Справа № 0907/2-а-7990/2011
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.
№
876/10928/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1, до якої приєдналася
Громадська організація «Російська
община Івано-Франківської області» на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 4 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Івано-Франківської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
Громадська організація «Російська
община Івано-Франківської області» про
визнання незаконним рішення, -

встановив:

12.04.2011 ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до
Івано-Франківської міської ради, третя
особа - ГО «Російська община
Івано-Франківської області» у якому, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просив: а) визнати незаконним
встановлення рішеннями
Івано-Франківської міської ради від
27.01.2011 № 22V «Про встановлення місцевих
податків і зборів на території
Івано-Франківської міської ради» та №
246Х/І від 25.06.2011 «Про встановлення
ставок фіксованого податку для
фізичних осіб-підприємців на території
Івано-Франківської міської ради»
пільгових розмірів ставок збору,
єдиного податку і фіксованого податку
для суб'єктів господарювання та
фізичних осіб-підприємців, які
здійснюють роздрібну торгівлю
виключно українськомовною продукцією
і літературою; б) зобов'язати
відповідача встановити єдині розміри
ставок збору, єдиного податку і
фіксованого податку для суб'єктів
господарювання та фізичних
осіб-підприємців, які здійснюють
роздрібну торгівлю як українською
друкованою продукцією і літературою,
так і друкованою продукцією і
літературою мовами національних
меншин.

Постановою Івано-Франківського
міського суду від 04.07.2013 у задоволенні
позову відмовлено.

Із постановою суду першої інстанції не
погодився позивач та подав на неї
апеляційну скаргу, до якої приєдналася
третя особа.

В обґрунтування апеляційних вимог
посилання на неповне з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
просить її скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позову.

Позивач та представник третьої особи, у
судове засідання не прибув, хоча
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи повідомленнями про вручення
повісток, а тому у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України це не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача до суду подав
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі, у судове засідання не прибули,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити,
оскільки Зазначена постанова
мотивована тим, що позивач і третя
особа, не є зареєстрованими в
установленому порядку суб'єктами
підприємницької діяльності, які
здійснюють торгівлю літературою, а
тому вони не є суб'єктами правовідносин
щодо яких застосовується цей акт.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до ст.10 Конституції України
державною мовою в Україні є українська
мова. Держава забезпечує всебічний
розвиток і функціонування української
мови в усіх сферах суспільного життя на
всій території України.

Пунктом «г» ч.1 Розділу третього
постанови Верховної Ради України від 22
травня 2003 року №886-ІV, якою схвалено
Рекомендації парламентських слухань
«Про функціонування української мови в
Україні», передбачено запровадження
пільгового оподаткування та іншої
фінансової підтримки україномовної
друкованої продукції, періодичних
видань, кіно- аудіопродукції.

Указом Президента України від 09.11.2000
року №1217/2000 «Про додаткові заходи щодо
державної підтримки національного
книговидання і книгорозповсюдження»
зобов'язано раду міністрів Автономної
Республіки Крим, обласні, Київську та
Севастопольську міські державні
адміністрації протягом трьох місяців:
розробити і затвердити регіональні
програми щодо поліпшення стану
забезпечення населення українською
книгою, передбачивши розширення мережі
книгорозповсюдження; вжити заходів
щодо збереження за видавництвами та
видавничими організаціями,
поліграфічними і книготорговельними
підприємствами, бібліотечними
колекторами приміщень, що є у
комунальній власності та орендуються
зазначеними суб'єктами.

Встановлено, що згідно рішень
Івано-Франківської міської ради від
27.01.2011 № 22V «Про встановлення місцевих
податків і зборів на території
Івано-Франківської міської ради» та №
246Х/І від 25.06.2011 «Про встановлення
ставок фіксованого податку для
фізичних осіб-підприємців на території
Івано-Франківської міської ради»,
встановлено ставки збору за
провадження торгівельної діяльності з
надання платних побутових послуг на
території Івано-Франківської міської
ради, де зазначено, зокрема, розміри
ставки за торгівельну діяльність, а
саме роздрібну торгівлю, крім торгівлі
українськомовною друкованою
продукцією.

Відповідно до частини 2 статті 171 КАС
України право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи, які є суб'єктом правовідносин, у
яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до пункту 21 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 06 березня 2008 року № 2 «Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень КАСУ під час розгляду
адміністративних справ» право
оскаржити нормативно-правовий акт
мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи - суб'єкти
правовідносин, у яких буде застосовано
цей акт. Тобто особа (позивач) повинна
довести факт застосування до неї
оскаржуваного нормативно-правового
акта або те, що вона є суб'єктом
відповідних відносин, на які
поширюється дія цього акта.

Приписи зазначеної частини можуть бути
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог, якщо суд встановить, що
оскаржуваний акт до особи не
застосовувався і вона не перебуває у
відносинах, до яких цей акт може бути
застосовано. У такому разі суд не
проводить перевірку
нормативно-правового акта на предмет
його протиправності (законності та
відповідності правовим актам вищої
юридичної сили).

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду попередньої інстанції, що
оскаржувані рішення
Івано-Франківської міської ради від
27.01.2011 № 22V «Про встановлення місцевих
податків і зборів на території
Івано-Франківської міської ради» та №
246Х/І від 25.06.2011 «Про встановлення
ставок фіксованого податку для
фізичних осіб-підприємців на території
Івано-Франківської міської ради» не
підлягає застосуванню стосовно
позивача, у зв'язку з тим, що він не є
учасниками правовідносин, в яких буде
вона застосована. Як встановив суд
першої інстанції, ні позивач, ні ГО
«Російська община Івано-Франківської
області» не здійснюють підприємницьку
діяльність з розповсюдження, чи
видавництва чи іншої друкованої
продукції, спірні рішення стосуються
виключно суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють торгівлю
друкованою продукцією.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав для
скасування чи зміни постанови суду
першої інстанції.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги та заяви про
приєднання до неї, не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування оскарженої постанови,
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої
приєдналася Громадська організація
«Російська община» - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області у справі №
0907/2-а-7990/2011 (2-а/344/38/13) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з
після набрання нею законної сили, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін