Справа № 804/16430/13-а
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокусправа № 804/16430/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання:Фірсік Д.Ю розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014р. у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась з позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014р. позов задоволено.

Суд постановив Визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
27.08.2013 року в частині визначення
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 6908 грн. 50 коп., з
яких: за основним платежем 5614,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 1294,50
грн.

Визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
27.08.2013 року, яким Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 визначено
грошове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 8240 грн. 50
коп., з яких: за основним платежем 6592,36
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1648,09 грн.

Постанова обґрунтована тим, що
матеріалами справи підтверджено
правомірність форсування позивачем
валових витрат та податкового кредиту.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
просить оскаржену постанову скасувати,
в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції не взято до
уваги те, що позивачем до перевірки не
надавались розрахунки витрат по
бензину, подорожні листи службового
автомобіля містять лише рух пального
показники спідометра та витрати
пального, що не дозволяю встановити
використання автомобіля в
господарській діяльності позивача.

Крім того, зазначено що позивачем до
перевірки не надавались податкові
накладні, виписані ТОВ «Альфа
Депозито» №010601 від 01.06.2010 та №141002 від
14.10.2010.

Представник відповідача апеляційну
скаргу підтримав.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечував.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі акту перевірки від 12.08.2013
року №217/173/НОМЕР_3, відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення № від 27.08.2013
року, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів в сумі 9323 грн. 50 коп., з яких: за
основним платежем 7546 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 1777,50 грн. та
№ від 27.08.2013 року, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
8240 грн. 45 коп., з яких: за основним
платежем 6592,36 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 1648,09 грн.

Актом перевірки встановлено порушення
ст.177 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на
загальну суму 6592,36грн.; п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
знижено податок на додану вартість за
період, що перевірявся, на загальну
суму 7546 грн.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що протягом перевіреного
періоду позивачем залучались
автомобілі Заз 1102 держ. номер НОМЕР_4 та
Рено держ. номер НОМЕР_5 на підставі
договорів про виплати компенсацій за
використання власного автомобіля від
03.10.2011 року, укладених з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Судом першої інстанції було досліджено
копії подорожніх листів та
встановлено, що усі, передбачені для
обов'язкового заповнення Наказом
Держкомстату України від 17.02.1998 року №74
«Про затвердження типової форми №3
«Подорожній лист службового легкового
автомобіля» та Інструкції про порядок
застосування подорожного листа
службового легкового автомобіля та
обліку транспортної роботи, графи,
заповнені.

Витрати пального списувались
відповідно до Норм витрат палива і
мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 10.02.1998 року №43
та з урахуванням наданих позивачем та
долучених до матеріалів справи копій
фіскальних чеків.

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем витрати на
придбання кондиціонеру 3397,50 грн. до
валових витрат не було віднесено, що
підтверджено розрахунком
документально підтверджених інших
витрат, пов'язаних з провадженням
господарської діяльності по коду 15.89.0 у
2011 році, відображеному у додатку 7
декларації про майновий стан та доходи,
визначено суму таких витрат в розмірі
55943,12 грн. Загальна сума цих витрат
складає 56498,26 грн., з якої видно, що якби
позивач включив до витрат вартість
кондиціонера, то ця сума складала б
59895,76 грн. (інші витрати 56498,26 грн. +
кондиціонер 3397,50 грн.).

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено, що придбаний у липні 2011
року кондиціонер віднесений позивачем
до основних засобів та
використовується в господарській
діяльності позивача з метою
забезпечення передбаченого п.7.2
технічних умов ТУ У 24.6--001:2011 від
14.03.2011 року температурного режиму для
зберігання ароматизаторів, а тому сума
ПДВ в розмірі 679,50 грн. по придбаному
кондиціонеру включена до складу
податкового кредиту липня 2011 року.

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено віднесення до податкового
кредиту сум по податковим накладним
№010601 від 01.06.2010 року на суму ПДВ 417,63
грн., №10 від 12.05.2011 на суму ПДВ 439,96 грн.,
№141002 від 14.10.2010 виписаних ТОВ «Альфа
Депозит» на суму ПДВ 482,71 грн. та суму
ПДВ в розмірі 3700,75 грн. по придбаному
бензину.

Пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України передбачено, що до переліку
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів, належать
документально підтверджені витрати, що
включаються до витрат операційної
діяльності згідно з розділом III цього
Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового Кодексу України не
включаються до складу витрат, зокрема,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно пп. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У відповідності до п.п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Матеріали справи містять всі
документи на підтвердження
правомірності формування позивачем
податкового кредиту та витрат в
періоді, що перевірявся.

Із наданих документів вбачається саме
фактичне виконання спірних операцій,
оплата за придбаний товар з
урахуванням податку на додану
вартість.

Податкові накладні містять всі
необхідні реквізити.

Судом першої інстанції вірно
встановлено правомірність формування
позивачем валових витрат та
податкового кредиту в перевіреному
періоді, а доводи апеляційної скарги
цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014р. у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш