Справа № 825/1534/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/52214/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: прокурора - Бараненка І. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Чернігівської міської ради на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у справі за позовом прокурора м.
Чернігова до Чернігівської міської
ради про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

Прокурор м. Чернігова звернувся з
позовом до Чернігівської міської ради
про визнання неправомірною
бездіяльності щодо не розроблення та
не затвердження місцевої програми
передачі гуртожитків у власність
територіальних громад на 2012-2015 роки та
зобов'язання вирішити питання щодо
розроблення та затвердження місцевої
програми передачі гуртожитків у
власність територіальних громад на
2012-2015 роки у відповідності до вимог
Закону України «Про Загальнодержавну
цільову програму передачі гуртожитків
у власність територіальних громад на
2012-2015 роки» та Закону України «Про
місцеве самоврядування».

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року, позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність
Чернігівської міської ради в частині
нерозроблення місцевої програми
передачі гуртожитків у власність
територіальних громад відповідно до
Закону України "Про загальнодержавну
цільову програму передачі гуртожитків
у власність територіальних громад на
2012-2015 роки"; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів в
частині задоволення позову, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить їх скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

В запереченнях позивач просив залишити
скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги в межах
ст. 220 КАС України, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що на підставі
Закону України «Про прокуратуру» та
постанови прокурора міста Чернігова
про проведення перевірки у порядку
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів від 25 березня
2013 року № 77 прокуратурою м. Чернігова в
Чернігівській міській раді проведена
перевірка з питань дотримання вимог
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів щодо вдосконалення правового
регулювання забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
Закону України «Про Загальнодержавну
цільову програму передачі гуртожитків
у власність територіальних громад на
2012 - 2015 роки» та Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» в
частині розроблення Чернігівською
міською радою програми передачі
гуртожитків у власність
територіальної громади на 2012-2015 роки.

Перевіркою встановлено, що в порушення
вищевказаних вимог законодавства
відповідачем не розроблена та не
затверджена місцева програма передачі
гуртожитків у власність
територіальних громад на 2012-2015 роки.

Вважаючи бездіяльність відповідача
незаконною, позивач звернувся до
адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
допущеної відповідачем бездіяльності,
суди першої та апеляційної інстанцій
погодились з доводами позивача про її
протиправність, що полягає у не
розробленні місцевої програми
передачі гуртожитків у власність
територіальних громад на 2012-2015 роки.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, виходячи з
наступного.

Спірні правовідносини даного
адміністративного позову регулюються
нормами Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», Закону України
«Про Загальнодержавну цільову
програму передачі гуртожитків у
власність територіальних громад на 2012 -
2015 роки» та Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

У пункті 3 Закону України «Про
Загальнодержавну цільову програму
передачі гуртожитків у власність
територіальних громад на 2012-2015 роки»
від 21 червня 2012 року № 4995 зазначено, що
органам місцевого самоврядування
протягом трьох місяців з дня набрання
чинності даним Законом розробити та
затвердити відповідно до завдань
Програми регіональні та місцеві
програми передачі гуртожитків у
власність територіальних громад.

Метою Програми є передача гуртожитків
у власність територіальних громад для
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків.

Пунктом 4 вказаного Закону зазначено,
що він набирає чинності з дня,
наступного за днем опублікування.

Закон України «Про Загальнодержавну
цільову програму передачі гуртожитків
у власність територіальних громад на
2012-2015 роки» від 21 червня 2012 року № 4995
опублікований в друкованому виданні -
газеті «Голос України» № 132 від 21 липня
2012 року і, відповідно, набрав чинності -
22 липня 2012 року.

Отже, протягом трьох місяців, починаючи
з 22 липня 2012 року, орган місцевого
самоврядування повинен був розробити
місцеві програми передачі гуртожитків
у власність територіальних громад,
тобто у визначений Законом строк.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

При цьому касаційний суд бере до уваги,
що згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Між тим, як встановлено судами першої
та апеляційної інстанцій, відповідачем
не розроблена місцева програма
передачі гуртожитків у власність
територіальної громади м.
Чернігова.

Таким чином, відповідачем не доведено
належними і допустимими доказами
обставини та факти, на які він
посилається в своїх запереченнях, та
наявні правові підстави для
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправною його
бездіяльності щодо розроблення
місцевої програми передачі
гуртожитків у власність
територіальних громад відповідно до
Закону України «Про Загальнодержавну
цільову програму передачі гуртожитків
у власність територіальних громад на
2012-2015 роки», оскільки на час проведення
перевірки прокурором м. Чернігова така
програма не розроблена і доказів, які б
спростували твердження прокурора,
відповідач суду не надав.

Інші доводи касаційної скарги
зводяться до власної, при цьому
помилкової оцінки наявних доказів, та
вказаних висновків жодним чином не
спростовують.

З огляду на таке, підстави для
скасування законних і обґрунтованих
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Враховуючи викладене, та керуючись
ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Чернігівської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: