Справа № 809/2971/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р.
Справа № 809/2971/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового
засідання - Куриша Р.В.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу у
сумі 973,82 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2014 року Долинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, Долинська оДПІ) звернулася з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу у сумі 973,82 грн. Позовні вимоги
мотивувала тим, що за відповідачем
рахується заборгованість перед
бюджетом, яка виникла у зв'язку з
несплатою єдиного податку з фізичних
за період січень-серпень 2014 року у сумі
973,82 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
у повному обсязі. Просив позов
задовольнити повністю (а.с.17).

Відповідач у судовому засіданні у
відповідності до вимог частини 2 статті
51 Кодексу адміністративного
судочинства України позовні вимоги
визнав повністю.

За таких обставин, суд вбачає за
можливе розглянути справу на підставі
наявних у ній доказів за відсутності
представника позивача.

Вислухавши відповідача, розглянувши
матеріали адміністративної справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши і оцінивши докази, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.10.2013 року
зареєстрований реєстраційною службою
Долинського районного управління
юстиції в Івано-Франківській області
як фізична особа - підприємець, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, та взятий
на податковий облік як платник
податків Долинською оДПІ (а.с.6).

У судовому засіданні з'ясовано, що
відповідач являється платником
єдиного податку з фізичних осіб.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів
врегульовано Податковим кодексом
України, який визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 Податкового
кодексу України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори (пункт 8.1.). До
місцевих належать податки та збори, що
встановлені відповідно до переліку і в
межах граничних розмірів ставок,
визначених цим Кодексом, рішеннями
сільських, селищних і міських рад у
межах їх повноважень, і є обов'язковими
до сплати на території відповідних
територіальних громад (пункт 8.3.).

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
встановлено, що до місцевих податків
належить єдиний податок.

З 1 січня 2012 року правові засади
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності, а
також справляння єдиного податку
врегульовано главою І розділу ХІV
Податкового кодексу України.

Статтею 291 цього Кодексу встановлено,
що юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою (пункт 291.3).

Відповідно до підпункту 1 пункту 291.4
статті 291 цього Кодексу суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку, а саме
фізичні особи - підприємці, які не
використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150 000
гривень (перша група).

Пунктом 293.1 статті 293 цього Кодексу
встановлено, що ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).

Згідно підпункту 1 пункту 293.2 статті 293
цього Кодексу фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць: для першої групи
платників єдиного податку - у межах від
1 до 10 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Судом з'ясовано, що 31.10.2013 року
відповідачем подано до Долинської оДПІ
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування з 01.11.2013 року
(а.с.9).

На підставі поданої відповідачем заяви
від 31.10.2013 року, Долинською оДПІ
переведено фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 з 01.11.2013 року на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, про
що видано свідоцтво платника єдиного
податку.

Виходячи із обраних відповідачем видів
господарської діяльності, а саме
роздрібна торгівля з лотків і на
ринках, відповідача віднесено до
першої групи платників єдиного податку
та відповідно встановлено ставку
єдиного податку у розмірі - 10% розміру
мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" встановлено,
що мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня складає 1
218,00 гривень.

Таким чином, ставка єдиного податку для
відповідача з 01.01.2014 року становить 121,80
грн.

Частиною 1 статті 67 Конституції України
закріплено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
України з питань митної справи.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

Згідно пункту 295.4 статті 295 цього
Кодексу сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

Відповідно пункту 36.1 статті 36
Податкового кодексу України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

У судовому засіданні відповідач вказав
суду, що у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем єдиний
податок з фізичних осіб за період
січень-серпень 2014 року ним не сплачено.

Таким чином, у зв'язку із не належним
виконанням фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 визначеного
Законом обов'язку та наявною станом на
01.01.2014 року переплатою за останнім
залишається непогашеною
заборгованість зі сплати єдиного
податку з фізичних осіб за
січень-серпень 2014 року у загальній сумі
973,82 грн.

У відповідності до вимог абзацу 1
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України, у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу
встановлено, що у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України
надіслано фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" від
16.04.2014 року № 469-25, яку ним отримано
21.06.2014 року (а.с.8).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що податкові зобов'язання зі
сплати єдиного податку з фізичних осіб
за період січень - серпень 2014 року у
сумі 973,82 грн. є податковим боргом
відповідача, який ним не сплачено.

Наявність податкового боргу
підтверджується довідкою Долинської
оДПІ від 03.09.2014 року, обліковою карткою
платника податків - ОСОБА_1 за платежем
єдиний податок з фізичних осіб та
іншими матеріалами справи (а.с.7, 10).

У судовому засіданні відповідач у
відповідності до вимог частини 2 статті
51 Кодексу адміністративного
судочинства України позовні вимоги
визнав повністю.

Відповідно до частини 3 статті 136
Кодексу адміністративного судочинства
України, судове рішення у зв'язку з
визнанням адміністративного позову
ухвалюється за правилами статті 112
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 3 статті 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову та прийняття
його судом приймається постанова про
задоволення позову.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95
даного Кодексу стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
(вручення) такому платнику податкової
вимоги.

Згідно з пункту 95.3. статті 95 цього
Кодексу стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Враховуючи те, що відповідачем, станом
на 29.09.2014 року, податковий борг у сумі
973,82 грн. не погашено, а також те, що
визнання ним позовних вимог не порушує
жодних прав, свобод чи інтересів, суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими,
а позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 136, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в
дохід держави 973 (дев"ятсот сімдесят
три) грн. 82 коп. заборгованості по
сплаті єдиного податку за період з
січня 2014 року по серпень 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач І.А.

Постанова складена в повному
обсязі 30.09.2014 року.