Справа № 2а/1270/2152/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/59129/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області, треті особи: Управління
державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області,
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2012 року, -

в с т а н о в и в:

15 березня 2012 року, ОСОБА_4 звернувся до
суду з уточненим адміністративним
позовом, в якому просив 1) визнати дії
УМВС України в Луганській області по
нарахуванню грошового втримування
неправомірними; 2) зобов'язати УМВС
України в Луганській області
перерахувати грошове утримування за
період з 01.07.1995 р. по 06.09.2011 р. з
включенням всіх надбавок; 3) стягнути з
УМВС України в Луганській області
заборгованість по виплаті щомісячної
грошової надбавки в розмірі 40% від
окладу грошового утримання й за
особливі умови служби, виконання
особливо важливих завдань або значного
обсягу робіт - до 50% від окладів
грошового утримання за період з 01.07.1995
р. по 01.12.1996 р. (розмір заборгованості
розрахувати при одержанні довідки про
грошове утримування за зазначений
період); 4) стягнути з УМВС України в
Луганській області в його користь
заборгованість по виплаті надбавки «за
особливі умови служби, кваліфікацію,
професійний ризик і виконання особливо
важливих завдань» за період з 01.12.1996 р.
по 06.09.2011р.; 5) стягнути з УМВС України в
Луганській області на його користь
заборгованість по виплаті
матеріальної допомоги при від'їзді в
чергову відпустку за період з 01.07.1995 р.
по 01.12.1996 р. у розмірі двох окладів
грошового утримування; 6) стягнути з
УМВС України в Луганській області на
його користь заборгованість по виплаті
матеріальної допомоги в розмірі
місячного грошового утримування на рік
за період з 01.12.1996 р. по 06.09.2011р.; 7)
стягнути з УМВС України в Луганській
області на його користь заборгованість
по надбавці «про преміювання осіб
рядового й начальницького складу
органів внутрішніх справ»; 8) стягнути з
УМВС України в Луганській області на
його користь заборгованість по виплаті
матеріальної допомоги на оздоровлення
за період з 16.05.2000 р. по 06.09.2011р.; 9)
стягнути з УМВС України в Луганській
області заборгованість по виплаті
надбавці за безперервну службу з
01.05.2003р. по 06.09.2011р.; 10) зобов'язати
Управління Міністерства Внутрішніх
Справ України в Луганської області
надати грошовий атестат з урахуванням
усіх передбачених у Постанови Кабінету
Міністрів України № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового та
начальницького складу та деяких інших
осіб виплат грошового забезпечення та
додаткові види грошового
забезпечення».

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2012 року залишено без змін постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року.

Позивач, не погодившись з постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04 вересня 2012 року, звернувся до суду
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції
встановлено, що позивач з 17.04.1992 р. по
06.09.2011 р. проходив службу в підрозділах
УДАІ УМВС України в Луганській області
(а.с.75-78). Наказом № 308 о/с від 06.09.2011 року
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
позивача було звільнено з органів МВС
за п. 65 «а» за віком.

В період проходження служби грошове
забезпечення позивача складало за 2009
рік - 26257,86 грн., за 2010 рік - 26536,08 грн., а у
2011 році 20846,98 грн., з урахуванням
матеріальної допомоги.

Позивач отримував надбавку за особливі
умови служби з 1997 року по 2000 рік у
розмірі 25%, з 2001 року по березень 2005 року
у розмірі 35%, з квітня 2005 року по 2011 рік
максимальний розмір 50%. Вказане
підтверджено розрахунковими
відомостями.

Крім того, позивач за період служби
неодноразово преміювався і відповідно
до наданих ним рапортів отримував
матеріальну допомогу.

Вказане підтверджено довідкою УДАІ
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, про нарахування
та виплати грошового забезпечення
позивача, а саме: за період з 1997 року по
вересень 2011 року позивач отримував
наступні надбавки: 1) надбавка в розмірі
100% відповідно до Указу Президента
України від 31.08.2001 року №771 «Про
внесення змін до Указу Президента
України від 04.10.1996 року № 926»
нараховувалась та виплачувалась з
жовтня 2001 року по грудень 2007 року у
повному обсязі; 2) надбавка за особливі
умови служби нараховувалась та
виплачувалась: з 1997 року по 2000 рік у
розмірі 25% та з 2001 по березень 2005 року в
розмірі 35%, в період з 01.11.11 по 31.12.11
виплата даної надбавки призупинялась
вказівкою начальника УДАІ ГУМВСУ в
Луганській області у зв'язку з
відсутністю фінансування; 3) щомісячна
премія нараховувалась та
виплачувалась відповідно до
затверджених наказів начальника та
підписаних комісіями протоколів
призначення даного типу додаткового
матеріального забезпечення в розмірі
виділеного фінансування; 4) щодо
виплати матеріальної допомоги, то
позивачу з 2008 року по вересень 2011 року
матеріальна допомога на оздоровлення
виплачувалась у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з яким погодився
Донецький апеляційний
адміністративний суд дійшли висновку,
що при нарахуванні надбавок за
особливі умови служби, премій та
матеріальної допомоги відповідач діяв
у межах діючого законодавства. Вказані
виплати здійснюються в межах
асигнувань і тому не можуть бути
визнані обов'язковими для нарахування
та оплати позивачу. Розмір посадового
окладу старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби від 600 до 650
грн. встановлено відповідно додатку 14
до постанови Кабінету Міністрів
України від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» та додатку 16 до наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007 р. № 499 «Про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ».

Свої висновки обґрунтовували
наступними правовими нормами.

Згідно статті 18 Закону України "Про
міліцію" порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
міліцію" форми і розміри грошового
забезпечення працівників міліції
встановлюються Кабінетом Міністрів
України і повинні забезпечувати
достатні матеріальні умови для
комплектування якісного особового
складу міліції, диференційовано
враховувати характер і умови роботи,
стимулювати досягнення високих
результатів у службовій діяльності і
компенсувати їх фізичні та
інтелектуальні затрати. Органи
місцевого самоврядування можуть
провадити для працівників міліції
додаткові виплати понад встановлені
Кабінетом Міністрів України розміри.

Указом Президента України «Про
надбавки до грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних сил
України» № 615/95 від 14.07.1995р., було
передбачено виплату вказаним особам
надбавок: щомісячні надбавки у
розмірі 40 відсотків від окладів
грошового утримання та за особливі
умови служби, виконання особливо
важливих завдань або значного
обсягу робіт - до 50 відсотків від
окладів грошового утримання,
преміювання та матеріальна допомога.
Згідно п.4 вказаного Указу виплати
надбавок і премій повинні були
здійснювати з 1 липня 1995 року в межах
асигнувань, виділених на утримання
Збройних Сил України. Вказаний Указ
втратив чинність з 04.10.1996р.

Указ Президента України «Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»
№ 926/96 від 04.10.1996р. визначив розмір
надбавок до грошового забезпечення та
преміювання працівників органів
внутрішніх справ. Згідно п.3 вказаного
Указу керівникам органів внутрішніх
справ було надати право визначати
розмір надбавок, але у межах
асигнувань. Вказаний Указ втратив
чинність з 01.01.2008р.

Отже, вищевказані надбавки до
грошового забезпечення повинні були
здійснюватися в межах асигнувань і
тому не можуть бути визнані
обов'язковими для нарахування та
оплати позивачу.

Пунктом 2 вказаного Указу Президента
України від 04.10.1996р. було також
встановлено виплачувати особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ доплату за
роботу в нічний час у розмірі 35%
посадового окладу. Виплата вказаної
надбавки не обмежувались розміром
асигнувань, що виділялись на утримання
цих органів.

Виплата надбавки міліціонерам-водіям,
водіям воєнізованої пожежної охорони,
а також інспекторам
дорожньо-патрульної служби за перший
клас - 10 відсотків посадового окладу
передбачено було пунктом 2
вищевказаного Указу Президента
України від 04.10.1996 року.

Аналізуючи записи трудової книжки
позивача, суд касаційної інстанції
погоджується з тим, що підстав для
врахування першого класу водія, згідно
даних трудової книжки позивача, у
відповідача не було, отже вказані
виплати не повинні були здійснюватися.

При цьому згідно додатку 16 до наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007 р. N 499 «Про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» встановлена схема
посадових окладів осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ для
стройових підрозділів міліції,
підпорядкованих головним управлінням,
Управлінням МВС в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, на залізничному
транспорті, міським управлінням,
лінійним управлінням на залізницях,
міськрайлінорганам, яким для старшого
інспектора дорожньо-патрульної служби
встановлено розмір посадового окладу
від 600 до 650 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо
невірного визначення відповідачем
посадового окладу позивача, є
необґрунтованими, оскільки згідно
матеріалів справи позивач проходив
службу не в апараті міського
управління, а у взводі ДПС
Антрацитівської роти ДПС м. Антрацит
(підпорядкованої УДАІ) УМВС України в
Луганській області і дана посада
відповідає вищевказаному додатку
наказу МВС України.

Виходячи з наведеного колегія
суддів вважає, що суди першої та
апеляційної інстанції правильно
встановили обставини справи, повно
дослідили докази по справі та ухвалили
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи викладені в касаційній скарзі
не спростовують висновків суду першої
та апеляційної інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 23
липня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець