Справа № 2а-7232/08/1570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/605/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
20.06.2011 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2011

у справі № 2а-7232/08/1570

за позовом Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси

до «Рекламної агенції «
3+1»Дочірнього підприємства
телекомпанії «ІТВ»(Товариство з
обмеженою відповідальністю)

третя особа ОСОБА_3

за участі прокуратури Київського
району м. Одеси

про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Київському районі м. Одеси звернулась
до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
«Рекламної агенції « 3+1»Дочірнього
підприємства телекомпанії «ІТВ»
(Товариства з обмеженою
відповідальністю) про стягнення боргу.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20.06.2011 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2011
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20.06.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить визнати недійсним
запис про проведення державної
реєстрації відповідача посилаючись на
те, що підприємство було зареєстровано
на особу, яка не має жодного відношення
до діяльності підприємства, а саме
підприємство використовувалося іншими
особами з метою прикриття незаконної
господарської діяльності, ухилення від
сплати податків, легалізації коштів та
іншого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач, у якості
«замовника», уклало з ПП «Антарес плюс»
договори на виготовлення
відеопродукції на загальну суму в
розмірі 465980 грн.

Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 19.01.2007 року № 2а-468/2007,
яке набрало чинності 29.01.2007 року,
визнано нечинним фіктивний правочин,
який був виражений у створені ПП
«Антарес плюс» з 30.08.2005 року, визнано
Статут ПП «Антарес плюс» недійсним з
моменту реєстрації підприємства,
визнано недійсними з моменту
реєстрації ПП «Антарес плюс»,
свідоцтво платника ПДВ №23224304 від 06.10.2005
року, а також усі первинні
бухгалтерські документи та інші
документи, складені та підписані від
імені ОСОБА_3, як засновника
підприємства.

Фіскальний орган, посилаючись на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 19.01.2007 року по справі
№2а-468/2007 в акті від 23.11.2007
№2643/23-02/25044567/264, дійшов до висновку про
те, що операції між відповідачем та ПП
«Антарес плюс»порушують ст.ст.203, 228 ЦК
України щодо укладання правочинів, які
суперечать моральним засадам
суспільства, а також порушують
публічний порядок, спрямовані на
заволодіння майном держави, дохідної
частини бюджету, а отже згідно зі п.2
ст.228 ЦК України є нікчемними.

Згідно ч.1 ст.208 Господарського
кодексу України якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін -у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Таким чином, відповідно до
зазначеної норми, стягнення усього
отриманого за угодами, які ДПІ вважає
нікчемними, повинно здійснюватися з ПП
«Антарес плюс», яке отримало за цими
угодами кошти в розмірі 465980 грн., і саме
з цього підприємства може бути
стягнуто в дохід держави усе належне з
нього відповідачу.

Правильними є і висновки судів
попередніх інстанцій, що санкції,
передбачені ч.1 ст. 208 ГК України, є
конфіскаційними, стягуються за
рішенням суду в доход держави за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, а, отже, є
адміністративно-господарськими як
такі, що відповідають визначенню ч.1
ст.238 ГК України. Тому такі санкції
можуть застосовуватись лише протягом
строків, встановлених ст.250 ГК України.

З огляду на те, що виконання
господарських зобов'язань
відповідачем та ПП. «Антарес Плюс» у
березні-липні 2006 року звернення
позивача з даним позовом в травні 2008
року здійснено поза межами
встановлених ст.250 ГК України строків.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 20.06.2011 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2011

у справі № 2а-7232/08/1570 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20.06.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2011 у
справі № 2а-7232/08/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко