Справа № 2а/0470/6216/11; 2а-4653/09/0470
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р. Справа № 2а/0470/6216/11
(№2а-4653/09/0470) Дніпропетровський
окружний адміністративний суд в
складі:

головуючого судді:
Тулянцевої І.В.,

при секретарі:
Уваровій М.Ю.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Нікопольський завод феросплавів» до
Криворізької митниці та Головного
управління Державного казначейства
України в Дніпропетровській області,
за участю прокуратури
Дніпропетровської області про
стягнення з Держбюджету України суму
надмірно сплаченого мита, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2009 року Відкрите акціонерне
товариство «Нікопольський завод
феросплавів» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Нікопольський завод феросплавів»)
(далі - Позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Криворізької митниці,
правонаступником якої є
Дніпропетровська митниця (далі -
Відповідач - 1), та Головного управління
Державного казначейства України в
Дніпропетровській області,
правонаступником якого є Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області (далі - Відповідач - 2) про
визнання протиправним та скасування
рішення про визначення митної вартості
від 02.04.2008 р. №МВ091 та стягнення з
Державного бюджету України суму
надмірно сплаченого мита за ВМД
№113020000/8/002506 від 09.04.2008 р. у розмірі 140 181,
87грн.

Ухвалою суду від 04.06.2014 р. провадження в
адміністративній справі №2а/0470/6216/11 в
частині позовних вимог про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості №МВ091 від
02.04.2008 р. закрито на підставі п.4 ч. 1 ст. 157
КАС України.

В обґрунтування позову, з урахуванням
уточнень до позовної заяви, позивачем
зазначено, що 05.02.2008 р. між ВАТ
«Нікопольський завод феросплавів» та
фірмою «Empire chemical LLC» (США) був укладений
контракт № 050208N, за умовами якого фірма
«Empire chemical LLC» (США) повинна поставити на
користь ВАТ «Нікопольський завод
феросплавів» продукцію у
відповідності до умов специфікації до
контракту. 09.04.2008 р. ВАТ «Нікопольський
завод феросплавів» до Криворізької
митниці було подано вантажну митну
декларацію № 113020000/8/002506, за якою
задекларовано ввезення 12617630 кг
марганцевої руди не за договірною
вартістю - 24404389,06 грн. (4832552,30 дол. США) за
специфікацією № 1 до контракту № 050208N
від 05.02.2008 р., а за митною вартістю
товарів на підставі цінової інформації
ЦБД ІАМУ ДМСУ щодо ідентичних товарів -
31413482,53 грн. У зв'язку із завищенням
митної вартості товару позивачем
надмірно сплачено ввізне мито у
розмірі 140181,87 грн. (628269,65 грн. - 488087,78 грн.
=140181,87 грн.), яке просять стягнути їз
Державного бюджету України.

Позивач - в судове засідання не
з'явився, подав до суду клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження. Позовні вимоги підримав
та просив їх задовольнити із
викладених у позові підстав.

Відповідач -1 - Дніпропетровська
митниця в судове засідання не з'явився,
подав до суду клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження та просив у задоволенні
позову відмовити із підстав,
викладених у запереченнях до позову.
Згідно залучених до матеріалів справи
письмових заперечень,
Дніпропетровська митниця вважає, що
позивачем при визначенні митної
вартості за вантажною митною
декларацією №113020000/8/002506 від 09.04.2008 р.
було самостійно використане рішення
про визначення митної вартості №МВ091
від 02.04.2008 р. Рішення про визначення
митної вартості №МВ091 від 02.04.2008 р.
виносилось відповідно до товару,
заявленого по іншій ВМД - № 113020000/8/002288
від 31.03.2008 р., на яку було видано картку
відмови у митному оформленні №
113020000/2008/000719 від 31.03.2008 р. і в подальшому
цей товар було оформлено згідно з ВМД
№113020000/8/002372 від 03.04.2008 р. На партію
товару, зазначену у ВМД №113020000/8/002506 від
09.04.2008 р. позивачу в митному оформленні
не відмовлялось, оскільки за ціною
договору дана партія товару не
заявлялась. За таких обставин,
вважають, що відсутні підстави для
стягнення з Державного бюджету України
сум ввізного мита, сплаченого
позивачем.

Відповідач - 2 - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області в
судове засідання не з'явився, подав до
суду клопотання про розгляд справи за
відсутності представника відповідача
та просив відмовити у задоволенні
позову із тих підстав, що повернення
помилково або надмірно зарахованих до
бюджету митних та інших платежів
здійснюється на підставі висновку
митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації або
рішення суду. Оскільки позивачем не
було дотримано процедуру повернення з
Державного бюджету України надмірно
зарахованих до бюджету митних
платежів, у задоволенні позову слід
відмовити.

Представник прокуратури
Дніпропетровської області в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, заяв та клопотань про
відкладення розгляду справи суду не
подавав, причину неявки не повідомляв.

З огляду на приписи ст.41, ст.122, ч.6 ст.128
КАС України суд вважає за можливе
здійснити судовий розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі доказами, які повно
та всебічно висвітлюють обставини
спірних правовідносин, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

Вивчивши доводи позову та заперечень,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, суд при
винесені постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що 05.02.2008 р. між ВАТ
«Нікопольський завод феросплавів» та
фірмою «Empire chemical LLC» (США) був укладений
контракт купівлі - продажу № 050208N, за
умовами якого фірма «Empire chemical LLC» (США)
повинна поставити на користь ВАТ
«Нікопольський завод феросплавів»
продукцію у відповідності до умов
специфікації до контракту (т. 1 а.с. 19-25).

09.04.2008 р. ВАТ «Нікопольський завод
феросплавів» до Криворізької митниці
було подано вантажну митну декларацію
№ 113020000/8/002506, за якою задекларовано
ввезення 12617630 кг марганцевого
карбонату (дрібного). Як свідчить з ВМД
№113020000/8/002506, в графі 42 «ціна товару»
позивачем самостійно визначено ціну
ввезеного товару - 24404389,06 грн. (4832552,30
дол. США) за специфікацією № 1 до
контракту № 050208N від 05.02.2008 р., в графі 45
«коригування митної вартості»
позивачем самостійно визначено суму -
31413482,53 грн. (т. 1 а.с.31-32).

З матеріалів справи також свідчить, що
позивачем сплачено ввізне мито у
розмірі 628269,65 грн. (2%) про що зазначено в
графі 47 «нарахування платежів» ВМД
№113020000/8/002506 від 09.04.2008 р. та
підтверджується штампом Криворізької
митниці про сплату митних платежів (т. 1
а.с. 31-32).

Як було з'ясовано судом, позивач вважає,
що оскільки ним в ВМД №113020000/8/002506 від
09.04.2008 р. митна вартість товару
визначена на підставі рішення
Криворізької митниці від 02.04.2008 р.
№МВ091, тобто, не за ціною контракту -
24404389,06 грн., а за ціною, визначеною
митницею - 31413482,53 грн., ним надміру
сплачено ввізне мито у розмірі - 140181,87
грн. (628269,65 грн. - 488087,78 грн. =140181,87 грн.),
яке і просять стягнути з Державного
бюджету України.

Правовідносини щодо організаційних
засад здійснення митної справи при
здійсненні операцій, пов'язаних із
справлянням передбачених законом
податків і зборів (митних процедур) під
час ввезення на митну товарів на момент
виникнення спірних правовідносин були
врегульовані Митним кодексом України
від 11.07.2002 № 92-IV (далі- МК України).

Відповідно до п. 12 ст. 1 МК України,
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і

транспортних засобів, які
переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Митне оформлення, згідно з п. 14 ст. 1 МК
України - виконання митним органом
дій (процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів.

Товари - будь-яке рухоме майно (у тому
числі валютні цінності, культурні
цінності), електрична, теплова та інші
види енергії, а також транспортні
засоби, за винятком транспортних
засобів, що використовуються виключно
для перевезення пасажирів і товарів
через митний кордон України (п. 39 ст. 1 МК
України).

Метою митного оформлення є засвідчення
відомостей, одержаних під час митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через
митний кордон України, та
оформлення результатів такого
контролю, а також статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через

її територію товарів і транспортних
засобів. Митне оформлення
здійснюється посадовими особами
митного органу (Стаття 70 МК України).

Митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних
для здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей
щодо товарів і транспортних засобів,
які підлягають митному оформленню.
Засвідчення митним органом прийняття
товарів, транспортних

засобів та документів на них до
митного контролю та митного
оформлення здійснюється шляхом
проставлення відповідних відміток на
митній декларації та
товаросупровідних документах,
визначено ст. 72 МК України.

Відповідно до ст. 259 МК України, митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає

сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 260 МК України передбачено,
що митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Відомості про митну вартість товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, використовуються для
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів), ведення митної
статистики, а також у відповідних
випадках для розрахунків у разі
застосування штрафів, інших санкцій та
стягнень, встановлених законами
України, визначено ч. 1 ст. 261 МК України.

Згідно з ч. 1 СТ. 262 МУ України, митна
вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення

товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості

товарів декларант зобов'язаний подати
митному органу необхідні для

цього відомості та забезпечити
можливість їх перевірки відповідно

до порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України. У разі
виникнення потреби в уточненні
заявленої митної вартості товарів
або в разі незгоди декларанта з митною
вартістю, визначеною митним органом,
декларант має право звернутися до
митного органу з проханням випустити
товари, що декларуються, у вільний
обіг під гарантію уповноваженого
банку або сплатити податки і збори
(обов'язкові платежі) згідно з митною
вартістю цих товарів, визначеною
митним органом, передбачено ч. 1 ст. 264 МК
України.

Увізне мито справляється при
здійсненні митного оформлення
товарів, що ввозяться за вантажною
митною декларацією на митну територію
України, з урахуванням винятків,
передбачених законодавством. Увізне
мито справляється за ставками,
установленими Законом України "Про
Митний тариф України", визначено
Порядком справляння митними органами
ввізного (вивізного) та особливих видів
мита під час митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
23.01.2006 р. № 30.

Виходячи із системного аналізу
зазначених норм, суд зазначає, що до
обов'язку декларанта відноситься як
визначення митної вартості товару так
і визначення розміру ввізного мита у
відповідності до ставок, визначених
Законом України "Про Митний тариф
України".

Суд зазначає, що Позивачем, при
визначенні митної вартості товару за
вантажною митною декларацією
№113020000/8/002506 від 09.04.2008 р. було
самостійно використане рішення про
визначення митної вартості №МВ091 від
02.04.2008 року. Попередньо на партію
товару, зазначену у ВМД №113020000/8/002506 від
09.04.2008, Позивачу в митному оформлені не
відмовлялось, оскільки за ціною
договору дана партія товару не
заявлялась. Проте, рішення про
визначення митної вартості №МВ 091 від
02.04.2008 року (т. 1 а.с.30) виносилось
відповідно до товару, заявленого у ВМД
№113020000/8/002288 від 31.03.2008 р. (т. 1 а.с. 15-18), на
яку було видано картку відмови у
митному оформленні №113020000/2008/000719 від
03.04.2008 р., і в подальшому цей товар було
оформлено згідно з ВМД №113020000/8/002372 від
03.04.2008.

Тобто, позивачем з урахуванням
визначеної митної вартості товару у
розмірі 31413482,53 по ВМД №113020000/8/002506 від
09.04.2008, у відповідності до норм Закону
України "Про Митний тариф України",
самостійно було нараховано і ввізне
мито в розмірі 628269,65 грн., що свідчить
про те, що таке рішення в подальшому не
може бути оскаржено платником податків
в адміністративному або судовому
порядку.

Враховуюче вищезазначене, податкове
зобов'язання Позивачем самостійно
нараховане та визначене згідно з ВМД
№113020000/8/002506 від 09.04.2008 р. (включаючи
ввізне мито) вважається узгодженим з
дня подання цієї декларації до
здійснення митного оформлення товару
і, відповідно, не може бути оскаржено в
судовому порядку.

Вказана правова позиція підтримана
Вищим адміністративним судом України в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 03.07.2008 у подібній справі за
позовом ТОВ Авіакомпанія «Ветеран» до
Кримської митниці.

Що стосується стягнення з Державного
бюджету України сум надмірно
сплачених, на думку позивача, сум
ввізного мита в розмірі 140181,87 грн., суд
вважає, що в цій частині позову слід
відмовити виходячи з наступного.

Згідно з абз.4 п.1 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 №618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за
№1097/14364, передбачений перелік
документів, що додаються до заяви про
повернення митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, в т.ч. документи, що
підтверджують суму помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету митних
та інших платежів.

В ході розгляду справи було
встановлено, що з боку позивача не було
надано жодного доказу, що підтверджує
розмір надмірно сплаченого ввізного
мита за ВМД №113020000/8/002506 від 09.04.2008 та сам
факт розгляду заяви відповідачем 1
вкзаного звернення.

Крім того, суд зазначає, що законність
самостійно застосованого Позивачем
рішення про визначення митної вартості
№МВ091 від 02.04.08 при декларуванні митної
вартості товару, що поставлявся за
одним і тим же зовнішньоекономічним
контрактом №050208N від 05.02.2008,
встановлена постановою Вищого
адміністративного суду України від
15.03.2012 у справі №2а-6612/08/0470 (т.2 а.с. 117-118).

За приписами ст.2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав. Із аналізу
норм чинного законодавства вбачається,
що у правовідносинах між митницею та
декларантом право останнього є
порушеним у випадку відмови митниці у
митному оформленні товару за ціною,
вказаною позивачем, та самостійного
визначення митницею митної вартості
товару. При цьому рішення про відмову у
митному оформленні здійснюється в
письмовій формі. У випадку відсутності
письмового рішення митниці про відмову
у митному оформленні товару позивач не
може посилатися на порушення свого
права, оскільки оскарження дій
відповідача з мотивів, які ґрунтуються
на припущенні про можливість порушення
права, є безпідставним. Вказана правова
позиція також зазначена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 03.12.2013 в аналогічній справі
№К/9991/64968/12 (2а/0470/5818/11) між тими самими
сторонами, тому, позовні вимоги
Позивача про повернення коштів з
Державного бюджету України є
безпідставними та необґрунтованими.

Посилання Позивача в заявах про
повернення мита на ч.6 ст.264 Митного
кодексу України, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин, є
безпідставним, оскільки митне
оформлення товару за вищевказаними
вантажними митними деклараціями не
здійснювалось Позивачем під
гарантійні зобов'язання.

Оскільки судовим розглядом не
встановлено факту порушення діями
відповідачів прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у сфері
публічно - правових відносин, то в
задоволенні позову щодо стягнення з
Державного бюджету України суму
надмірно сплаченого мита за ВМД
№113020000/8/002506 від 09.04.2008 р. у розмірі 140 181,
87грн.- слід відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Нікопольський завод
феросплавів» до Дніпропетровської
митниці та Головного управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
про стягнення з Державного бюджету
України суму надмірно сплаченого мита
за ВМД №113020000/8/002506 від 09.04.2008 р. у
розмірі 140 181, 87грн. - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева