Справа № К/9991/31718/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/31718/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
про стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 11 травня 2011 року, -

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
із позовом, у якому просив визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області неправомірними, стягнути з
відповідача на його користь
недоплачену щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 1283,20
гривень і доплату до пенсії як особі,
яка проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, в розмірі
4278,40 гривень у відповідності до статтей
37, 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон № 796-XII) за період з 1 травня
2008 року по 31 грудня 2008 року.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 2 липня 2009
року позов задоволено. Визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області по проведенню виплат, що
встановлені в Законі № 796-ХІІ, не
в кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, а згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року № 836
неправомірними. Стягнуто на користь
ОСОБА_4 з Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
передбачену статтею 37 Закону № 796-ХІІ
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування за
період з 1 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року в сумі 1283,20 гривень та передбачену
статтею 39 Закону № 796-ХІІ доплату до
пенсії за період з 1 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року в сумі 4278,40 гривень.

Постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 11 травня 2011
року постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від 2
липня 2009 року в частині задоволення
вимог про стягнення коштів,
передбачених статтею 37 Закону № 796-ХІІ,
скасовано та прийнято в цій частині
нову постанову, якою зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_4 допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва
відповідно до статті 37 Закону № 796-ХІІ
за період з 1 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року. Відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
невиплачених коштів, передбачених
статтею 39 Закону № 796-ХІІ. В решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 11 травня 2011 року та
залишити в силі постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від 2 липня 2009 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства

України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4 є
потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії, непрацюючим
пенсіонером, постійно проживає в селі
Скребеличі Овруцького району
Житомирської області, яке відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 23 липня 1991 року № 106
віднесене до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Відповідно до статті 37 Закону № 796-ХІІ
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, зокрема, у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 30%
від мінімальної заробітної плати.

За змістом положень частин 1, 2 статті 39
Закону № 796-ХІІ непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю, до пенсії провадиться
доплата у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, щомісячну
грошову допомогу та доплату до пенсії у
фіксованому розмірі, а не у кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати, як це передбачено статтею 39
Закону № 796-ХІІ.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Вирішуючи цей спір, суди попередніх
інстанцій з огляду на загальні засади
пріоритету законів над підзаконними
нормативними актами обґрунтовано
виходили з того, що при визначенні
розміру щомісячної грошової допомоги
застосуванню підлягає положення саме
статті 37 Закону № 796-ХІІ, а не положення
постанови Кабінету Міністрів України,
якою керувався відповідач, оскільки
така істотно звужує обсяг установлених
законом прав позивача, та правильно
поклали обов'язок щодо такої виплати на
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області.

Однак, суди попередніх інстанцій
дійшли помилкового висновку щодо
періоду, за який відповідач
зобов'язаний здійснити виплату
щомісячної грошової допомоги.

Так, підпунктом 8 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року № 107-VI статтю 37
Закону № 796-XII викладено в новій
редакції, відповідно до положень
частини першої та третьої якої
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Ця допомога
виплачується щомісячно органами праці
та соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статті 37, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 щодо
неконституційності підпункту 8
пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» вказані правові норми
втратили чинність і застосуванню не
підлягали.

Отже, право на отримання щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва
позивач набув не з 1 травня 2008 року, як
зазначили суди попередніх інстанції, а
з 22 травня 2008 року, тобто з дня
ухвалення рішення Конституційним
Судом України.

Крім того, пунктом 4 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005 року
№ 936 (далі - Порядок) встановлено, що
виплата компенсацій та допомоги певних
видів, передбачених Законом,
проводиться центрами по нарахуванню і
виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад за місцем
реєстрації громадян працюючим і
непрацюючим громадянам та пенсіонерам,
зокрема пенсіонерам та особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби та інших
структур, громадянам, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, громадянам,
які працюють у громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, а саме:

- щомісячна грошова допомога -
громадянам, які проживають на
території зон радіоактивного
забруднення, у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства відповідно до
частини 1 статті 37 Закону № 796-ХІІ,
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»від 26 липня 1996 року №
836;

- доплата особам за роботу (службу) на
території зон радіоактивного
забруднення відповідно до статей 39, 40
Закону № 796-ХІІ, пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року № 836.

Враховуючи викладене, положення пункту
4 Порядку відносно доплати,
передбаченої статтею 39 Закону № 796-ХІІ,
стосуються виплат особам з числа
працюючих. Позивач є непрацюючим
пенсіонером і дані кошти виплачувалися
йому Управлінням Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирської області.

Відповідно до положення про Пенсійний
Фонд України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням
положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у містах, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з
відповідними змінами), управління
Пенсійного фонду в районах, містах,
районах у містах забезпечують
своєчасне і в повному обсязі
фінансування та виплату пенсії й інші
виплати відповідно до чинного
законодавства. Отже, відповідачами у
спорах щодо здійснення перерахунку
підвищення до пенсій мають бути саме
зазначені Управління.

Зі змісту статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вбачається, що суд першої
інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи. Якщо позивач
не згоден на заміну відповідача іншою
особою, суд може залучити цю особу як
другого відповідача.

Апеляційний суд, виявивши порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, правильно
скасував рішення суду першої інстанції
в частині стягнення коштів,
передбачених статтею 39 Закону № 796-ХІІ,
але безпідставно відмовив у
задоволенні цих позовних вимог.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Приймаючи до уваги те, що судами першої
та апеляційної інстанцій в частині
нарахування та виплати позивачеві
доплати до пенсії, передбаченої
статтею 39 Закону № 796-ХІІ, порушено
норми права, які істотно вплинули на
повноту з'ясування фактичних обставин
справи, рішення в цій частині
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки суд касаційної
інстанції позбавлений можливості
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 227, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 11 травня
2011 року в частині періоду виплати
щомісячної грошової допомоги ОСОБА_4 -
змінити, вказавши замість «з 1 травня
2008 року» «з 22 травня 2008 року».

Постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від 2 липня 2009
року та постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 11 травня 2011
року в частині позовних вимог про
перерахунок і виплату доплати до
пенсії, передбаченої статтею 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
скасувати, а справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В решті постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 11
травня 2011 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.