Справа № 809/1644/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.
Справа № 809/1644/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Надвірнянському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 2291,61 грн., -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2014 року Державна податкова
інспекція у Надвірнянському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 2291,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на несплату відповідачем в
строки, визначені податковим
законодавством, узгоджених сум
податкових зобов'язань з орендної
плати за землю за 2013 рік в загальній
сумі 865,17 грн., в тому числі пеня в
розмірі 3,30 грн. Крім того, через
несплату єдиного податку з фізичних
осіб у відповідача виникла
заборгованість перед бюджетом в сумі
1419,57 грн., в тому числі пеня в розмірі 3,57
грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подавши 26.06.2014
року до суду клопотання про розгляд
справи без участі представника в
судовому засіданні. Також до вказаного
клопотання долучено копії заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 16.03.2012 року,
зворотній бік облікової картки
платника - відповідача, податкової
декларації з плати за землю за 2013 рік,
рішення Ліснотарновицької сільської
ради № 1-9/2011 від 26.12.2011 року.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоча належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи (а.с.21, 29), причини
неявки суду не повідомив. Своїм правом
на подання письмового заперечення
проти позову не скористався.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, відповідно до норм
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, а також відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути дану
адміністративну справу в письмовому
провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову в порядку
письмового провадження, дослідивши і
оцінивши наявні в матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню,
з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.06.2004 року
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа-підприємець, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
(перереєстрацію) суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи та інформацією з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, отриманою з
офіційного веб-сайту технічного
адміністратора вказаного реєстру:
http://irc.gov.ua/ua (а.с.6,13-16). Відповідач взятий
на облік як платник податків в ДПІ у
Надвірнянському районі.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України,
надалі - Кодекс).

Статтею 36 Податкового кодексу України
встановлено, що податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом або законами з питань митної
справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16
Кодексу платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Щодо зобов'язань відповідача по
єдиному податку, судом встановлено
таке.

За змістом пункту 291.4 статті 291 Кодексу
передбачено, що платники єдиного
податку поділяються на першу, другу,
третю та четверту групи платників
єдиного податку.

Згідно пункту 293.1 статті 293 Кодексу
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Згідно поданої заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування від
16.03.2012 року, відповідача з 01.04.2012 року
переведено на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності.
Основними видами господарської
діяльності відповідача згідно з КВЕД
(47.19) - інші види роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах.

Пунктом 293.2 статті 293 Податкового
кодексу України передбачено, що
фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць.

Рішенням Ліснотарновицької сільської
ради Надвірнянського району
Івано-Франківської області від 26.12.2011
року № 1-9/2011 «Про місцеві податки і
збори» впроваджено ставку єдиного
податку для платників спрощеної
системи обліку та звітності віднесених
до першої та другої категорії 10 %
розміру мінімальної заробітної плати
встановленої законом на 01 січня
податкового (звітного) року.

Пунктом 295.1 статті 295 Кодексу
встановлено, що платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця.

Вказаних зобов'язань відповідач в
повному обсязі не виконав та не
сплатив, і станом на 19.05.2014 року
податковий борг по єдиному податку
становить 1416,00 грн., що підтверджується
довідкою позивача № 1198/10/09-09-25-006/297 від
19.05.2014 року, витягом з облікової картки
платника - відповідача у справі.

Щодо заборгованості відповідача по
орендній платі за землю, яка також
виникла у результаті самостійного
розрахунку відповідачем власних
зобов'язань, суд зазначає таке.

Пунктом 286.2. статті 286 коментованого
Кодексу визначено, що платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Положеннями пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та
пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу
України встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Із матеріалів справи судом
встановлено, що відповідачем
відповідно до вимог пункту 286.2. статті
286 Податкового кодексу України подано
податкову декларацію з орендної плати
за землю за 2013 рік, в якій відповідачем
самостійно розраховано розмір
вказаних зобов'язань, а саме:
декларацію від 25.01.2013 року на загальну
суму 3972,66 грн. з щомісячною сплатою 331,06
грн. Самостійно визначені зобов'язання
відповідач за вказаний вище період в
повному обсязі не виконав та не сплатив
до бюджету і станом на 19.05.2014 року
податковий борг по орендній платі за
землю за 2013 року складає 861,87 грн., що
підтверджується довідкою позивача №
1198/10/09-09-25-006/297 від 19.05.2014 року, витягом з
облікової картки платника -
відповідача у справі

За змістом пункту 56.11 статті 56
Податкового кодексу України не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

З огляду на вказане, самостійно
визначені відповідачем зобов'язання по
єдиному податку та з орендної плати за
землю на загальну суму 2277,87 грн. та
несплачені ним у строки встановлені
Кодексом, є узгодженими, а, отже, є
податковим боргом ОСОБА_1

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу
передбачено, що пеня, визначена
підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті,
нараховується на суму податкового
боргу (включаючи суму штрафних санкцій
за їх наявності та без урахування суми
пені) із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, залежно
від того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

Як вбачається з довідки позивача №
1178/10/09-09-25-006/297 від 19.05.2014 року та
облікової картки платника податку, за
відповідачем по особовому рахунку
рахується пеня за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань по єдиному
податку в розмірі 3,57 грн. та по орендній
платі за землю в розмірі 3,30 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до норми підпункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у
Надвірнянському районі надсилалася
відповідачу податкова вимога форми "Ф"
за № 593/17 від 25.12.2013 року на суму 439,05 грн.,
яка отримана відповідачем 26.12.2013 року,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 9). Відповідач згадану
податкову вимогу не оскаржив у строк,
передбачений законом. Оскільки
відповідачем не подано суду доказів
виконання вищевказаної податкової
вимоги в повному обсязі, відсутності
заборгованості станом на день подання
даного позову, дана податкова вимога
відповідно до статті 60 Податкового
кодексу України не є відкликаною, та не
потребує винесення нової податкової
вимоги.

Докази повної оплати чи погашення
відповідачем в інший спосіб спірної
суми податкового боргу у матеріалах
справи відсутні. Доказів, які б
свідчили про погашення заборгованості,
відповідач суду відповідно до вимог
частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не надав. Натомість, податковий борг
відповідача підтверджується
вищевказаними, податковою декларацією
з орендної плати за землю, витягами зі
зворотнього боку облікової картки
платника податку - відповідача по
вказаних податкових зобов'язаннях за
спірний період та довідкою про
заборгованість.

Право позивача на звернення до суду з
позовом про стягнення податкового
боргу передбачене підпунктом 20.1.34
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України.

Згідно з пунктом 87.1. статтею 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3. статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що
контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
передбаченими ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
повноваженнями, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 2291,61 грн. є
обґрунтованим, а тому його належить
задовольнити.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1) відкритих
у банківських установах, які його
обслуговують, та за рахунок належної
йому готівки, в дохід місцевого бюджету
села Лісна Тарновиця Надвірнянського
району Івано-Франківської області
податковий борг по сплаті єдиного
податку та орендної плати за землю в
сумі 2291 (дві тисячі двісті дев'яносто
одну) гривню 61 копійку.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
26.06.2014 року.