Справа № 813/3671/13а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
Справа №
9493/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Товариства з додатковою
відповідальністю «Миколаївцемремонт»
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської обл.
до Товариства з додатковою
відповідальністю «Миколаївцемремонт»
про стягнення заборгованості по
невідшкодованих витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И Л А:

14.05.2013р. позивач Управління Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської обл. звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача
Товариства з додатковою
відповідальністю /ТзДВ/
«Миколаївцемремонт» на його користь
87972 грн. 62 коп. заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат з
виплати та доставки пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком № 1, виставлених до
відшкодування у січні, лютому та
березні 2013 року (а.с.2-3).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з
відповідача ТзДВ «Миколаївцемремонт»
на користь позивача заборгованість в
сумі 87972 грн. 62 коп. по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, постанову суду
звернено до негайного виконання
(а.с.17-18).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач
ТзДВ «Миколаївцемремонт», який
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить постанову суду
скасувати (а.с.22-25).

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог покликається на те, що в
порушення вимог закону оскаржуване
рішення прийняте в порядку скороченого
провадження, хоча підстав для такого
розгляду не було, що стало причиною
неподання відповідачем своїх
заперечень та їх обгрунтування. Окрім
цього, позивачем не надано належних
доказів щодо фактичного понесення
витрат на виплату пільгової пенсії,
оскільки до отриманої копії позовної
заяви підтверджуючих документів не
долучено; також пенсійним органом не
дотримані строки звернення до суду із
розглядуваним позовом.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач ТзДВ «Миколаївцемремонт»
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Миколаївському районі Львівської обл.
та відповідно до вимог ст.15 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
платником страхових внесків.

Заявлений позов стосується стягнення з
відповідача суми фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до п.«а» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
працівникам ТзДВ «Миколаївцемремонт»
за період січень-березень 2013 року.

Відповідно до наданих доказів
станом на час розгляду справи судом
першої інстанції заборгованість
відповідача по невідшкодованих
фактичних витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, за період
січень-березень 2013 року склала 87972 грн.
62 коп.

Наведена заборгованість
стверджується Розрахунками фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, даними картки
особового рахунку по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, корінцями
повідомлень форми «Ю» № 9 від 04.01.2013р., №
52 від 05.02.2013р., № 98 від 05.03.2013р. (а.с.4-10).

Під час розгляду справи доказів сплати
заборгованості по фактичних витратах
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до п.«а» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», суду відповідачем не
надано.

За змістом п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до ст.27 та з урахуванням
норм ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду України плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими й
важкими умовами праці за списком № 1,
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом, у розмірі 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в» -
«е» та «ж» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України до досягнення
пенсійного віку, передбаченого ст.26
цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списками №№
1 і 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсій таким
особам здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду та Державного
бюджету України відповідно.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у контексті ст.14 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
дає підстави для висновку про те, що
порядок за якого витрати на доставку
пільгових пенсій покриваються до 1
січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України, стосується лише
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі ст.14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Звідси, висновок суду першої інстанції
про обов'язок відповідача відшкодувати
пенсійному органу витрати на виплату
та доставку пенсій, які призначені
працівникам підприємства відповідно
до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Також позивачем дотримані вимоги
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затв. постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003р. (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
оскільки пенсійний орган протягом
січня - березня 2013 року скеровував на
адресу відповідача відповідні
розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій.

Скеровані на адресу відповідача
розрахунки-повідомлення складені за
формою додатка 7, затвердженого п.6.4
зазначеної Інструкції, яка є
нормативно-правовим актом в розумінні
ст.117 Конституції України.

Вказані розрахунки не оскаржувалися
відповідачем, що сторонами не
заперечується.

Під час судового розгляду справи
відповідачем не представлено будь-яких
переконливих доказів щодо
неправомірності та неправильності
нарахування спірної суми
заборгованості, також останнім не
спростовано правильності нарахування
спірної суми боргу.

Таким чином, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що відповідач як платник збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівникам якої призначені пільгові
пенсії, зобов'язаний сплатити
Пенсійному фонду збір у 100-відсотковому
розмірі сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
його працівникам, тобто у повному
розмірі відшкодувати відповідачу
фактичні витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Стосовно покликань апелянта про
недотримання пенсійним органом
строків звернення до суду із
розглядуваним позовом, колегія суддів
виходить з того, що згідно ст.1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) страхові внески
- кошти відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені (які підлягають сплаті) згідно
із законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки вважаються
простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків (далі - недоїмка) і
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням фінансових санкцій.

Згідно з ч.15 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Отже, твердження апелянта про сплив
строку позовної давності за заявленими
вимогами є безпідставними.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції скеровано на
адресу ТзДВ «Миколаївцемремонт» копію
ухвали від 15.05.2013р. про відкриття
скороченого провадження та
запропоновано подати заперечення
проти позову. Однак, жодних заперечень
до суду першої інстанції відповідачем
не було подано, через що судом першої
інстанції розгляд справи проведено в
скороченому провадженні.

Також розгляд справи у відсутності
представників відповідача не призвів
до неправильного вирішення справи по
суті; також останній не був позбавлений
можливості під час апеляційного
розгляду справи надати свої
заперечення щодо заявлених позовних
вимог, а також ознайомитися з
матеріалами справи.

Згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС України
порушення судом норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення лише у
випадку, якщо вони призвели до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги, що відповідно до ч.2
ст.200 КАС України законне, обгрунтоване
та правильне по суті і справедливе
рішення не може бути скасовано з одних
лише формальних міркувань, колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що розгляд справи в
скороченому провадженні та за
відсутності відповідача, який
відповідно до приписів процесуального
закону не був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, не призвів до неправильного
вирішення справи, а відтак не може
слугувати достатньою підставою для
скасування судового рішення.

Із урахуванням наведеного,
заявлений позов є підставним та
обгрунтованим, а тому підлягає до
задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
«Миколаївцемремонт» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013р. в
адміністративній справі № 813/3671/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька