Справа № 2а-583/08
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/32742/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київського обласного
управління юстиції, Головного
управління юстиції у Київській області
(правонаступник Державної виконавчої
служби Київської області) про зміну
формулювання наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2008 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2010
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що у зв'язку із ліквідацією
відділу Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції наказом Київського
обласного управління юстиції від 16
грудня 2005 року № 1662/02 позивач був
звільнений з посади державного
виконавця на підставі пункту 1 частини 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України. Вважає звільнення
протиправним, оскільки відповідачем не
було виконано покладений на нього
частиною другою статті 40 Кодексу
законів про працю України законом
обов'язок щодо вжиття заходів до
переведення ОСОБА_1 на іншу роботу.
Відповідачем також не дотримано вимог
частини другої статті 49-2 Кодексу
законів про працю України, відповідно
до якої при вивільненні працівників у
випадках змін в організації
виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі.
Просив з урахуванням уточнень позовних
вимог змінити формулювання наказу
Київського обласного управління
юстиції від 16 грудня 2005 року № 1662/02 про
звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України та зобов'язати відповідача
звільнити його на підставі пункту 5
частини 1 статті 36 цього Кодексу в
порядку переведення для подальшої
роботи на інше підприємство, установу,
організацію; поновити позивача на
посаді головного державного виконавця
Державної виконавчої служби у м.
Бровари та Броварському районі в
порядку переведення; стягнути з
Головного управління юстиції у
Київській області середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з 16
грудня 2005 року по 14 жовтня 2008 року в
сумі 38238,40 грн.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2008 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2010
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 10 грудня 2008 року -
без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та направити
справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про утворення урядового органу
державного управління у складі
Міністерства юстиції» від 23 квітня 2005
року № 320 Міністерство юстиції України
19 серпня 2005 року видало наказ № 1482/к
«Про ліквідацію відділів державної
виконавчої служби територіальних
управлінь юстиції»». У наказі
зазначено про попередження
працівників державної виконавчої
служби про наступне вивільнення з
дотриманням вимог статті 49-2 Кодексу
законів про працю України, зобов'язано
здійснити заходи щодо ліквідації
відділів державної виконавчої служби
та внесення змін до чисельності
працівників органів юстиції.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 23 квітня 2005 року
№ 320 та наказу Міністерства юстиції
України від 19 серпня 2005 року № 1482/к
Київське обласне управління юстиції
видало наказ «Про ліквідацію відділів
державної виконавчої служби
територіальних управлінь юстиції
Київської області» від 25 серпня 2005 року
№ 532/01, у тому числі й відділу Державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції,
створення ліквідаційної комісії, та
персональне попередження працівників
ліквідованих відділів про наступне
вивільнення відповідно до положень
статті 49-2 Кодексу законів про працю
України.

2 вересня 2005 року всі працівники
відділу Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції, в тому числі й
позивач ОСОБА_1, були ознайомлені під
розпис із наказом Київського обласного
управління юстиції про ліквідацію
відділів Державної виконавчої служби
територіальних управлінь юстиції
Київської області та попереджені про
наступне вивільнення 2 листопада 2005
року.

Згідно відмітки державного
реєстратора на свідоцтві про державну
реєстрацію юридичної особи серії А00 №
092444 державну реєстрацію припинення
відділу Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
здійснено 16 грудня 2005 року.

Наказом Київського обласного
управління юстиції від 16 грудня 2005 року
№ 1662/02 позивач був звільнений з посади
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції на підставі пункту 1
частини 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України у зв'язку із ліквідацією
цього відділу.

Відповідно до Положення про
Департамент державної виконавчої
служби, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2005 року № 711, Департамент державної
виконавчої служби є урядовим органом
державного управління, який діє у
складі Міністерства юстиції України та
підпорядковується йому. До складу
Департаменту входить державна
виконавча служба Автономної
Республіки Крим, областей, мм. Києва і
Севастополя, державна виконавча служба
у районах, містах (містах обласного
значення), районах у містах.
Департамент є юридичною особою, має
самостійний баланс, рахунки в
Державному казначействі, печатку із
зображенням Державного Герба України і
своїм найменуванням.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про те, що
система органів державної виконавчої
служби у цілому була реорганізована. У
зв'язку з такою реорганізацією органів
державної виконавчої служби було
ліквідовано відділи державної
виконавчої служби територіальних
управлінь юстиції, а їх функції були
передані Департаменту державної
виконавчої служби, як урядовому органу
державного управління та відповідно
державній виконавчій службі
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва і Севастополя, державній
виконавчій службі у районах, містах
(містах обласного значення), районах у
містах, які входили до складу
Департаменту, а тому підстав
стверджувати про те, що мала місце лише
зміна підпорядкованості установ
державної виконавчої служби, а не їх
ліквідація, немає.

Крім цього, як вбачається з позовних
вимог позивача і що враховано судами
першої та апеляційної інстанцій,
позивач працював та був звільнений з
посади державного виконавця, а вимагає
поновлення у порядку переведення на
посаду головного виконавця, яка, як
встановлено судом апеляційної
інстанції на два рівні вищі від
займаної позивачем на час звільнення
посади.

Порушення апеляційним судом норм
процесуального права, зазначені
позивачем у касаційній скарзі, не
вплинули на правильність ухвалених
судових рішень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 10 грудня 2008 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2010
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.