністю підтверджене відповідними
документами (посвідченням учасника
ліквідації аварії на ЧЕС, відрядним
посвідченням, довідкою БУ № 148 тресту
«Південьзахідтрансбуд» Мінтрансбуду
СРСР).

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст. 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали у 1988
році у зоні відчуження не менше 30
календарних днів, - передбачено
зменшення віку на 5 років.

Зі змісту ст. 55 Закону № 796-ХІІ випливає,
що пенсії зі зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій, призначаються лише
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС та потерпілим від
Чорнобильської катастрофи.

Зазначеній категорії осіб згідно зі ст.
65 Закону № 796-ХІІ за поданням районних
державних адміністрацій Міністерством
у справах захисту населення від
наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою
Міністрів АРК, державними
адміністраціями областей, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями видаються посвідчення
"Учасник ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий
від Чорнобильської катастрофи".

Такі посвідчення є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
зазначеним Законом.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1988 році,
III-категорії, та має право на отримання
пенсії зі зменшенням пенсійного віку
на 5 років, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зокрема останній, працюючи на посаді
слюсаря Будівельного управління № 148
тресту «Південьзахідтрансбуд»
Мінтрансбуду СРСР, у період з 17 жовтня
1988 року по 25 листопада 1988 року, був
відряджений в м.Чорнобиль на станцію
Пересадочна для виконання трудових
обов'язків. По закінченню терміну, на
який позивач був відряджений, відрядне
посвідчення було продовжено ще на
десять днів, відтак позивач вибув зі
станції Пересадочна 06 грудня 1988 року.

Таким чином, загальний термін, який
ОСОБА_2 провів на ст.Пересадочна, згідно
відрядного посвідчення, становить 51
календарний день.

Вказана станція Пересадочна, яка була
розташована у населеному пункті
Посудово, Брагинського району,
Гомельської області, Республіки
Білорусь, віднесена до зони відчуження,
згідно листа Головного управління по
гідрометеорології Республіки Білорусь
від 31.01.1992 року № 40-34.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 55
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ОСОБА_1 має право як особа,
яка знаходилась в зоні ліквідації
аварії в 1988 році не менше 30-ти днів, на
призначення пенсії з зниженням
пенсійного віку на 5 років, тобто з 55
років.

Факт перебування позивача у зоні
відчуження з 17.10.1988 року по 06.12.1988 року
підтверджується і іншими документами:
відрядним посвідченням форми 288,
виданої Будівельним управлінням № 148
тресту «Південьзахідтрансбуд»
Мінтрансбуду СРСР; -довідкою про
виплачену заробітну плату, виданою
Будівельним управлінням № 148 тресту
«Південьзахідтрансбуд» Мінтрансбуду
СРСР.

Безпідставними суд апеляційної
інстанції вважає посилання апелянта
щодо ненадання позивачем відповідних
документів, оскільки неможливість
надання документів виникла не з вини
позивача, водночас необхідність
зберігання необхідної документації
стосовно трудової діяльності
працівників підприємства покладається
на адміністрацію підприємства.

При цьому слід зазначити, що право
особи, яка жертвуючи своїм здоров'ям
виконувала обов'язок перед
Батьківщиною, не може ставитись в
залежність від існування конкретного
документу, а збереження таких
відомостей не може контролюватись
пенсіонером, а значить на позивача не
може покладатись відповідальність за
їх відсутність.

Об'єктивна неможливість дослідження
будь-яких документів не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову за обставин, коли право на
пільгове зниження пенсійного віку
підтверджується сукупністю зібраних у
справі доказів.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 29 травня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.