Справа № 819/1930/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1930/14-a

"02" жовтня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю представника позивача Зінчак
М.Й., Сеніва А.Р.,

представника відповідача Микитчака
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю агропромислової
компанії «Захід агросервіс» до
Бучацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2009 року товариство з обмеженою
відповідальністю агропромислової
компанії «Захід агросервіс» (далі - ТОВ
«Захід агросервіс», позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Бучацької міжрайонної
державної податкової інспекції
Тернопільської області (далі - Бучацька
МДПІ) про скасування податкових
повідомлень-рішень від 09.09.2009 року №
151//0 та № 150//0.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29.10.2009 року
позовні вимоги задоволено та скасовано
податкові повідомлень-рішення від
09.09.2009 року № 151//0 та № 150//0.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2012 року
за наслідками перегляду в апеляційному
порядку скасовано постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29.10.2009 року
та прийнято нову, якою відмовлено у
позові.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 30.07.2014 року скасовано
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2012 року
повністю та постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
29.10.2009 року в частині скасування
податкового повідомлення-рішення від
09.09.2009 року № 151//0 та направлено
справу в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 24.09.2014 року
допущено процесуальне
правонаступництво відповідача у даній
справі: Бучацьку міжрайонну державну
податкову інспекцію Тернопільської
області на її правонаступника -
Бучацьку об'єднану державну податкову
інспекцію Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
(далі - Бучацька ОДПІ, відповідач).

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

Бучацькою МДПІ проведена планова
виїзна перевірка ТОВ «Захід
агросервіс» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2007 року по
31.03.2009 року, про що складено акт від
25.08.2009 року № 400/23/21147724, на підставі
якого прийняте податкове
повідомлення-рішення від 09.09.2009 року №
151//0 про визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 381171,70 грн., у тому числі за
основним платежем - 277648,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
103523,70 грн. Донарахування податку на
прибуток згідно з податковим
повідомленням-рішення, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки податкового органу про
порушення позивачем норм абзацу
другого підпункту 1.20.1 пункту 1.20 статті
1, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5,
пункту 6.1 статті 6, підпунктів 7.4.1, 7.4.2 та
7.4.3 пункту 7.4 статті 7, підпункту 8.1.2
пункту 8.1, підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті
8 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» № 334/94-ВР в
редакції від 22.05.1997 року (далі - Закон №
334/94-ВР), а саме: занижено валовий доход у
загальній сумі 219205,00 грн. у зв`язку з
реалізацією пшениці та ячменю
кінцевому споживачу та пов'язаній
особі ТОВ «Птахофабрика Переволока» за
цінами, що нижче звичайних; завищено
валові витрати на 43588,00 грн. за
операціями із закупівлі у пов`язаної
юридичної особи ТОВ «Захід
агропродукт» кукурудзи за ціною, яка
вище звичайної, завищено валові
витрати на 577441,70 грн. на суму відсотків
за користування банківськими
кредитами, отриманими у ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» та ВАТ КБ
«Хрещатик», кошти за якими не
використовувались у господарській
діяльності ТОВ «Захід агросервіс»,
завищено амортизаційні відрахування
на загальну суму 569170,00 грн. внаслідок
неправильного віднесення основних
засобів (трактор марки «John Deere 8430», плуг
відвальний) до 2 групи, замість 3, а також
безпідставного нарахування
амортизації на балансову вартість
трактора марки «John Deere 8430», комбайну
марки «Домінатор» і плугу відвального,
які не використовувались товариством у
власній господарській діяльності.

Позивач в спростування наведених
порушень вказує, що отримував та
використовував кредитні кошти в межах
господарської діяльності на придбання
зерна пшениці, кукурудзи, в тому числі у
контрагента ТОВ «Захід агропродукт».
При проведенні розрахунків з продавцем
проводилась попередня оплата, зерно
зберігалось на складах продавця до
його подальшої реалізації іншим
покупцям.

У судовому засіданні представники
позивача, кожен зокрема,
адміністративний позов підтримали з
підстав, наведених у позовній заяві,
додаткових поясненнях (т. 2, а. с. 13-14) та
зазначили, що за рахунок отриманого
кредиту у ВАТ КБ «Хрещатик»
здійснювалось поповнення обігових
коштів позичальника з метою проведення
розрахунків з постачальника, в тому
числі такі кошти перераховувались ТОВ
«Захід агропродукт» за постачання
продукції, а не на поповнення його
обігових коштів, як помилково
зазначено у платіжних документах.
Також зауважили, що у спірному випадку
мало місце неправильне віднесення
основних засобів (трактора марки «John
Deere 8430», плуга відвальний) до 2 групи,
замість 3, проте вважають, що таке
порушення не вплинуло на визначення
об'єкта оподаткування, оскільки
підприємство у період, за який
проводилась перевірка, допущено також
заниження валових витрат. Представники
позивача просили позовні вимоги
задовольнити.

