Справа № 21-314а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка
В.Л., Прокопенка О.Б., Тітова Ю.Г.,
-розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_9
до управління Пенсійного фонду України
у Волноваському районі Донецької
області (далі - управління ПФУ, ПФУ
відповідно) про перерахунок пенсії,

в с т а н о в
и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_9 звернулася
до суду з позовом, у якому просила
визнати: неправомірною відмову
управління ПФУ у здійсненні
перерахунку пенсії з урахуванням
нарахованих та виплачених сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
на заробітну плату, скасувати рішення
управління ПФУ від 24 жовтня 2012 року № 999
про відмову в перерахунку пенсії та
зобов'язати здійснити такий
перерахунок з 1 жовтня 2012 року.

Волноваський районний суд Донецької
області постановою від 12 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалами
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20
лютого 2013 року та Вищого
адміністративного суду України від 27
лютого 2014 року, позов задовольнив.

Залишаючи без змін
рішення судів попередніх інстанцій,
касаційний суд погодився з їхніми
висновками про те, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Не погоджуючись із ухвалою суду
касаційної інстанції, управління ПФУ
звернулось із заявою про її перегляд
Верховним Судом України з підстави
неоднакового застосування Вищим
адміністративним судом України статей
33, 37 Закону України від 16 грудня 1993 року
№ 3723-XII "Про державну службу" (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII).

На обґрунтування заяви додано копію
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 29 січня 2014 року № К/9991/68556/12,
яка, на думку заявника, підтверджує
неоднакове застосування касаційним
судом одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
відносинах.

Перевіривши наведені заявником доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви з огляду на таке.

У рішенні, наданому на підтвердження
неоднакового правозастосування, Вищий
адміністративний суд України виходив
із того, що обґрунтованим є невключення
до складу заробітної плати для
призначення та перерахунку пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
на заробітну плату, оскільки з огляду
на положення статті 33 Закону № 3723-XII
вказані допомоги не входять до складу
заробітної плати державного службовця
та є разовими виплатами.

У справі, що розглядається, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога на вирішення
соціально-побутових питань, сума
індексації заробітної плати, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
включаються до складу заробітної плати
державного службовця та враховуються
при обчисленні розміру його пенсії,
оскільки перевага має надаватись
спеціальним нормам, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
- статті 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі Закон - № 1058-IV) та
статті 66 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон №
1788-XII), а не таким, які щодо спірних
відносин є загальними [статті 33, 37
Закону № 3723-XII та статті 2 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон №
108/95-ВР)].

Аналіз наведених рішень суду
касаційної інстанції дає підстави для
висновку про неоднакове застосування
цим судом статей 33, 37 Закону № 3723-XII.

Вирішуючи питання про усунення
неоднакового застосування зазначених
норм права, колегія суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України виходить із
такого.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону №
108/95-ВР встановлено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону № 1788-XII
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону № 1058-IV
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до
виплат (доходів), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії, належать,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, аналізуючи
положення статті 37 Закону № 3723-XII,
статті 41 Закону № 1058-IV та статті 66
Закону № 1788-XII, дійшла висновку, що суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, зокрема матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
на вирішення соціально-побутових
питань, сума індексації заробітної
плати, включаються до складу
заробітної плати державного службовця
та враховуються при обчисленні розміру
його пенсії.

З огляду на наведене висновок суду
касаційної інстанції про
безпідставність вимог управління ПФУ є
правильним, а отже, заява про перегляд
судового рішення задоволенню не
підлягає.

Аналогічну правову позицію Верховний
Суд України висловив, зокрема, у
постановах від 14 та 28 травня 2013 року
(справи №№ 21-125а13, 21-97а13 відповідно).

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В.
КривенкоСудді: М.І.
Гриців М.Б. Гусак
О.А. КороткихО.В.
Кривенда В.Л.
МаринченкоО.Б. Прокопенко
Ю.Г. Тітов