Справа № 826/9579/14
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9579/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в порядку письмового провадження

м. Київ

15 серпня 2014 року № 826/9579/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Ланселот"

до

Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2014 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

В судове засідання, 11.08.2014, прибув представник позивача. Відповідачем участі повноважного представника у судовому засіданні не забезпечено, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Позивач позов підтримує в повному обсязі. Позовні вимоги вмотивовує тим, що під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем безпідставно не було розглянуто та не взято до уваги письмові заперечення позивача проти акта перевірки, за наслідками якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Крім того, як зазначено у позовній заяві, помилкова сплата позивачем авансових внесків з податку на прибуток на інший рахунок в межах граничних строків їх сплати, та подальше перезарахування цих коштів на вірний рахунок за відповідною заявою позивача, не є ухиленням позивача від сплати податків, тому накладення на нього штрафу є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях, в яких зазначається про обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та правомірність накладення на позивача штрафу за порушення ним строків сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток, оскільки під час камеральної перевірки податкової звітності позивача з податку на прибуток було встановлено випадки порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, встановлених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, про що складено відповідний акт перевірки.

В зв'язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, на підставі частин четвертої, шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом продовжено розгляд справи на підставі наявних у ній доказів в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ "Торгівельна компанія "Ланселот" з податку на прибуток, про що складено акт перевірки від 24.02.2014 №1610.

Позивачем подано заперечення від 05.03.2014 №84 на акт перевірки, які отримані відповідачем 05.03.2014, про що свідчить відмітка на запереченнях, копія яких наявна у матеріалах справи.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем подано на них заперечення від 25.03.2014 №85, №86 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві.

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у місті Києві листами від 03.04.2014 №2608/10/26-51-15-01-27, №2674/10/26-51-15-01-27 повідомлено позивача, що заперечень на акт камеральної перевірки, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, від позивача у встановлений для цього термін до відповідача не надходило, а також зазначено про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки відповідні скарги на них повинні розглядатись контролюючими органами вищого рівня.

В подальшому позивачем було подано скаргу на податкові повідомлення-рішення до Головного управління Міндоходів у місті Києві, на яку листом Головного управління Міндоходів у місті Києві від 05.06.2014 №5026/10/26-15-10-07-15 позивача повідомлено про залишення його скарги без задоволення, а оскаржуваних податкових повідомлень-рішень без змін.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як зазначено в листах Державної податкової інспекції Дарницької районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 03.04.2014 №2608/10/26-51-15-01-27, №2674/10/26-51-15-01-27, акт камеральної перевірки від 24.02.2014 №1610 надісланий поштою 25.02.2014 та отриманий позивачем 03.03.2014. Представник позивача проти вказаної обставини не заперечував.

Згідно з пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях (абзац перший). Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення (абзац четвертий).

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки – з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки – протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Судом встановлено, що позивачем надсилався відповідачу лист від 05.03.2014 №84, який отриманий відповідачем 05.03.2014, про що свідчить відмітка про отримання на вказаному листі. Зі змісту вказаного листа убачається, що позивач не погоджується з доводами контролюючого органу, викладеними в акті перевірки від 24.02.2014 №1610, що дає підстави вважати лист від 05.03.2014 №84 запереченнями на акт камеральної перевірки. При цьому, судом узято до уваги, ту обставину, що Податковим кодексом України не встановлено вимог до форми та змісту заперечень платника податків на акт перевірки.

Водночас, відповідачем не надано доказів розгляду вказаних заперечень та інформування позивача про результати розгляду його заперечень, що свідчить про бездіяльність відповідача з не розгляду заперечень позивача на акт перевірки та повідомлення позивача про результати розгляду його заперечень.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Зі змісту вказаного акта перевірки, за наслідками якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, убачається, що позивачем порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодекс України, а саме: 3270,00 грн. з граничним терміном сплати 20.02.2013 фактично сплачено 27.09.2013; 3270,00 грн. з граничним терміном сплати 30.03.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 196,00 грн. з граничним терміном сплати 20.02.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 3270,00 грн. з граничним терміном сплати 30.04.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 3270,00 грн. з граничним терміном сплати 30.05.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 3270,00 грн. з граничним терміном сплати 27.06.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 3270,00 грн. з граничним терміном сплати 30.07.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 3270,00 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 3097,00 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2013 фактично сплачено 02.10.2013; 172,40 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2013 фактично сплачено 21.10.2013; 690,60 грн. з граничним терміном сплати 30.10.2013 фактично сплачено 20.11.2013; 693,50 грн. з граничним терміном сплати 29.11.2013 фактично сплачено 23.12.2013.

Позивач вказані обставини визнав та пояснив, що фактично ним були сплачені зазначені суми авансових внесків з податку на прибуток в межах граничного терміну, встановленого Податковим кодексом України. Разом з тим, ці авансові внески були помилково перераховані на інший рахунок, хоча призначення платежів зазначені вірно. Після виявлення помилки позивач звернувся до податкової служби з проханням провести перезарахування коштів на вірний рахунок, що і було зроблено відповідачем. Тому, на думку позивача, своєчасне, але помилкове зарахування авансових внесків з податку на прибуток на інший рахунок, не є ухиленням від сплати податків та не тягне за собою відповідальності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 9.3 статті 9 Податкового кодексу України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Частиною четвертою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок Державного бюджету України. Забороняється акумулювати ці платежі на рахунках контролюючих органів (органів, що контролюють справляння надходжень бюджету), за винятком установ України, які функціонують за кордоном (порядок зарахування до бюджету їх коштів визначається окремо Кабінетом Міністрів України).

Згідно з частиною п'ятою статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

Таким чином, законодавством проведено різницю між поняттями "сплата податку" та "зарахування податку". Сплата податку платником відбувається шляхом подання до установи банку платіжного доручення, тобто платник податку вступає у відповідні податкові правовідносини. Відносини щодо зарахування платежів на єдиний казначейський рахунок є бюджетними правовідносинами і здійснюються вони без безпосередньої участі платника податків і зборів (обов'язкових платежів).

Статтею 112 Бюджетного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює, зокрема, контроль за бюджетними повноваженнями при зарахуванні надходжень бюджету.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету" від 16.02.2011 №106 та наказу Міністерства фінансів України "Про бюджетну класифікацію та її запровадження" від 14.01.2011 №11 в органах Державної казначейської служби України відкриті рахунки в розрізі адміністративно-територіальних одиниць та кодів класифікації доходів бюджету, на які платники податків повинні перераховувати відповідні кошти.

Згідно з пунктом 4 "Порядку взаємодії між органами Державного казначейства України та державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами", затвердженого наказом Держказначейства України, Державної податкової адміністрації України від 25.04.2002 №74/194 "Про затвердження Порядку взаємодії між органами Державного казначейства України та органами державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями" (чинного на час виникнення між сторонами спірних відносин), інформація про реквізити відкритих (перевідкритих) рахунків для зарахування платежів до державного та місцевих бюджетів, операції на яких здійснюватимуться у термін не раніше 10 робочих днів від дати відкриття (перевідкриття) цих рахунків, надається управліннями та управліннями (відділеннями) Державного казначейства України відповідним органам державної податкової служби України, Державним казначейством України – Державній податковій адміністрації України (в частині рахунків, відкритих на центральному рівні) протягом 3 робочих днів з дня відкриття (перевідкриття) цих рахунків.

Відповідно до статті 110 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наведені вище положення норм законодавства дають підстави для висновку, що у разі, якщо платник податків неправильно заповнив реквізити платіжних документів або спрямував кошти на неправильний код бюджетної класифікації, тобто не на код, за яким повинні бути погашені податкові зобов'язання, то кошти не надійдуть до відповідного рахунку відповідного району, а отже не погаситься сума податкового зобов'язання платника податків.

Згідно з пунктом 2.3 глави 2 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, – у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, – у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як убачається з наданих відповідачем розрахунків штрафних санкцій №1 та №2 до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, розміри штрафних санкцій відповідають встановленим пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України розмірам.

Отже, висновки перевірки, за наслідками якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, про порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодекс України, за лютий-серпень 2013 року є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішення не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та фактичними обставинами справи, відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони – суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи убачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн. (платіжне доручення від 04.07.2014 №1016). Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Водночас, частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки сума судового збору за подання позивачем даного адміністративного позову становить 1870,00 грн., з урахуванням раніше сплаченого судового збору в розмірі 182,70 грн., з позивача слід стягнути решту суми судового збору, яка становить 1687,30 грн.

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Ланселот" відмовити.

Суддя Л.О. Маруліна