Справа № 2-а-8625/11
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-8625/11
Головуючий у 1-й інстанції: Кириченко
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Безименної Н.В.,
Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області на постанову Кагарлицького
районного суду Київської області від
21.10.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
у Кагарлицькому районі Київської
області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до
Кагарлицького районного суду
Київської області з адміністративним
позовом до УПФУ у Кагарлицькому районі
Київської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
щомісячної доплати до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
провести перерахунок та виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6
ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Кагарлицького
районного суду Київської області від
21.10.2011 року зобов'язано провести
перерахунок та виплатити доплату до
пенсії у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та здійснити підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 16.12.2010
року по 22.07.2011 року.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову, якою відмовити в позові. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування судового
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є непрацюючим пенсіонером,
зареєстрований та постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується відповідним
посвідченням та відноситься до 4
категорії постраждалих внаслідок ЧАЕС.
Крім того, позивач є особою, що належить
до соціальної категорії громадян «діти
війни» в розумінні ст.1 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», а
відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 4 категорії призначається у розмірі
15 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону,
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Також, ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни» відповідач
повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
ПКМУ, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни», має вищу юридичну
силу в порівняні з ПКМУ, відповідач не
правомірно виплачував доплату до
пенсії та додаткову пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено ст.ст. 39, 51 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та не
здійснив підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом (ч.
1 ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»).

Чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого даною
правовою нормою, мінімального розміру
пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів
приходить до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок доплати до пенсії
та додаткової пенсії в розмірі
передбаченому ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та підвищення до пенсі
згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 16.12.2010 року по
22.07.2011 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки в даному випадку
позивачем судове рішення не
оскаржувалося у порядку апеляційного
провадження, суд апеляційної
інстанції, діючи в межах апеляційної
скарги, відповідно до вимог ст. 195 КАС
України, приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 197, 198, 200, 205 та 206 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Кагарлицького
районного суду Київської області від
21.10.2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та подальшому оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.