Справа № 826/10020/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2014 року 13:52 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
при секретарі судового засідання Хилі
І.В., за участю: позивача - ОСОБА_1 та
представників: позивача - ОСОБА_2,
відповідача - Фісінчука С.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доІнспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській
областіпровизнання протиправною та
скасування постанови про накладення
стягнень № 475 від 11 червня 2014 року, -
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 10 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
11 липня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулась Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) з
адміністративним позовом про визнання
протиправною та скасування постанови
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області (далі -
Інспекція, відповідач) № 475 про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 11 червня 2014 року у
розмірі 4 595 грн. (далі - оскаржувана
постанова).

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що він повністю не згоден з
постановою відповідача через
непред'явлення керівнику суб'єкта
господарювання або уповноваженій ним
особі направлення на проведення
перевірки № 916 від 23.05.2014 р. та
службового посвідчення, що засвідчує
посадову особу, ненадання копії
направлення на перевірку та
непоінформування керівника суб'єкта
господарювання або уповноваженої ним
особи про мету перевірки.

Також, на переконання позивача, суму
штрафу в розмірі 4 595 грн., який
застосований до ФОП ОСОБА_1 за
реалізацію товару, строк придатності
якого минув та за реалізацію продукції,
що не відповідає вимогам нормативних
документів, відповідачем визначено без
документів, що підтверджують вартість
таких товарів, внаслідок чого штраф у
вказаному вище розмірі є безпідставним
та документально необґрунтованим.

У своїх поясненнях від 03.09.2014 р. ФОП
ОСОБА_1 вказує на те, що загальний
розмір штрафних санкцій, що можуть бути
накладеними на нього за реалізацію
товару, строк придатності якого минув
та за реалізацію продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів (ДСТУ 4256:2003) - без документів,
які засвідчують якість та безпеку
продукції, становить по його
розрахунках значно нижчу суму ніж
застосована (4 595 грн.).

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги повністю
підтримали та просили їх задовольнити.

Інспекція подала заперечення на
адміністративний позов, в яких
зазначає, що за відсутності керівника,
особи, яка його заміщає, представником
суб'єкта господарювання є особа, яка
реалізує продукцію.

Цією ж особою, після ознайомлення із
посвідченнями спеціалістів Інспекції
та документами, що підтверджують
правомірність їх дій, спеціалісти
Інспекції були допущені до перевірки,
що свідчить про те, що на момент
перевірки позивач повністю погодився з
правовими підставами проведення
перевірки, а отже, підстав для
недопуску спеціалістів Інспекції до її
проведення не було.

Стосовно встановлених перевіркою
порушень та застосованих санкцій
відповідач вказує на те, що оскільки
зауважень до перевіряючих та перевірки
немає, про що зазначено в розділі III
Акту № 000639, з встановленими
порушеннями позивач повністю
погодився.

Крім того, стосовно нарахування
позивачу
адміністративно-господарських
санкцій, відповідача вказує на те, що
вартість одержаної до реалізації
партії товару встановлюється згідно
інформації наданої безпосередньо
суб'єктом господарювання під час
перевірки.

Згідно розділу 8 (Одержана партія
товарів) додатку № 7 до Акту № 000639
вартість одержаних до реалізації
партій товару спеціалістами Інспекції
не встановлена.

Крім того, додаток № 7 до Акту № 000639
містить на кожному його аркуші підпис
спеціалістів Інспекції та продавця
торгівельного павільйону позивача
ОСОБА_4, що підтверджує достовірність
відображеної інформації.

За вказаних обставин, на переконання
відповідача, при проведенні перевірки
та винесенні постанови про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
від 11.06.2014 р. № 475, суб'єкт владних
повноважень керувався виключно
нормами чинного законодавства України.

Відповідач, в наданих запереченнях,
просив в задоволенні
адміністративного позову повністю
відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечував.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1)
зареєстрований 28 травня 1997 року
Виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області
(Свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії
НОМЕР_2). Місце проживання фізичної
особи-підприємця: АДРЕСА_1.

Згідно Довідки про взяття на облік
платника податків від 16.03.2001 р. № 122
(форма № 4-ОПП) ОСОБА_1 взятий на облік у
Державній податковій інспекції в м.
Ірпені від 28 травня 1997 року за № 43.

Згідно Свідоцтва НОМЕР_3 (форма № 5-Р)
від 10 грудня 1997 року ОСОБА_1 є платником
податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер
фізичної особи НОМЕР_1).

16 травня 2014 року Інспекцією
рекомендованим листом на адресу
позивача направлено Повідомлення №
000721 про проведення перевірки від 15.05.2014
р. щодо проведення, згідно плану роботи
на II квартал 2014 року планової перевірки
у торгівельному павільйоні позивача за
адресою: АДРЕСА_2.

