Справа № 465/242/13-ц, 6/464/60/13
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.
м.Львів
Справа № 876/1601/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Львові на
ухвалу Франківського районного суду
м.Львова від 26 грудня 2013 року про
відмову в задоволенні заяви про
поворот виконання рішення суду в
справі № 465/242/13-ц, 6/464/60/13 за позовом
ОСОБА_3 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Львові,
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Львівській
області про виплату одноразової
допомоги,

В С Т А Н О
В И В :

У грудні 2008 року ОСОБА_3 звернулась до
Франківського районного суду м.Льво-ва
з позовом, у якому просила визнати
неправомірними дії Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - ФССНВВ) в
особі управління виконавчої дирекції
ФССНВВ у Львівській області щодо
відмови виплатити їй одноразову
допомогу в зв'язку з професійним
захворюванням, лист від 13 листопада 2008
року № 26-К-163508-1, зобов'язати
відповідача виплатити їй одноразову
допомогу в зв'язку із професійним
захворюванням.

Постановою Франківського районного
суду м.Львова від 30 червня 2009 року,
залишеною без зміни ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

На підставі вказаних рішень
відділенням виконавчої дирекції
ФССНВВ у м.Львові було виплачено для
ОСОБА_3 38359,80 грн одноразової допомоги в
зв'язку з професійним захворюванням.

Проте, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2012 року вказані судові
рішення були скасовані, а провадження у
даній справі закрито з підстав
непідвідомчості спору суду
адміністративної юрисдикції.

У січні 2013 року відділення виконавчої
дирекції ФССНВВ у Львівській області
звернулося до Франківського районного
суду м.Львова із заявою про поворот
виконання судового рішення у цій
справі, в якій просить у порядку
повороту виконання стягнути з ОСОБА_3
на свою користь 38359,80 грн безпідставно
виплачених коштів на підставі
постанови Франківського районного
суду м.Львова від 30 червня 2009 року у
справі № 2а-157/09.

Ухвалою Франківського районного суду
м.Львова від 26 грудня 2013 року в
задоволенні заяви відділення
виконавчої дирекції ФССНВВ у
Львівській області про поворот
виконання постанови Франківського
районного суду м.Львова від 30 червня 2009
року відмовлено.

Не погодившись із прийнятою
постановою, її оскаржило відділення
виконавчої дирекції ФССНВВ у
Львівській області, яке вважає, що
ухвала суду першої інстанції прийнята
за неповного з'ясування обставин, що
мають значення для справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права. Тому, з підстав,
викладених у апеляційній скарзі,
просило скасувати ухвалу суду першої
інстанції і прийняти нове рішення, яким
його заяву про поворот виконання
судового рішення задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
поворот виконання судового рішення суд
першої інстанції виходив з вимог
статті 266 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України).

За приписами частин 1 - 3 статті 265 КАС
України питання про поворот виконання
судового рішення вирішує суд
апеляційної чи касаційної інстанції,
якщо, скасувавши судове рішення, він
закриває провадження у справі, залишає
позовну заяву без розгляду або
відмовляє у задоволенні
адміністративного позову чи
задовольняє позовні вимоги у меншому
розмірі.

У випадках, встановлених частиною
першою цієї статті суд, ухвалюючи нове
судове рішення, повинен зобов'язати
позивача повернути відповідачеві
безпідставно стягнене з нього за
скасованим судовим рішенням або
визначити інший спосіб і порядок
здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання
судового рішення не було вирішене
судом апеляційної чи касаційної
інстанції, заява відповідача про
поворот виконання розглядається
адміністративним судом, у якому
знаходиться справа. Заяву про поворот
виконання може бути подано протягом
одного року з дня виникнення підстав
для повороту виконання.

Відповідно до вимог статті 266 КАС
України поворот виконання постанови
про відшкодування шкоди, завданої
суб'єктом владних повноважень
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи, постанови
про присудження виплати пенсій чи
інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів, а
також постанови про присудження
виплати заробітної плати чи іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби допускається, якщо
скасована постанова була обґрунтована
на повідомлених позивачем завідомо
неправдивих відомостях або поданих ним
підроблених документах.

Аналогічна правова позиція міститься й
у положеннях статті 239 Кодексу законів
про працю України щодо обмеження
повороту виконання рішень по трудових
спорах.

Із зазначених положень чинного
законодавства випливає, що інститут
повороту виконання судових рішень
існує задля захисту прав боржника щодо
неправомірності стягнення боргу на
користь стягувача після остаточного
судового рішення у спорі, який виник
між ними.

Як зазначив, в своєму рішенні
Конституційний Суд України від 2
листопада 2011 року № 13-рп/2011, поворот
виконання рішення - це цивільна
процесуальна гарантія захисту
майнових прав особи, яка полягає у
поверненні сторін виконавчого
провадження в попереднє становище
через скасування правової підстави для
виконання рішення та повернення
стягувачем відповідачу (боржнику)
всього одержаного за скасованим
(зміненим) рішенням. Інститут повороту
виконання рішення спрямований на
поновлення прав особи, порушених
виконанням скасованого (зміненого)
рішення, та є способом захисту цих прав
у разі отримання стягувачем за
виконаним та у подальшому скасованим
(зміненим) судовим рішенням
неналежного, безпідставно стягненого
майна (або виконаних дій), оскільки
правова підстава для набуття майна
(виконання дій) відпала.

При цьому, вказаний правовий інститут
містить певні обмеження, зокрема що
випливають із трудових відносин.

Так, згідно із частиною 1 статті 239
Кодексу законів про працю України, у
разі скасування виконаних судових
рішень про стягнення заробітної плати
чи інших виплат, що випливають з
трудових правовідносин, поворот
виконання допускається лише тоді, коли
скасоване рішення грунтувалося на
повідомлених позивачем неправдивих
відомостях або поданих ним підроблених
документах.

Зазначеним вище рішенням Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2012 року встановлено, що спір
сторін за своєю суттю зводиться до
трудових відносин, є цивільно-правовим,
а отже не підлягає вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.

При цьому, згідно частини 1 статті 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Таким чином, враховуючи те, що судові
рішення, про поворот виконання яких
йдеться у заяві, не ґрунтуються на
повідомлених позивачем завідомо
неправдивих відомостях чи підроблених
документах, такі скасовані судом
касаційної інстанції з підстав
непідвідомчості спору суду
адміністративної юрисдикції, підстав
для повороту виконання судового
рішення колегія суддів не вбачає. Так
само, як і не встановлено судом, що
отримання стягувачем за виконаним та
надалі скасованим судовим рішенням
неналежного, безпідставно стягненого,
або що правова підстава для набуття
стягненого відпала.

Отже, суд першої інстанції правильно
встановив дійсні обставини справи і
застосував норми процесуального права,
доводи апеляційної скарги його
висновків не спростовують, а тому
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали суду колегія суддів не вбачає.

При цьому, не може бути підставою для
повороту виконання судового рішення
неповне з'ясування судом обставин
справи чи невідповідність його
висновків дійсним обставинам справи.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 199 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Львові
залишити без задоволення, а ухвалу
Франківського районного суду м.Львова
від 26 грудня 2013 року про відмову у
задоволенні заяви про поворот
виконання рішення суду у справі №
465/242/13-ц, 6/464/60/13 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 29
вересня 2014 року.