В судових засіданнях представники
відповідача адміністративний позов не
визнали з підстав, викладених у
письмових запереченнях проти позову,
посилались на відсутність належних
доказів на підтвердження використання
кредитних коштів, отриманих у ВАТ КБ
«Хрещатик», в межах господарської
діяльності. Такі кошти
перераховувались на ТОВ «Захід
агропродукт», яке є пов'язаною особою
щодо ТОВ «Захід агросервіс», фактичної
поставки товару не відбувалося,
проводилось безтоварне виписування
накладних, тобто отримана позика
використовувалась для поповнення
обігових коштів ТОВ «Захід
агропродукт», яке є платником
фіксованого сільськогосподарського
податку, і сплата відсотків за кредитом
таким платником не впливала б на об'єкт
оподаткування, а позивач за рахунок
цього збільшував валові витрати. Крім
того, у позивача рахувалася
дебіторська заборгованість перед ТОВ
«Захід агросервіс», разом з тим позивач
проводив перерахування коштів як
нібито попередню оплату за товар. Також
представник відповідача Хорощак С.П.,
яка проводила перевірку, у судових
засіданнях 24.09.2014 року та 30.09.2014 року
зазначила, що при розрахунку
донарахованих сум податкових
зобов'язань по податку на прибуток
підприємств, враховано порушення щодо
заниження валових витрат у кожному з
податкових періодів, та проведено
відповідне коригування на відповідні
суми.

Представник відповідача у судовому
засіданні 02.10.2014 року просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити частково з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що Бучацькою МДПІ
була проведена документальна планова
виїзна перевірка ТОВ «Захід
агросервіс» () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2007 року по
31.03.2009 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2007 року по
31.03.2009 року, про що складено акт від
25.08.2009 року № 400/23/21147724 (т. 1, а. с. 8-21).

Перевіркою, серед іншого, встановлено
порушення позивачем норм абзацу
другого підпункту 1.20.1 пункту 1.20 статті
1, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5,
пункту 6.1 статті 6, підпунктів 7.4.1, 7.4.2 та
7.4.3 пункту 7.4 статті 7, підпункту 8.1.2
пункту 8.1, підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті
8 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», а саме: 1)
занижено валовий доход у загальній
сумі 219205,00 грн. у податковому обліку за
1, 3 та 4 квартали 2008 року у зв`язку з
реалізацією пшениці та ячменю
кінцевому споживачу та пов'язаній
особі ТОВ «Птахофабрика Переволока» за
цінами, що нижче звичайних; 2) завищено
валові витрати на 282638,00 грн. у
податковому обліку за 4 квартал 2007 року,
1, 2, 3 квартали 2008 року, 2008 рік, 1 квартал
2009 року, а саме: а) занижено валові
витрати на 334026,17 грн. на придбання
товарів; б) завищено валові витрати на
43588,00 грн. за операціями із закупівлі у
пов`язаної юридичної особи ТОВ «Захід
агропродукт» кукурудзи за ціною, яка
вище звичайної; в) завищено валові
витрати на 577441,70 грн. як на суму
відсотків за користування
банківськими кредитами та оплату
комісійних послуг банків, кошти за
якими (кредитами) не використовувались
у господарській діяльності ТОВ «Захід
агросервіс»; г) завищено амортизаційні
відрахування на загальну суму 569170,00
грн. у податковому обліку за 4 квартал
2007 року, 1, 2, 3 квартали 2008 року, 2008 рік, 1
квартал 2009 року, внаслідок
неправильного віднесення основних
засобів (трактор марки «John Deere 8430», плуг
відвальний) до 2 групи, замість 3, а також
безпідставного нарахування
амортизації на балансову вартість
трактора марки «John Deere 8430», комбайну
марки «Домінатор» і плугу відвального,
які не використовувались товариством у
власній господарській діяльності.
Внаслідок вказаних порушень ТОВ
«Захід агросервіс» занижено податок на
прибуток на загальну суму 277648,00 грн. у
податковому обліку за 1, 3 та 4 квартали
2008 року.

На підставі акту перевірки від 25.08.2009
року № 400/23/21147724 Бучацькою МДПІ
прийняте податкове
повідомлення-рішення № 151//0 від
09.09.2019 року, яким ТОВ «Захід агросервіс»
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 381171,70
грн., у тому числі за основним платежем
277648,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 103523,70 грн. (т. 1, а. с. 34).

Дане податкове повідомлення-рішення
вже було предметом судового розгляду. В
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 30 липня 2014 року у даній
справі викладені висновки стосовно
порушень податкового законодавства,
які були підставою для донарахування
позивачу податкових зобов'язань з
податку на прибуток підприємств згідно
з оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням, які є
обов'язковими для суду першої
інстанції при новому розгляді справи.
Так, згідно з ухвалою Вищого
адміністративного суду України
встановлено протиправність
донарахування податкових зобов'язань,
що стосуються таких порушень:
заниження валового доходу у зв'язку з
реалізацією пшениці та ячменю
кінцевому споживачу та пов'язаній
особі ТОВ «Птахофабрика Переволока» за
цінами, що нижче звичайних, завищення
валових витрат за операціями із
закупівлі у пов'язаної юридичної особи
ТОВ «Захід агропродукт» кукурудзи за
ціною нижче звичайної, завищення
валових витрат на суму відсотків за
користування кредитом, отриманий у ВАТ
«Райффайзен банк Аваль», для закупівлі
трактора, завищення амортизаційних
відрахувань внаслідок безпідставного
нарахування амортизації на балансову
вартість трактора марки «John Deere 8430»,
комбайну марки «Домінатор» і плугу
відвального, які не використовувались
товариством у власній господарській
діяльності.

Разом з тим, суд касаційної інстанції
звернув увагу на передчасність
висновків суду про правомірність
включення позивачем до складу валових
витрат процентів за кредитом,
отриманим від ВАТ КБ «Хрещатик» за
кредитним договором від 18.06.2007 року №
14-307, з цільовим призначенням кредиту на
поповнення власних обігових коштів,
оскільки матеріали справи не містять
доказів на підтвердження зв'язку цих
витрат із власною господарською
діяльністю ТОВ «Захід агросервіс», та
вказав на неправильне застосування
позивачем норм амортизації через
помилкове віднесення основних засобів
- трактора марки «John Deere 8430» і плуга до 2
групи основних фондів, замість 3 (т. 1, а.
с. 225-231).

Також суд касаційної інстанції
зауважив на відсутність в матеріалах
справи розмежування нарахованих сум
податкових зобов'язань по кожній з
наведених в акті перевірки підстав, що
унеможливило виокремити суму
неправомірно донарахованих сум
податку.

Враховуючи висновки Вищого
адміністративного суду України, з
метою з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами суд вживав
заходи, визначені частинами четвертою,
п'ятою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), зокрема, ухвалою про
призначення справи до судового
розгляду від 05.09.2014 року зобов'язано
позивача надати докази на
підтвердження обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги з урахуванням
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 30.07.2014 року (т. 2, а. с. 1), у
ході судового розгляду оголошувалася
перерва для надання позивачу часу для
подання додаткових доказів на
підтвердження факту використання
кредитних коштів, отриманим від ВАТ КБ
«Хрещатик», у межах господарської
діяльності платника податків;
відповідача зобов'язано надати
розрахунок донарахованих сум
податкових зобов'язань (штрафних
санкцій) по податку на прибуток
підприємств по кожному з порушень.

На неодноразову вимогу суду позивачем
надано лише копії таких документів:
кредитного договору від № 14-307-КЛ від
18.06.2007 року, укладеного з ВАТ КБ
«Хрещатик», платіжних доручень на
перерахування коштів ТОВ «Захід
агропродукт», договору № 11 від 01.04.2008
року купівлі-продажу зерна у ТзОВ
«Захід агропродукт», накладної від
07.05.2008 року (т. 2, а. с. 45-50, 53-54). Документи,
які б підтверджували достовірність
зазначених у них відомостей та
спростування доводів відповідача
(факту передачі товару від продавця до
покупця, його доставки, зберігання
тощо, а не лише виписування
бухгалтерських документів без
фактичної поставки продукції), тобто
які б достовірно підтверджували
використання ТОВ «Захід агросервіс»
кредитних коштів в межах власної
господарської діяльності з метою
отримання прибутку, не були надані.

Надаючи оцінку зазначеним спірним
правовідносинам суд виходить з
наступного.

За визначенням пункту 1.32 статті 1
Закону № 334/94-ВР господарська
діяльність - будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти
зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали,
відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також через довірену
особу, агента або будь-яку іншу особу,
яка діє від імені та на користь першої
особи.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 цього
Закону валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат відносяться
будь-які витрати, пов'язані з виплатою
або нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (у тому числі
за будь-якими кредитами, депозитами)
протягом звітного періоду, якщо такі
виплати або нарахування здійснюються у
зв'язку з веденням господарської
діяльності платника податку (підпункт
5.5.1 пункту 5.5 цієї статті).

