Справа № 2а-7712/11/1370
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Справа №
9104/103694/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника
Сеньківа А.І.

відповідача по справі: представника
Іванського В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 18
квітня 2012 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіріуспроект Львів»
до Державної податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 21.01.2011 року
№/0 та від 14.04.2011 року №000043250,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіріуспроект Львів»
(далі - ТзОВ «Сіріуспроект Львів») в
липні 2011 року звернулося з позовом в
суд до Державної податкової інспекції
у Пустомитівському районі Львівської
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 21.01.2011 року
№/0 та від 15.04.2011 року №000043250.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що відповідачем
безпідставно виставлені податкові
повідомлення-рішення, оскільки у
підприємства є всі належним чином
оформлені документи, що підтверджують
реальність господарських операцій з
контрагентами, тому вимог податкового
законодавства позивач не порушував.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року в справі №2а-7712/11/1370
адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Державною податковою
інспекцією у Пустомитівському районі
Львівської області подано апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року в справі №2а-7712/11/1370 та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог, апелянт стверджує, що
господарські зобов'язання між
позивачем та його контрагентами
виникли не з метою настання реальних
правових наслідків, обумовлених
угодами, а з метою безпідставного
формування позивачем на підставі
податкових накладних податкового
кредиту з ПДВ.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області необхідно задовольнити, а
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позовних вимог. При цьому
колегія суддів виходить з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у
Пустомитівському районі Львівської
області проведено перевірку
дотримання позивачем податкового
законодавства, за результатами якої
складено Акт від 06.01.2011 року №2/234/33753565
«Про результати позапланової виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіріуспроект Львів»
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за липень 2010 року,
яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось в
період з 01.03.2010 року по 31.03.2010 року, з
01.04.2010 року по 30.04.2010 року, з 01.05.2010 року
по 31.05.2010 року».

На підставі Акта перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від 21
січня 2011 року № /0, яким ТзОВ
«Сіріуспроект Львів» зменшено суму
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 96 294,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 24 073,5 грн.

Податкове повідомлення-рішення №
/0 від 21 січня 2011 року оскаржено
ТзОВ «Сіріуспроект Львів» до ДПА у
Львівській області, за результатами
розгляду якої відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від 15
квітня 2011 року № 000043250, яким ТзОВ
«Сіріуспроект Львів» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 24 073,5 грн. та
визначено у розмірі 96 294,00 грн.

В Акті перевірки встановлено, зокрема,
що в порушення п. 1.8 ст.1 та пп. 7.2.3 п.7.2,
п.п.7.4.1. п.7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» ТзОВ
«Сіріуспроект Львів» завищено від'ємне
значення по декларації за березень 2010
року в сумі 96 293,86 грн.; в порушення п.1.8
ст.1 та пп. 7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1. п.7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» ТзОВ «Сіріуспроект Львів»
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (р.26 декларації) по декларації
за липень 2010 року в сумі 96 293,86 грн.

В Акті перевірки зазначено, що до ДПІ у
Сихівському районі м. Львова надіслано
запит № 16616/7/234 від 18.11.2010 року про
підтвердження взаєморозрахунків ТзОВ
«Сіріуспроект Львів» з ТзОВ «Іртас» по
декларації за березень 2010 року на суму
ПДВ 96 293,86 грн. Згідно з отриманою
відповіддю № 16397/7/23-416 від 09.12.2010 року
зустрічну перевірку провести
неможливо оскільки в ТзОВ «Іртас» стан
платника відповідно до бази даних АІС
ОР-9 «Направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням, тому
неможливо встановити фактичне
здійснення таких операцій даним
платником». Крім цього повідомлено, що
згідно з листом №26400/7/26-42/5569 від 12.11.2010р.
УПМ ДПА у Львівській області ТзОВ
«Іртас» задіяне у схемі мінімізації
податкових зобов'язань.

Згідно пп.3.1.1 п. 3.1 ст.3 Закону України
«Про податок на додану вартість»
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з: поставки товарів
та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Аналогічно, поняття податкового
кредиту і його формування із 01.01.2011 року
врегульовано підпунктом 14.1.181. пункту
14.1 статті 14, пунктом 198.3 статті 198 та
статтею 200 Податкового кодексу України.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на додану
вартість навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 6 липня 1999 року
№ 996-Х1У визначено, що первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брата участь
у здійсненні господарської операції.

Порядком складання декларації з
податку на прибуток підприємства,
затвердженого Наказом ДПА України від
29.03.03р. №143 визначено, що дані, наведені
в декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку
(звітності).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №8 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за №168/704 (надалі - Положення),
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст
та обсяг господарської операції,
одиниця виміру господарської операції
(у натуральному та/або вартісному
виразі), посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 Положення
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим і нормативним
актам.

Водночас в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року N 742/11/13-11 зазначено, що «з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

1. Рух активів у процесі здійснення
господарської операції.

2. Установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції.

3. Установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку».

Матеріалами справи стверджується та
встановлено перевіркою, що податковий
кредит з податку на додану вартість
сформований на підставі договору
підряду від 12.02.2010 року №1202/2010 між ТзОВ
«Сіріуспроект Львів» (замовник) та ТзОВ
«Іртас» (підрядник), згідно з яким
підрядник зобов'язується здійснити
поставку обладнання та матеріалів і
виконати роботи по монтажу системи
вентиляції та кондиціонування на
об'єкті замовника супермаркет
«Антошка» в ТЦ «Кінг Крос Леополіс», що
знаходиться за адресою: вул. Стрийська,
30, с. Сокільники Пустомитівського
району Львівської області згідно з
проектом, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконані роботи
згідно з умовами цього договору (далі -
Договір підряду №1202/2010).

Відповідно до п.2.1 Договору підряду
№1202/2010 перелік, кількість, вартість
обладнання та матеріалів, поставку та
монтаж якого здійснює підрядник, а
також орієнтовний перелік та
орієнтовна вартість монтажних робіт,
що виконуються підрядником
визначається кошторисом, що є
невід'ємною частиною цього Договору.
Перелік, кількість обладнання,
поставку якого здійснює замовник, а
монтаж та запуск здійснює підрядник
визначається Додатком № 1, що є
невід'ємною частиною цього Договору.

Крім цього, 24.03.2010 р. між ТзОВ
«Сіріуспроект Львів» (замовник) та ТзОВ
«Іртас» (підрядник) було укладено
договір підряду №1202/2010, згідно з яким
підрядник зобов'язується здійснити
поставку обладнання та матеріалів і
виконати роботи по монтажу
електромереж на об'єкті замовника
супермаркет «Антошка» в ТЦ «Кінг Крос
Леополіс», що знаходиться за адресою:
вул. Стрийська, 30, с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області згідно з проектом, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи згідно з умовами цього
договору (далі - Договір підряду
№2403/2010).

Відповідно до п.2.1 Договору підряду
№1202/2010 перелік, кількість, вартість
обладнання та матеріалів, поставку та
монтаж якого здійснює підрядник, а
також орієнтовний перелік та
орієнтовна вартість монтажних робіт,
що виконуються підрядником
визначається кошторисом, що є
невід'ємною частиною цього Договору.

Податкові накладні, видані ТзОВ
«Іртас», підписані ОСОБА_4, однак згідно
витягу з ЄДРПОУ, керівником та головним
бухгалтером підприємства була ОСОБА_5,
тобто є недостовірними.

Згідно п. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України», обов'язковим
реквізитом первинних документів є
особистий підпис, або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Пунктом 2.4 ст. 2 «Положення «Про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 88 від 24.05.1995 року (зі
змінами та доповненнями), первинні
документи для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву
підприємства, установи від імені яких
складений документ, назву документа
(форми), код форми, дату і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Таким чином, первинні документи ТзОВ
«Іртас» складені особою, яка не була
керівником підприємства та не мала
права на їх складання.

Крім того, в ході аналізу податкової
звітності контрагента позивача було
встановлено, що у ТзОВ «Іртас» відсутні
будь-які адміністративно-господарські
можливості для виконання
господарських зобов'язань по укладеній
угоді, відсутні основні фонди та
виробничі потужності, трудові ресурси,
будь-які транспортні засоби, відсутні
фактичні дії, спрямовані на виконання
взятих на себе зобов'язань.

Керівники ТзОВ «Іртас» ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 обвинувачувалися у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28,
ч.2 ст.205 КК України (фіктивне
підприємництво) і згідно постанови
Сихівського районного суду м.Львова
від 29 грудня 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі п. «в»
ст.ст.1,6 Закону України «Про амністію у
2011 році». Постановою доведена вина
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у фіктивному
підприємництві.

З постанови Сихівського районного суду
м.Львова від 29 грудня 2011 року та
матеріалів кримінальної справи видно,
що ОСОБА_6 за попереднім зговором в
групі осіб, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
протязі 2009-2010 років організував
реєстрацію, придбання та
перереєстрацію суб'єктів
господарювання на малозабезпечених
«підставних» осіб за грошову
винагороду, а саме ТзОВ «Іртас» та
інших. Від імені цих підприємств
документально оформлялися неіснуючі
операції купівлі-продажу
товарно-матеріальних цінностей,
послуг, робіт, після чого дані
документи передавались замовникам цих
робіт - реально діючим підприємствам
для їх відображення в бухгалтерському
та податковому обліку, з метою
незаконного формування податкового
кредиту і валових витрат, заниження
своїх податкових зобов'язань з податку
на додану вартість та податку на
прибуток, а також здійснення операцій
щодо незаконного переказу
безготівкових коштів, перерахованих з
рахунків цих підприємств на рахунки
фіктивних суб'єктів підприємницької
діяльності для зняття готівкою.

В пункті 1 постанови пленуму Верховного
суду України «Про практику
застосування судами України
законодавства про звільнення особи від
кримінальної відповідальності» від 23
грудня 2005 року № 12 надано роз'яснення,
що звільнення від кримінальної
відповідальності - це відмова держави
від застосування щодо особи, котра
вчинила злочин, установлених законом
обмежень певних прав і свобод шляхом
закриття кримінальної справи, яке
здійснює суд у випадках, передбачених
Кримінальним кодексом України у
порядку, встановленому цим кодексом.

Закриття кримінальної справи зі
звільненням від кримінальної
відповідальності можливе лише в разі
вчинення особою суспільно
небезпечного діяння, яке містить склад
злочину, передбаченого КК, та за
наявності визначених у законі правових
підстав, вичерпний перелік яких
наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у
випадках, передбачених цим Кодексом, а
також на підставі закону України про
амністію чи акта помилування.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
застосування амністії в Україні»
зазначено, що амністія є повне або
часткове звільнення від відбування
покарання певної категорії осіб,
визнаних винними у вчиненні злочину,
або кримінальні справи стосовно яких
розглянуті судами, але вироки стосовно
цих осіб не набрали законної сили та ч. 2
ст. 86 КК України законом про амністію
особи, визнані винними у вчиненні
злочину обвинувальним вироком суду,
або кримінальні справи стосовно яких
розглянуті судами, але вироки стосовно
цих осіб не набрали законної сили,
можуть бути повністю або частково
звільнені від відбування покарання.

Отже обов'язковою умовою звільнення
особи від кримінальної
відповідальності на підставі закону
про амністію і закриття кримінальної
справи є вчинення особою суспільно
небезпечного діяння, яке містить склад
злочину, передбаченого КК.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було скоєно злочинне
діяння, відповідальність за яке
передбачено ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК
України (фіктивне підприємництво) з
нанесенням збитків державному бюджету
України, що спричинило фактичне
ненадходження до бюджету коштів.
Кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 провадженням закрито
за нереабілітуючих обставин.

Отже з наведеного слідує, що контрагент
позивача ТзОВ «Іртас» не здійснював
підрядні роботи за договорами
укладеними з ТзОВ «Сіріуспроект
Львів», що стверджує відсутність
реального здійснення господарських
операцій між цими господарюючими
суб'єктами, а в свою чергу безпідставне
формування податкового кредиту по
податку на додану вартість.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що апеляційні вимоги є
аргументованими та спростовують
висновок суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1
ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С
Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Пустомитівському районі Львівської
області задовольнити, постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року в справі №2а-7712/11/1370 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі,
відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба