Справа № 1523/2497/2012
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1523/2497/2012

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бошков І.Д.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ренійському районі Одеської
області на постанову Ренійського
районного суду Одеської області від 07
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Ренійському районі Одеської
області про визнання дій протиправним
та зобов'язання провести перерахунок
призначеної пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

27.12.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить визнати
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Ренійському
районі Одеської області щодо обмеження
заробітку для призначення пенсії;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ренійському районі
Одеської області врахувати заробітну
плату за період з 1986 по 1991 роки без
обмежень; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Ренійському
районі Одеської області провести
перерахунок призначеної пенсії,
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 20.04.2005 року №306 з
18 березня 2012 року.

Постановою Ренійського районного суду
Одеської області від 07.02.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 07.08.2013 року
відповідачем подано апеляційну скаргу
на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Ренійського районного суду Одеської
області від 07.02.2014 року та
постановлення нової, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 працював на посаді головного
агронома у радгоспі «Перемога», який
входив до складу РО
«Укрсортнасіннєовоч», та відносився до
ІІ групи радгоспів для встановлення
посадових окладів керівних робітників,
спеціалістів та службовців радгоспів.
Позивачу заробітна плата
виплачувалась щомісяця авансом в
розмірі 80 % від становленнях посадових
окладів. При цьому надбавки до
посадових окладів не включались до
розрахунку розцінок. По підсумкам
роботи за рік здійснювалось
нарахування заробітної плати, згідно
затверджених розцінок за фактично
реалізовану продукцію. Ці нарахування
здійснювались згідно наказів РО
«Укрсортнасіннєовоч», в яких чітко
зазначено, що ці нарахування
здійснюються відповідно до Постанови
Державного агропромислового комітету
СРСР, Державного комітету СРСР з праці
та соціальних питань і Президії ВЦСПС
від 30.06.1986 р. З доходів та заохочень, які
були отримані позивачем були сплачені
внески на державне соціальне
страхування /або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування/, у
розмірі 4.4.

18 березня 2012 року позивач досяг
пенсійного віку, передбаченого ст.26 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та має право на
пенсію. У травні 2012 р. йому була
призначена пенсія за віком зі стажу 43
роки 5 місяців 21 день у розмірі 1 525 грн.
При цьому заробітна плата з 1986 р. по 1991
р., йому врахована з застосуванням
коефіцієнту заробітку з обмеженням 5,6.
З розміром призначеної йому пенсії він
не погодився та звернувся до головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області та до управління
Пенсійного фонду України в Ренійському
районі, і у липні 2012 р. йому було
роз'яснено, що доплати, яки він
отримував за результатами роботи за
рік після закінчення роботи, не
відносяться до заробітної плати.

Суд першої інстанції дослідивши
матеріали справи, заслухавши показання
свідків дійшов висновку, що
вищезазначені дії відповідача не
можуть вважатися правомірними,
оскільки вони направлені на звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод
позивача, як громадянина, що є
підставою для задоволення
адміністративного позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції виходячи з наступного:

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на призначення
пенсії за віком мають особи після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.
Пенсія за віком призначається з дня, що
настає за днем досягнення пенсійного
віку, якщо звернення за пенсією
відбулося не пізніше трьох місяців з
дня досягнення особою пенсійного віку,
в іншому випадку пенсія призначається
з дня звернення за пенсією. Згідно зі
ст.27 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», розмір
пенсії за віком визначається за
формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи, визначена
відповідно до статті 40 цього Закону, з
якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу
застрахованої особи, визначений
відповідно до статті 25 цього Закону.

При цьому максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. За кожний повний рік
страхового стажу понад 35 років
чоловікам і 30 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до ст.27 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», але не
більше ніж: на 1 відсоток мінімального
розміру пенсії за віком, зазначеного в
абзаці першому цієї частини (ст.28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»). Відповідно до
ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 01 липня 2000
р. За бажанням пенсіонера та за умови
підтвердження довідки про заробітну
плату первинними документами у період
до 01 січня 2016 р. або в разі, якщо
страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 р.
становить менше 60 місяців, для
обчислення пенсії також враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2000 р. незалежно від
перерв. Заробітна плата (дохід) за
період страхового стажу до 01 липня 2000 р.
враховується для обчислення пенсії на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (дохід), виданих у
порядку, встановленому законодавством,
а за період страхового стажу починаючи
з 01 липня 2000 р. - за даними, що містяться
в системі персоніфікованого обліку.

Заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кзі + Кзг + Кзз
+ ... + Кзп);

К - кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу)
застрахованої особи за кожний місяць
страхового стажу, який враховується
при обчисленні пенсії, визначається за
формулою: Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати
(доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу)
застрахованої особи, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії за місяць, за який
розраховується коефіцієнт заробітної
плати (доходу);

Зс - заробітна плата (дохід) у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні.

Відповідно до абз.2п.2ст.41 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для осіб, які у період до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, отримували заробітну
плату (дохід) за результатами роботи,
термін виконання якої перевищував
календарний місяць, до заробітної
плати (доходу) для обчислення пенсії
враховуються суми виплат (доходу), які
відповідно до законодавства, що діяло
раніше, включалися і до заробітної
плати, з якої обчислювалася пенсія
відповідно до ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні, у розрахунку на кожний місяць
виконання роботи. Перелік таких осіб, а
також порядок визначення для них
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ «Про реалізацію абз. 2 п.
2 ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
20.04.2005 р. № 306, було встановлено Порядок
визначення заробітної плати (доходу)
для обчислення пенсії особам, що у
період до запровадження обмеження
максимального розміру заробітної
плати (доходу), з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
отримували заробітну плату (дохід) за
результатами роботи, строк виконання
якої перевищував календарний місяць.
Згідно п.1 Порядку, його дія поширюється
на тих осіб, що до 01.07.1998 р. отримували
заробітну плату за результатами
роботи, строк виконання якої
перевищував календарний місяць, що
працювали в сільському господарстві та
сплачували внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. До суми заробітної плати
для обчислення пенсії згідно з цим
Порядком зараховуються суми виплат
(доходу), з яких сплачувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до ЗУ
«Про пенсійне забезпечення» (п. 2
Порядку). Документом, що підтверджує
виплату особі заробітної плати за
результатом роботи є довідка про
заробітну плату.

Відповідно п.6 Порядку, підставою для
виплати заробітної плати (доходу) за
результатами виконаної роботи, що
зазначаються у довідці, може бути:
законодавчий або інший
нормативно-правовий акт чи положення
про оплату праці, яким на момент
виплати особі заробітної плати
(доходу) було передбачено проведення
остаточного розрахунку за
результатами певного періоду
(кварталу, півріччя, року) або після
закінчення роботи; цивільно-правовий
договір. Отже, визначити заробітну
плату за нормами постанови КМУ від
20.04.2005 р. можливо у тому випадку, якщо
особі заробітна плата спочатку
виплачувалась авансом, а потім було
здійснено виплату різниці (доплати) між
нарахованою по розцінкам сумою
заробітної плати та нарахованим
протягом року (кварталу, півріччя)
авансом.

Постановою Державного
агропромислового комітету СРСР,
Державного комітету СРСР з праці та
соціальних питань і Президії ВЦСПС від
30.06.1986р. № 15/241/П-7 було затверджено
Типове положення про оплату праці
керівних працівників, спеціалістів і
службовців радгоспів та інших
державних сільськогосподарських
підприємств. Згідно з цим положенням до
розрахунку за продукцію керівним
працівникам, спеціалістам і
службовцям, в тому числі спеціалістам
середньої ланки, що входили до складу
підрядних колективів (бригад, ланок)
виплачувався аванс в розмірі 80
відсотків від встановлених посадових
окладів. За результатами роботи за рік
керівним працівникам, спеціалістам і
службовцям нараховувалась заробітна
плата за встановленими розцінками за
фактичну реалізовану (вироблену)
сільськогосподарську продукцію і
продукцію переробки
сільськогосподарської продукції та
визначалась різниця (доплата) між
нарахованою за розцінками сумою
заробітної плати і нарахованими
протягом року авансом.

Відповідно до п.1.6 Типового положення
про оплату праці робочих радгоспів та
інших державних сільськогосподарських
підприємств від 30.06.1986р. № 15/241/П-7,
затвердженого Постановою Державного
агропромислового комітету СРСР,
Державного комітету СРСР з праці та
соціальних питань і Президії ВЦСПС,
заробітна плата керівних робітників,
спеціалістів та службовців радгоспів
виплачувалась щомісяця авансом в
розмірі 80 % від становленнях цим
Типовим положенням посадових окладів.
При цьому надбавки до посадових
окладів не включались до розрахунку
розцінок. По підсумкам роботи за рік
здійснювалось нарахування згідно п. 1.7
Типового Положення заробітної плати,
згідно затверджених розцінок за
фактично реалізовану продукцію. Ці
нарахування здійснювались згідно
наказів РО «Укрсортнасіннєовоч», в
яких чітко зазначено, що ці нарахування
здійснюються відповідно до Постанови
Державного агропромислового комітету
СРСР, Державного комітету СРСР з праці
та соціальних питань і Президії ВЦСПС
від 30.06.1986 р. З доходів та заохочень, які
були отримані позивачем були сплачені
внески на державне соціальне
страхування /або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування/, у
розмірі 4.4. Підтвердженням
достовірності доходів позивача за
зазначений період часу, є накази РО
«Укрсортнасіннєовоч», які приймались у
відповідності до Положення, стосовно
підстав для проведення зазначеного
розрахунку з позивачем та витягами з
аналітичних книг по обліку заробітної
плати радгоспу «Перемога».

Колегія суддів з матеріалів справи
вбачає, що вищезазначені виплати
підтверджуються: архівною довідкою №
Ч-13/02-02 від 12.06.2012р. КУ «Трудовій архів
Ренійського району» про заробітну
плату ОСОБА_2, який працював головним
агрономом в радгоспі «Перемога» за
результатами виконаної роботи за
період роботи з січня 1987 р. по грудень
1991 р. і йому виплачувалось: 02.1987р.
доплата - 1199,00руб., 04.1987р. - премія
2281,00руб., 08.1988р. премія 822,00руб., 12.1988р. -
доплата 1500,00руб., 04.1989р. - премія 2323,00руб.
та доплата - 88,00руб., 12.1989р. - доплата
251,41руб., 04.1990р. - доплата 1905,00руб. та 13-я
511,02руб., 12.1990р. - 13-я 744,00руб., 02.1991р. -
доплата 2232руб., 12.1991р. доплата 4813руб.;
наказом радгоспу «Перемога» № 33 від
06.02.1991р. - премія 2232руб., листом РО
«Укрсортнасінноовоч» від 14.04.1990р. -
доплата 511руб., наказами РО
«Укрсортнасінноовоч» № 165 від 24.04.1990р. -
премія 1905руб., № 88 від 06.04.1989р. - премія
2268руб., колективним договором
профспілкової організації за 1990р.

Разом з тим, під час судового засідання
суду першої інстанції були допитані
свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що займали
посади бухгалтера в радгоспі
«Перемога», які пояснили, що
керівництву радгоспу протягом року
нараховувалась заробітна плата у
розмірі 80 % від ставки, щомісячно. В
кінці року, коли підводили висновки,
бухгалтерія нараховувала 13-у заробітну
плату та додаткову оплату, якщо були
прибутки, а якщо не було прибутків, то
залишались 80 % ставки. Тобто:
нараховувались 20 % після узгодження із
Києвом. В 13-у заробітну плату входять - 20
% + % перевищення плану.

Колегія суддів на підставі
вищевикладеного доходить висновку, що
специфічні особливості
сільськогосподарського виробництва
супроводжуються і значними
відмінностями в формах організації та
оплати праці в даній галузі, в
порівнянні з іншими галузями економіки
країни. Надходження продукції від
рослинництва і тваринництва та коштів
від її реалізації, як правило, є
нерівномірними по періодам, а тому
здійснювати щомісячні остаточні
розрахунки з працівниками, в тому числі
і з керівними працівниками і
спеціалістами, в сільському
господарстві не видається можливим.
Відповідно до нормативно-правових
актів з оплати праці тих часів,
методичних розробок Держагропрому
УСРС і Міністерства праці, положення
про оплату праці працівників радгоспу,
оплата праці керівних працівників і
спеціалістів проводилася за кінцеві
результати роботи підприємства і
складалися з оплати за продукцію в
поєднанні з преміюванням за визначені
нормативно-правовими актами конкретні
показники ефективності виробництва.
Складовою частиною розрахунку за
кінцеві результати була також виплата
винагород, які залежали від виконання
плану виробництва продукції та
зниження сумарних витрат і витрат на
одиницю продукції.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_2

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ренійському
районі Одеської області залишити без
задоволення, а постанову Ренійського
районного суду Одеської області від 07
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
Т.М. Танасогло

Суддя
О.В. Яковлєв