Судом встановлено, що ТОВ «Захід
агросервіс» сплачувало відсотки та
комісійні послуги банку за касове
обслуговування у зв'язку відкриттям
кредитної лінії у ВАТ КБ «Хрещатик» на
загальну суму 1700000,00 грн. для поповнення
власних обігових коштів за кредитним
договором від 18.06.2007 року № 14-307 (т. 2, а. с.
45-46). Такі відсотки включені до складу
валових витрат у відповідних звітних
податкових періодах. Досліджуючи
докази на підтвердження зв'язку таких
витрат з веденням господарської
діяльності платника податків суд не
встановив такого. Зокрема, з платіжних
доручень від 29.05.2008 року, 06.06.2008 року,
13.06.2008 року слідує, що кредитні кошти
були перераховані ТОВ «Захід
агропродукт» в сумі 300000,00 грн., 400000,00
грн., 951528,47 грн. відповідно з
призначенням платежу «поповнення
обігових кошті на закупівлю зерна
згідно договору», в одному з платіжних
доручень зазначено «поповнення
обігових кошті на закупівлю зерна
згідно договору від 29.05.2008 року» (т 2, а.
с. 48-50). Разом з тим, такого договору від
29.05.2008 року позивачем суду не
представлено. Наданий договір
купівлі-продажу зерна № 11 від 01.04.2008
року, за умовами якого ТОВ «Захід
агропродукт» (продавець) продає, а ТОВ
«Захід агросервіс» (покупець) купує
зерно, не є належним доказом фактичного
постачання товару, оплата за який
проводилась кредитними коштами,
оскільки відсутні інші документи
первинного бухгалтерського обліку, які
б підтверджували достовірність
зазначених відомостей у договорі. Крім
того, умови договору купівлі-продажу не
узгоджуються з поясненнями
представників позивачів. Так, договір
передбачає поставку товару
автотранспортними партіями, проте
представники ТОВ «Захід агросервіс»
зазначають, що товар залишався на
зберіганні на складі у продавця,
відповідні докази щодо складського
зберігання зерна у продавця протягом
2008 року відсутні, суду не надано
будь-яких документів реального надання
послуг зберігання зерна та проведення
відповідних розрахунків за такі
послуги. Суду не надано будь-яких
доказів використання придбаної у ТОВ
«Захід агропродукт» продукції в межах
власної господарської діяльності,
зокрема, і подальшої реалізація
придбаних зернових культур.

Наведена позивачем мотивація та надані
докази не спростовують доводів
відповідача, що ТОВ «Захід агросервіс»
не одержувало продукції від «Захід
агропродукт», а проводило безтоварне
виписування накладних, отримана
позичка від ВАТ КБ «Хрещатик» фактично
використовувалась на поповнення
обігових коштів ТОВ «Захід
агропродукт», яке є пов'язаною
юридичною особою з позивачем
(директором обох товариств є Панькуш
І.С.) та платником фіксованого
сільського господарського податку,
розмір якого не залежить від обсягів
виробництва. Крім того, суд зауважує, що
в матеріалах справи є копія договору
купівлі-продажу зерна № 6 від 03.01.2008
року, укладеного між ТОВ «Захід
агросервіс», яке вже виступає
продавцем, а ТОВ «Захід агропродукт» -
покупцем, предметом договору є
поставка зерна урожаю 2008 року. З
пояснень представників сторін
вбачається, що протягом року між ТОВ
«Захід агросервіс» та ТОВ «Захід
агропродукт» постійно проводились
безготівкові розрахунки (кошти
сплачувались та повертались назад),
тобто фактично розрахунки
виконувались на підставі лише
документального оформлення операцій
купівлі-продажу без їх реального
виконання, позивач фактично поповнював
обігові кошти ТОВ «Захід агропродукт»,
в тому числі за рахунок кредитних
коштів.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року від
16.07.1999 року № 996-XIV (з наступними змінами
та доповненнями) визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі, договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством. З урахуванням
викладеного, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
мають бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Водночас за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Враховуючи наведені норми чинного
законодавства України, обставини
справи та доводи Бучацької ОДПІ, суд
приходить до переконання, що позивач не
спростував та не довів належними та
допустимими доказами завищення
валових витрат у відповідних
податкових звітних періодах на суму
процентів за кредитом, отриманим від
ВАТ КБ «Хрещатик» за кредитним
договором від 18.06.2007 року № 14-307.
Відповідно до розрахунку
донарахованих сум податкових
зобов'язання по податку на прибуток
підприємств у розрізі порушень,
наданих відповідачем на вимогу суду,
сума донараховного податку по такому
порушенню склала 39214,00 грн.,
застосованої штрафної санкції - 12809,20
грн. (т. 1, а. с. 56-57), відтак, в цій частині
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним.

