Справа № 2а-10975/10/1570
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/37235/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Іллічівську
Одеської області, Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області про зобов'язання
виплатити заробітну плату за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Одеської області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року, скасовано накази ДПІ у м.
Іллічівську Одеської області від 18
травня 2009 року №80, від 23 липня 2009 року
№121 в частині оголошення доган ОСОБА_1
та наказ від 9 вересня 2009 року
№78-о щодо звільнення позивача із
займаної посади. Наказом начальника
ДПІ у м. Іллічівську Одеської області
від 9 листопада 2010 року №78-о ОСОБА_1
поновлено на роботі. Тобто в період з 9
вересня 2009 року по 8 листопада 2010 року
позивач перебував у вимушеному
прогулі. Просив з урахуванням
уточнення позовних вимог зобов'язати
Державну податкову інспекцію у м.
Іллічівську Одеської області
виплатити заробітну плату за час
вимушеного прогулу в розмірі 42870,24 грн
та моральну шкоду в розмірі 12248,64 грн,
всього - 55188,88 грн.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 3 жовтня 2011
року залучено до участі у справі в
якості другого відповідача Головне
управління Державного казначейства
України в Одеській області.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Іллічівську Одеської
області виплатити на користь ОСОБА_1
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 10
вересня 2009 року по 8
листопада 2010 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня
2012 року апеляційну скаргу ДПІ у м.
Іллічівську Одеської області
задоволено частково. Постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 20 жовтня 2011 року змінено,
виклавши резолютивну частину в новій
редакції. Позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Зобов'язано Державну
податкову інспекцію у м. Іллічівську
Одеської області виплатити на користь
ОСОБА_1 середню заробітну плату за
період протягом одного року, починаючи
з 10 вересня 2009 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Одеської області, судами
порушення норм чинного матеріального
та процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
в межах доводів касаційної скарги,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступні обставини.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 червня
2010 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2010
року, у справі №2-а-11131/09/1570
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Одеської області,
начальника Державної податкової
інспекції у м.Іллічівську Одеської
області Круглякова М.Д. про
скасування наказів та поновлення на
посаді задоволено, скасовано накази
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Одеської області «Про
притягнення до відповідальності» від 18
травня 2009 року №80, «Про недоліки в
упередженні росту та погашенні
податкового боргу і роботі з
безхазяйним майном у першому півріччі
2009 року» від 23 липня 2009 року №121 в
частині оголошення догани старшому
державному податковому інспектору
відділу погашення прострочених
податкових зобов'язань ОСОБА_1, «Про
звільнення ОСОБА_1» від 9 вересня 2009
року №78-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді
старшого державного податкового
інспектора відділу погашення
прострочених податкових зобов'язань
Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Одеської області.
Постанову суду в частині поновлення на
посаді допущено до негайного
виконання.

Згідно з наказом начальника Державної
податкової інспекції у м. Іллічівську
Одеської області Круглякова М.Д. «Про
поновлення на посаді ОСОБА_1» від
9 листопада 2010 року №78-о ОСОБА_1 з 9
листопада 2010 року поновлено на посаді
старшого державного податкового
інспектора сектору організації роботи
з безхазяйним майном відділу погашення
прострочених податкових зобов'язань
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Одеської області.

Суд першої інстанції, зобов'язуючи
відповідача виплатити на користь
позивача середню заробітну плату за
час вимушеного прогулу за період з 10
вересня 2009 року по 8
листопада 2010 року, не визначив розмір
такого заробітку, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду
першої інстанції, прийшов до висновку
про те, що стягнення коштів за час
вимушеного прогулу можливо лише
протягом року.

Проте з висновками судів попередніх
інстанцій погодитись не можна

Відповідно до частини другої статті 235
Кодексу законів про працю України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, оплата
середнього заробітку за весь час понад
один рік провадиться за вимушений
прогул і за умови, що заява про
поновлення на роботі розглядалась
більше одного року і в цьому не було
вини працівника. При частковій вині
працівника оплата вимушеного прогулу
за період понад один рік може бути
відповідно зменшена. Висновок суду про
наявність вини працівника (не з'являвся
на виклик суду, вчиняв інші дії по
зволіканню розгляду справи) або її
відсутність, про межі зменшення
розміру виплати має бути мотивованим.

Згідно з частиною першою статті 27
Закону України «Про оплату праці» від
24 березня 1995 року № 108/95-ВР
середній заробіток працівника згідно з
визначається за правилами,
закріпленими у Порядку.

Із пункту 5 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, вбачається, що основою для
визначення загальної суми заробітку,
що підлягає виплаті за час вимушеного
прогулу, є розрахована згідно з абзацом
першим пункту 8 цього Порядку
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді (абзац другий
пункту 8 Порядку).

Верховний Суд України, рішення
якого відповідно до положень статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковим для всіх судів
України, у постанові від 14 січня 2014 року
(справа № 21-395а13) висловив наступну
правову позицію: «…суд, ухвалюючи
рішення про поновлення на роботі, має
вирішити питання про виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, визначивши при цьому розмір
такого заробітку за правилами,
закріпленими у Порядку».

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції позбавлений
можливості провести відповідні
розрахунки, оскільки це пов'язано з
дослідженням доказів у справі, а тому у
цій частині справа підлягає
направленню на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Іллічівську Одеської
області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.