Справа № 537/3370/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.Справа № 537/3370/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області на постанову Крюківського
районного суду м. Кременчука від
10.07.2014р. по справі № 537/3370/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

10 липня 2014 року постановою
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області
адміністративний позов ОСОБА_1 (далі-
позивач) до Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області (далі- відповідач,
УПФУ в м. Кременчуці) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - задоволено.

Рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області №79 від 13.02.2014 року про відмову
в перерахунку ОСОБА_1 пенсії - визнано
протиправним та сковано.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Кременчуці
Полтавської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді на відповідній посаді
без обмеження пенсії максимальним
розміром, встановленим Законом України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», згідно довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Полтавській області №02-24/28 від 10.01.2014
року, починаючи з 18 грудня 2013 року з
урахуванням проведених виплат.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
просить скасувати постанову суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.
Заявник посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, зокрема зазначає, що підстави
для проведення перерахунку позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання як судді у відставці
відсутні, оскільки згідно Закону
України "Про державну службу" заробітна
плата державним службовцям
здійснюється в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. А станом
на день звернення позивача до УПФУ в м.
Кременчуці Кабінетом Міністрів
України не приймалось постанов щодо
підвищення розміру заробітної плати
державних службовців.

Відповідач вказує також, що Законом
України " Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" та Законом України "Про
державну службу" визначено обмеження
пенсії максимальним розміром, тому
вимоги позивача про перерахунок пенсії
без обмеження щомісячного довічного
грошового утримання максимальним
розміром вважає безпідставними.

Позивач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
відповідно до вимог ст. 195 КАС України,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання неправомірними дій та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1 з 18.12.2013
року, суд першої інстанції виходив з
того, що відмова відповідача у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці -
позивачу є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має понад 36 років стажу
державного службовця, з яких останні
сім років з 22 червня 1987 року по 02
листопада 1994 року працювала на посаді
народного судді Автозаводського
районного народного суду м. Кременчука.
02 листопада 1994 року ОСОБА_1 була
звільнена з посади судді
Автозаводського районного суду м.
Кременчука за власним бажанням (ч. 1 ст.
15 Закону України «Про статус суддів»).
(а.с.11-13). За її згодою відповідно до умов
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» в редакції від 16.12.1993 року їй,
ОСОБА_1, була призначена пенсія
державного службовця у розмірі 90% від
суми її посадового (чинного) окладу з
урахуванням надбавок, передбачених цим
Законом та Законом України «Про пенсії
за особливі заслуги перед Україною»,
без обмеження граничного розміру
пенсії.

12 вересня 2013 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці з заявою про проведення їй
перерахунку пенсії державного
службовця відповідно до вимог чинного
законодавства та на підставі довідки
про складові заробітної плати №02-24/11-01
від 23.08.2013 року, наданої їй
Територіальним управлінням Державної
судової адміністрації України у
Полтавській області (а.с.16).

13 лютого 2014 року Рішенням № 79
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці ОСОБА_1 було відмовлено у
проведенні перерахунку розміру пенсії
(а.с.17).

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, при вирішенні справи, керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 129 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів",
суддівська винагорода регулюється цим
Законом і не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 1 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних
плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст.138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" (в
редакції, яка діяла до 01.10.2011 року) було
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" № 3668-VI
від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, положення ч. 3 ст.138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" були викладені в новій
редакції, згідно якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

За правилами ч.5 ст.138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" (в
редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 року),
максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України".

Рішенням Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03.06.2013 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), частина третя,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" у редакції
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року № 3668-VI.

З викладеного вбачається, що
відповідач зобов'язаний проводити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1 згідно
чинної є редакції ч.3 ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 24.02.2011 року у розмірі 90% від
суддівської винагороди, відтак
висновок суду першої інстанції в
частині належного до перерахунку
розміру щомісячного довічного
грошового забезпечення судді у
відставці - позивача є таким, що
відповідає чинному законодавству.

Конституційний суд України у Рішенні
від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004
сформував правову позицію, згідно з
якою норми про матеріальне і побутове
забезпечення суддів, встановлені ст. 44
Закону України "Про статус суддів", не
можуть бути скасовані чи знижені без
відповідної компенсації. Надання
суддям передбачених цим законом пільг,
компенсацій і гарантій не може
ставитися у залежності від грошових
доходів суддів і тим самим не можуть
знижуватися гарантії їх
незалежності (абзац другий пункту 7
мотивувальної частини).

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання суддям за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо), надання їм у майбутньому статусу
судді у відставці, право якого на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня. Умови і порядок
виплати цього утримання встановленого
Законом України "Про статус суддів".
Така правова позиція викладена в
Рішенні Конституційного суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа
про рівність пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання).

Згідно правових позицій
Конституційного суду України наданих
у Рішенні у справі про гарантії
незалежності суддів від 18 червня 2007
року № 4-рп/2007, а також у низці його
попередніх рішень, зокрема від 24 червня
1999 року № 6-рп/99 (справа про
фінансування суддів ) від 20 березня 2002
року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг,
компенсацій і гарантій), від 01 грудня
2004 року № 19-рп/2004 (справа про
незалежність суддів як складову
їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року №
20-рп/2004 (справа про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і
гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і
щомісячного довічного грошового
утримання) Конституційний Суд Україні
наголошує , що стаття 22 Конституції
України встановила, що при прийнятті
нових законів або внесення змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Згідно з Довідкою Територіального
управління Державної судової
адміністрації України у Харківській
області від 18.12.2013 року №1015 (а.с.6),
заробітна плата, яка враховується при
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, склала 21.924,00 грн.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає висновок суду першої
інстанції щодо права позивача на
перерахунок довічного щомісячного
грошового утримання правомірним.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає правомірним висновок
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Кременчуці Полтавської області.

Доводи відповідача про те, що законна
підстава для здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання позивачу як судді у
відставці відсутня, колегія суддів
вважає безпідставними. Так, Законом
України "Про судоустрій і статус
суддів" встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука від 10.07.2014р. по справі №
537/3370/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Спаскін О.А.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 06.10.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.