30 травня 2014 року, згідно вказаного вище
плану роботи на II квартал 2014 року,
Повідомлення № 000721 про проведення
перевірки від 15.05.2014 р., направлення № 916
на проведення перевірки від 23.05.2014 р.,
спеціалістами Інспекції здійснено
виїзд до торгівельного павільйону ФОП
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

Перевірку проведено в присутності
продавця у торгівельному павільйоні
ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_4.

За результатами перевірки
спеціалістами Інспекції складено Акт
№ 000639 перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 30.05.2014 р. (далі - Акт №
000639) та Протокол про адміністративне
правопорушення від 30.05.2014 р. № 000437.

В розділі III Акту № 000639 продавцем
торгівельного павільйону ФОП ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 зазначено, що зауважень до
перевіряючих та перевірки немає.

Розгляд справи про накладення на
позивача
адміністративно-господарських санкцій
Інспекцією було призначено на 11.06.2014 р.

11 червня 2014 року Інспекцією винесено
Постанову по справі про
адміністративне правопорушення № 523 та
Постанову про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», № 475 (далі -
Постанова № 475).

Вказаною постановою, за реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів та за
реалізацію товару, строк придатності
якого минув, до ФОП ОСОБА_1 застосовано
штраф у розмірі 4 595 грн.

Незгода з зазначеною вище постановою
відповідача № 475 від 11.06.2014 р. обумовила
позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України надані сторонами докази та
пояснення, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
не погоджується з доводами Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12 травня 1991 р. № 1023-XII (далі - Закон №
1023-XII), Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» від 05
квітня 2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V),
Порядку проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07 березня 2012 р. №
310, який зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 11 травня 2012 р. за №
743/21056 (далі - Порядок № 310), Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 р. № 465/2011 (далі - Положення № 465/2011) та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами п. п. 1, 3, 4 Положення № 465/2011
Державна інспекція України з питань
захисту прав споживачів
(Держспоживінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України (далі -
Міністр).

Держспоживінспекція України входить
до системи органів виконавчої влади і
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

Держспоживінспекція України є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

Основними завданнями
Держспоживінспекції України є
реалізація державної політики у
сферах, зокрема, державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Держспоживінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань, зокрема, здійснює державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів.

Нормативно-правовим актом, який
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів, є Закон № 1023-XII.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону № 1023-XII
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Порядок проведення таких перевірок
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

На виконання вказаної вище норми,
наказом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 07.03.2012
р. затверджено Порядок № 310, який
визначає механізм здійснення
державного контролю посадовими
особами Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів (далі -
Держспоживінспекція України) та її
територіальних органів за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів суб'єктами господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства (далі -
суб'єкти господарювання), крім
Держспоживінспекції в Автономній
Республіці Крим.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначаються Законом № 877-V.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 877-V (в
редакції чинній в момент виникнення
спірних правовідносин) органи
державного нагляду (контролю)
здійснюють планові заходи з державного
нагляду (контролю) за умови письмового
повідомлення суб'єкта господарювання
про проведення планового заходу не
пізніш як за десять днів до дня
здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату
початку та дату закінчення здійснення
планового заходу; найменування
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи - підприємця,
щодо діяльності яких здійснюється
захід; найменування органу державного
нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається
рекомендованим листом чи
телефонограмою за рахунок коштів
органу державного нагляду (контролю)
або вручається особисто керівнику чи
уповноваженій особі суб'єкта
господарювання під розписку.

Як встановлено під час розгляду справи,
відповідачем 16.05.2014 р. на адресу
позивача було направлено Повідомлення
№ 000721 про проведення перевірки від
15.05.2014 р., про що свідчить дата на
відтиску поштового штемпеля на списку
№ 9096 рекомендованих поштових
відправлень.

Зазначене вище спростовує твердження
позивача стосовно того, що в період
часу з 15.05.2014 р. по 30.05.2014 р. ФОП ОСОБА_1 не
отримував повідомлення про проведення
перевірки № 000721 від 15.05.2014 р.

23 травня 2014 року В.о. начальника
Інспекції на підставі ст. 26 Закону №
1023-XII та наказу Держспоживінспекції у
Київській області від 23.05.2014 р. № 115 про
проведення планових заходів із
здійснення державного нагляду
(контролю) посадовим особам органу у
справах захисту прав споживачів:
головному спеціалісту Потапенку Р.М.,
провідному спеціалісту Чую С.І. видано
Направлення № 916 на проведення
перевірки від 23.05.2014 р.

Вказаним направленням посадовим
особам суб'єкта владних повноважень
доручалося здійснити державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства у формі планової
перевірки, які розташовані на
території: АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів, строк
проведення перевірки: з «26» травня по «
30» травня 2014 року.