Інше порушення встановлене перевіркою,
наявність якого підтверджена ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 30.07.2014 року, стосується завищення
амортизаційних відрахувань внаслідок
неправильного віднесення позивачем
основних засобів - трактора марки «John
Deere 8430» і плуга до 2 групи основних
фондів, замість 3 та відповідно
застосування норм амортизації (т. 1, а. с.
225-231). Згідно з розрахунком
донарахованих сум податкових
зобов'язань в розрізі порушень, сума
донараховного податку по даному
порушенню склала 26609,00 грн.,
застосованої штрафної санкції - 8328,90
грн. (т. 1, а. с. 56-57), отже, в цій частині
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним.

Щодо решти порушень податкового
законодавства, які були підставою для
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств ТОВ
«Захід агросервіс» згідно з
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням, то вони
спростовані згідно з ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
30.07.2014 року та відповідно до розрахунку
донарахованих сум податкових
зобов'язань в розрізі порушень
складають суму податку 211825,00 грн.,
застосована штрафна (фінансова)
санкція становить 82385,60 грн., а всього
294210,60 грн. В цій частині позовні вимоги
є підставними та підлягають до
задоволення.

Надаючи оцінку встановленим
обставинам у справі та дослідженим
доказам, суд не бере до уваги позицію
представника позивача, що за
результатами перевірки встановлено
також заниження валових витрат, за
рахунок чого зменшиться об'єкт
оподаткування податком на прибуток,
тобто неправильно нарахована
амортизація та завищення валових
витрат будуть «перекриті» за рахунок
заниження валових витрат. З пояснень
представника відповідача Хорощак С.П.,
яка проводила перевірку на
підприємстві та складала розрахунок
донарахованих сум податку на прибуток
(т. 2, а. с. 34, 56-57), вбачається що таке
заниження витрат на придбання товарів
враховане при обчисленні об'єкта
оподаткування. Такі пояснення
узгоджуються з розрахунком
донарахованих сум податку, наведеним у
запереченні проти позову та окремо у
формі таблиці, та висновками акту
перевірки від 25.08.2009 року № 400/23/21147724.
Так, в акті перевірки та розрахунку
сума донарахованого податку визначена
за результатами усіх порушень,
допущених протягом 2008 року, в тому
числі які стосувались заниження
валових витрат. Об'єкт оподаткування
податком на прибуток визначається
наростаючим підсумком за рік з
перенесенням такого значення на
наступний рік. За 2008 рік, незважаючи на
заниження витрат на придбання товарів
у податкових періодах - 1, 2, 3 кварталах
2008 року, вцілому за рік встановлено
завищення таких витрат на придбання
товарів на суму 335,79 грн., що враховано
перевірюючим. Більше того, враховано і
заниження від'ємного значення об'єкта
оподаткування за 2007 рік на суму 4366,00
грн., що підлягає включенню до складу
валових витрат 1 кварталу 2008 року
відповідно до положень пункту 6.1 статті
6 Закону № 283/97-ВР, про що зазначено у
розрахунку, наведеному у запереченні
проти позову (т. 2, а. с. 34).

Таким чином, оскільки судом
встановлено конкретні суми податкових
зобов'язань, які донараховані за кожен
із випадків порушення позивачем норм
Закону № 334/94-ВР на підставі долученого
відповідачем до матеріалів справи
розрахунку, та виходячи із повноважень,
визначених частиною другою статті 162
КАС України, де передбачено, що у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень, попередньо визнавши його
протиправним, позовні вимоги
підлягають до задоволення частково
шляхом прийняття постанови про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Бучацької МДПІ від 09.09.2009 року №
151//0 в частині визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
294210,60 грн., у тому числі за основним
платежем - 211825,00 грн., за штрафними
(фінансовим) санкціями - 82385,60 грн.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 86, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бучацької міжрайонної державної
податкової інспекції Тернопільської
області від 09 вересня 2009 року №
151//0 в частині визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
294210 гривень 60 копійок, у тому числі за
основним платежем - 211825 гривень 00 (нуль)
копійок, за штрафними (фінансовим)
санкціями - 82385 гривень 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова виготовлена
і підписана 07 жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна:

Суддя
Чепенюк
О.В.