Справа № 816/3459/14
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3459/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Шишацькому районі
Полтавської області до Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області, третя особа -
ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2014 року Управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі Полтавської області звернувся
до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області, третя особа -
ОСОБА_2, в якому просить скасувати
постанову державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області від 12 серпня 2014
року про накладення штрафу в розмірі
680,00 грн.

В обґрунтування позивних вимог позивач
зазначив, що постановою державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 12 серпня 2014 року (ВП № 17534618)
за невиконання рішення суду на
управління ПФУ в Шишацькому районі
Полтавської області накладено штраф у
розмірі 680,00 грн. Позивач вважає вказану
постанову протиправною, яка підлягає
скасуванню, оскільки на виконання
вимоги державного виконавця від 24
квітня 2014 року Управління у травня 2014
року було винесено розпорядження,
відповідно до якого було здійснено
перерахунок підвищення до пенсії
громадянину ОСОБА_2 як дитині війни з
розрахунку 30% мінімальної пенсії за
віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Крім того, позивач
зазначає, що оскільки на даний час
фінансування з державного бюджету на
проведення виплат за рішеннями судів
вищевказаної категорії громадян
відсутнє, управління в межах наданих
повноважень вжито всіх можливих
заходів, спрямованих на виконання
зазначеного судового рішення.

В судове засідання сторони не
з'явилися, були повідомлені належним
чином про дату та час судового
розгляду, про що наявні докази в
матеріалах справи, причини неявки суду
не повідомили, відповідач суду
заперечень не надав.

Суд вважає за можливе розглядати
справу у відсутності сторін на
підставі наявних у ній доказів
відповідно до вимог ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд, розглянувши матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності,
встановив наступне.

04 лютого 2010 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа № 2-а-158, виданого 26 січня 2010 року
Шишацьким районним судом Полтавської
області про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі Полтавської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року.

Згідно з вказаною постановою про
відкриття виконавчого провадження
боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення суду -
до 11 лютого 2010 року.

24 квітня 2014 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області направлено до Управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі Полтавської області вимогу,
відповідно до якої Управління
зобов'язано надати до відділу в строк
до 30 квітня 2014 року документальне
підтвердження виконання рішення суду
або письмове пояснення щодо причин
його невиконання (а.с.7). Дана вимога
отримана боржником 06 травня 2014 року,
про що свідчить штамп вхідної
кореспонденції.

12 травня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Шишацькому районі
Полтавської області винесло
розпорядження № 113458 на підтвердження
виконання вимоги від 24 квітня 2014 року
згідно з виконавчим листом Шишацького
районного суду № 2-а-158 від 26 січня 2010
року про перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року (а.с.8, 9).

На підставі ст.ст. 11, 89 Закону України
"Про виконавче провадження" головним
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області прийнято
постанову від 12 серпня 2014 року ВП №
17534618 (а.с. 11) про накладення на УПФУ в
Шишацькому районі Полтавської області
штрафу в сумі 680,00 грн. за невиконання
рішення суду у встановлений державним
виконавцем строк.

Відповідно до штампу на супровідному
листі Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 13 серпня 2014 року № 8663 (а.с.10)
постанова про накладення штрафу від 12
серпня 2014 року отримана боржником 19
серпня 2014 року.

Спірні правовідносини врегульовано
приписами Закону України "Про
виконавче провадження".

За визначенням ст.1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 27 вищезазначеного
Закону встановлено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Частинами 1, 2 ст. 75 Закону України
"Про виконавче провадження"
передбачено, що після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

У разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених правових норм
дає підстави зробити висновок, що
накладення штрафу на боржника
зумовлено, зокрема, саме невиконанням
останнім законних вимог державного
виконавця.

Позивачем в обґрунтування
позовних вимог надано копію
розпорядження № 113458 від 12 травня 2014
року (після отримання позивачем вимоги
державного виконавця від 24 травня 2014
року) про перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року, а також зазначено, що в
зв'язку з відсутністю на даний час
фінансування з державного бюджету на
проведення виплат за рішеннями судів
вищевказаній категорії громадян,
управління не має можливості виконати
рішення суду в повному обсязі, що є
поважною причиною невиконання
судового рішення.

Суд вважає дані посилання
позивача необґрунтованими, оскільки в
резолютивній частині виконавчого
документа чітко визначено про
зобов'язання боржника здійснити
перерахунок пенсії та провести
відповідні виплати.

Відповідно до ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікована
Україною 17 липня 1997 року, є частиною
національного законодавства. Статтею 19
Конвенції передбачено, що для
забезпечення дотримання Високими
Договірними Сторонами, однією з яких є
Україна, їхніх зобов'язань за
Конвенцією та протоколами до неї,
створюється Європейський суд з прав
людини. Він функціонує на постійній
основі. Статтею 46 Конвенції
передбачено, що Високі Договірні
Сторони зобов'язуються виконати
остаточні рішення Суду в будь-яких
справах, у яких вони є сторонами.

Так, в рішенні Європейського суду
з прав людини "Гордєєви і Гурбик проти
України" від 17 січня 2006 року зазначено,
що державний орган не може довільно
посилатись на брак коштів для оплати
заборгованості, присудженої рішенням
суду.

Відповідно до висловів
Європейського суду з прав людини у
рішеннях від 29 червня 2004 року у справі
"Півень проти України" та від 07 травня
2002 року у справі "Бурдов проти Росії",
державний орган не може посилатися на
відсутність коштів щоб не виплачувати
борг, підтверджений судовим рішенням.
Відсутність грошових коштів не є для
влади держави виправданням для
невиконання рішення суду. Відповідно
до пункту 29 рішення Європейського суду
з прав людини від 13 липня 2006 року по
справі "Васильєв проти України"
виконання рішення щодо боржника
залишається обов'язком держави.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 124 Конституції України
закріплено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Таким чином, держава взяла на себе
зобов'язання забезпечити реалізацію
громадянами своїх конституційних прав.
При цьому, реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бут поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, в зв'язку з чим
посилання позивача щодо відсутності
фінансування відповідних виплат не
може бути поважною причиною для
невиконання рішення суду і не звільняє
позивача від обов'язку здійснювати
заходи щодо його виконання.

Аналогічна правова позиція
викладена в ухвалі вищого
адміністративного суду України від 12
грудня 2012 року у справі № К/9991/15531/12.

Згідно з ч.1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Аналізуючи вищевикладені норми
законодавства, оскільки боржником
Управлінням Пенсійного фонду України в
Шишацькому районі Полтавської області
рішення щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-158 виданого 26
січня 2010 року Шишацьким районним судом
Полтавської області виконано не в
повному обсязі, суд приходить до
висновку, що відповідач правомірно
виніс постанову про накладення штрафу
на боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частинами 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд прийшов
до висновку, що постанова про
накладення штрафу в сумі 680,00 грн. від 12
серпня 2014 року за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення
суду в межах виконавчого провадження
ВП № 17534618 прийнята відповідачем з
дотриманням вимог Закону України "Про
виконавче провадження" та ч.3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У зв'язку з наведеним, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Шишацькому районі Полтавської області
до Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області, третя особа - ОСОБА_2 про
скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 18
вересня 2014 року.

Суддя
А.О. Чеснокова