Прибувши 30 травня 2014 року на об'єкт
перевірки, перевіряючими в порядку ст. 5
Закону № 877-V продавцю торгівельного
павільйону ОСОБА_4 були пред'явлені
Направлення на проведення перевірки №
916 та службові посвідчення, що
засвідчують посади осіб, надано
примірник направлення на проведення
перевірки, роз'яснено про порядок
перевірки.

Ознайомившись із посвідченнями
спеціалістів Інспекції та документами,
що підтверджують правомірність їх дій
спеціалісти Інспекції продавцем
торгівельного павільйону ОСОБА_4 були
допущені до перевірки.

З приводу правомірності дій
перевіряючих по пред'явленню та
врученню вказаних вище документів саме
продавцю торгівельного павільйону, суд
зазначає, що відповідно до п. 3.9 Порядку
№ 310 представник суб'єкта
господарювання (керівник, особа, яка
його заміщає, а в разі їх відсутності -
особа, яка реалізує продукцію) має
право під час підписання акта письмово
надати свої пояснення, зауваження або
заперечення до акта, які є його
невід'ємною частиною. У разі відмови
підписати акт посадова особа
територіального органу, яка проводила
перевірку, робить запис в акті про те,
що зазначена особа ознайомлена із
змістом акта і від його підпису
відмовилася.

Таким чином, суд вважає, що за
відсутності керівника, особи, яка його
заміщає, які не зобов'язані постійно
знаходитись в торгівельному
павільйоні, представником суб'єкта
господарювання може бути особа, яка
реалізує продукцію, тобто продавець
ОСОБА_4

Разом з тим, суд зазначає, що приписами
ст. 10 Закону № 877-V визначено, що суб'єкт
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю) має право
не допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення державного нагляду
(контролю), якщо посадова особа органу
державного нагляду (контролю) не надала
копії документів, передбачених цим
Законом, або якщо надані документи не
відповідають вимогам цього Закону.

Оскільки суб'єктом господарювання
посадові особи органу державного
нагляду (контролю) були допущені до
здійснення державного нагляду
(контролю), підстав для недопуску таких
осіб ним встановлено не було, а отже,
така обставина свідчить про згоду
позивача з правовими підставами
проведення перевірки.

За результатами перевірки посадовими
особами суб'єкта владних повноважень
30.05.2014 р. був складений Акт № 000639
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів.

Зі змісту вказаного вище акту
вбачається, що перевіряючими було
встановлено: реалізацію товару строк
придатності якого минув, що
відображений в пунктах 1-35 таблиці
додатку № 7 до Акту № 000639; реалізацію
продукції, яка відображена в пунктах
36-38 таблиці додатку № 7 до Акту № 000639, що
не відповідає вимогам нормативних
документів (ДСТУ 4256:2003) за супровідними
документами (без документів, що
засвідчують якість та безпеку
продукції); використання вагів, що не
повірені у встановленому порядку.

З приводу виявлених та зафіксованих в
Акті № 000639 порушень, суд зазначає, що
згідно з ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V за
результатами здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складення акта; тип заходу (плановий
або позаплановий); вид заходу
(перевірка, ревізія, обстеження, огляд
тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два
примірники акта підписуються
посадовими особами органу державного
нагляду (контролю), які здійснювали
захід, та суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою, якщо інше не
передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не
погоджується з актом, він підписує акт
із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання
щодо здійснення державного нагляду
(контролю) є невід'ємною частиною акта
органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта господарювання
підписати акт посадова особа органу
державного нагляду (контролю) вносить
до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається
суб'єкту господарювання або
уповноваженій ним особі, а другий -
зберігається в органі державного
нагляду (контролю).

Водночас, з дослідженого в судовому
засіданні Акту № 000639, зокрема, в
розділі III «Пояснення, зауваження або
заперечення щодо проведеної перевірки
та складеного Акта, що мають місце з
боку підприємства» вбачається, що
продавцем торгівельного павільйону
ОСОБА_4 зауважень до перевіряючих та
перевірки не виявлено, про що нею
власноручно зазначено.

Таким чином, можна дійти висновку, що
продавець торгівельного павільйону
ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_4 з встановленими
порушеннями повністю погодилась.

На підставі Акту № 000639 від 30.05.2014 р.,
заступником начальника Інспекції 11
червня 2014 року винесено Постанову про
накладення стягнень, передбачених ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», № 475, якою відповідно до
ст. 23 Закону № 1023-XII за реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів та за
реалізацію товару, строк придатності
якого минув, до ФОП ОСОБА_1 застосовано
штраф у розмірі 4 595 грн.

Нарахування
адміністративно-господарських санкцій
за вказаною вище постановою
відповідачем здійснено відповідно до
позицій таблиці додатку № 7 до Акту №
000639 перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 30.05.2014 р. та згідно з п. п.
2, 10 ч. 1 ст. 23 Закону № 1023-XII, а саме за:

- реалізацію продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян;

- реалізацію товару, строк придатності
якого минув, - у розмірі двохсот
відсотків вартості залишку одержаної
для реалізації партії товару, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як встановлено під час розгляду справи,
нарахування
адміністративно-господарських санкцій
контролюючим органом було здійснено,
виходячи з вартості залишку одержаних
для реалізації партій товару, вартість
одержаних для реалізації партій
товарів перевіряючим надана не була.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
відповідно до ст. 26 Закону № 1023-XII та п.
1.5 Порядку № 310 Інспекція не має
повноважень витребувати у суб'єктів
господарювання первинну бухгал
терську документацію, та відповідно
вимагати надання бухгалтерської
інформації.

Так, згідно з пп. 27 п. 6 Положення № 465/2011
Держспоживінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку
одержувати в установленому порядку
інформацію, документи і матеріали від
державних органів та органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій усіх форм власності та їх
посадових осіб.

Згідно з ст. 8 Закону № 877-V орган
державного нагляду (контролю) в межах
повноважень, передбачених законом, під
час здійснення державного нагляду
(контролю) має право: вимагати від
суб'єкта господарювання усунення
виявлених порушень вимог
законодавства; вимагати припинення
дій, які перешкоджають здійсненню
державного нагляду (контролю);
відбирати зразки продукції, призначати
експертизу, одержувати пояснення,
довідки, документи, матеріали,
відомості з питань, що виникають під
час державного нагляду (контролю),
відповідно до закону; надавати
(надсилати) суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
усунення порушень і недоліків;
накладати штрафні санкції та вживати
заходи, передбачені законом.

Органи державного нагляду (контролю) та
їх посадові особи під час здійснення
заходів державного нагляду (контролю)
зобов'язані: повно, об'єктивно та
неупереджено здійснювати державний
нагляд (контроль) у межах повноважень,
передбачених законом; дотримуватися
ділової етики у взаємовідносинах із
суб'єктами господарювання; не
втручатися і не перешкоджати
здійсненню господарської діяльності
під час здійснення заходів державного
нагляду (контролю), якщо це не загрожує
життю та здоров'ю людей, не спричиняє
небезпеки виникнення техногенних
ситуацій і пожеж; забезпечувати
нерозголошення комерційної таємниці
суб'єкта господарювання, що стає
доступною посадовим особам у ході
здійснення державного нагляду
(контролю); ознайомити керівника
суб'єкта господарювання або його
заступника, або уповноважену ним особу
з результатами державного нагляду
(контролю) в строки, передбачені
законом; надавати суб'єкту
господарювання консультаційну
допомогу щодо здійснення державного
нагляду (контролю).

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону №
1023-XII спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в областях,
містах Києві та Севастополі, а на
території Автономної Республіки Крим -
орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право одержувати безоплатно
від суб'єктів господарювання, що
перевіряються, копії необхідних
документів, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів, що
використовуються для виробництва цієї
продукції.

Приписами п. 1.5 Порядку № 310 посадові
особи під час проведення перевірки
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів та мають право:
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства виробничі, складські,
торговельні та інші приміщення
суб'єктів господарювання; відбирати у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів для проведення перевірки їх
якості на місці або незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством; проводити контрольні
перевірки правильності здійснення
розрахунків зі споживачами; одержувати
безоплатно від суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, що перевіряються, копії
необхідних документів, які
характеризують якість продукції,
сировини, матеріалів, комплектувальних
виробів, що використовуються для
виробництва такої продукції; уживати в
установленому порядку передбачених
законодавством заходів до суб'єктів
господарювання, які допустили
порушення прав споживачів, і вносити
відповідні пропозиції щодо їх
подальшої діяльності та притягнення до
відповідальності винних у порушенні
прав споживачів згідно з чинним
законодавством.

Під час розгляду справи судом був
досліджений детальний розрахунок суми
адміністративно-господарської санкції
по Постанові № 475.

Також суд зазначає, що з метою
встановлення певних обставин у справі,
в судове засідання викликалась в
якості свідка продавець торгівельного
павільйону ОСОБА_4 для дачі показань, з
пояснень якої судом встановлено факт
реалізації товару, строк придатності
якого минув та реалізацію продукції, що
не відповідає вимогам нормативних
документів.

Беручи до уваги викладене вище, у суду
не має сумнівів стосовно
обґрунтованості прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення.

В зв'язку з цим, оскаржувана постанова
про накладення стягнень № 475 від 11
червня 2014 року ґрунтується на нормах
чинного законодавства, а тому є
правомірною.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено
правомірність прийнятої ним
оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими статтею 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими, в
зв'язку із чим, в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий
збір», суд вирішив стягнути з позивача 1
644, 30 грн.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 644,30 грн.
на р/р: 4007, отримувач коштів УДКСУ
у Печерському районі м. Києва, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк
отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку
отримувача (МФО) 820019, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 15.09.2014 р.