Справа № 802/3085/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2014 р.
Справа № 802/3085/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

за участю секретаря судового
засідання: Боровської Т.А.

представника позивача:ОСОБА_1

представника відповідача:Морозової
О.О., Романовича С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправними та
скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_4 з
адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області про визнання протиправними та
скасування рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
результаті проведеної планової
виїзної перевірки щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів у відношенні
позивача за внесення перекручених
даних до податкових декларацій про
майновий стан і доходи сформовано
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 17.06.2014 року, яким
донараховано податок з доходів
фізичних осіб та складено протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА № 044882 від 12.06.2014 року, а також
сформовано податкову вимогу № Ф -
731/17 від 03.06.2014 року за неправильне
нарахування єдиного соціального
внеску.

Рішеннями головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
результати розгляду первинної скарги
від 10.07.2014 року № 10669/Ш/02-32-10-02-10, №
10667/Ш/02-32-10-02-12 та від 27.06.2014 року №
10040/Ш/02-32-10-10-02-12 оскаржені рішення
Вінницької ОДПІ залишено без змін.

Позивач вважає, що оскаржені рішення
податкових органів прийняті в
результаті неналежного аналізу
перевіряючими усіх наданих документів
під час перевірки, а тому вони не
відповідають дійсним обставинам, у
зв'язку з цим просить визнати рішення
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області та рішення
головного управління Міндоходів у
Вінницькій області протиправними та їх
скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з посиланням на
обставини, викладені у позовній заяві,
просив позов задовольнити.

Представники відповідачів проти
задоволення адміністративного позову
заперечували, з посиланням на доводи,
викладені в письмових запереченнях
(а.с. 65-68), просили відмовити в його
задоволенні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову, в зв'язку з
наступним.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим
комітетом Вінницької міської ради
06.10.1998 року, ідентифікаційний код
НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії В02 № 378879 (а.с. 9).

На підставі наказу про проведення
перевірки від 29.04.2014 року № 1272, наказу
про внесення змін № 1344 від 13.05.2014 року
та направлення від 14.05.2014 року № 1228/17,
направлення від 14.05.2014 року № 1227/17,
згідно плану графіка проведення
планових перевірок суб'єктів
господарювання на ІІ квартал 2014 року,
працівниками Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області
проведено планову документальну
виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ОСОБА_4 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2013 року.

Результати перевірки оформлено актом
№ 1455/1701/НОМЕР_2 від 03.06.2014 року (а.с. 10-35),
згідно якого встановлено порушення
вимог:

- п.п 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, в результаті чого
донараховано податок з доходів
фізичних осіб зайняття
підприємницькою діяльністю за період,
що перевірявся в сумі 11323,95 грн. в т.ч. за
2011 рік в сумі 2337,59 грн., за 2012 рік в сумі
1381,11 грн., за 2013 рік в сумі 7605,25 грн.

- п.п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" ФОП ОСОБА_4
нараховано внеску на суму 26868,31 грн. в
т.ч. нараховано внеску за 2011 рік в сумі
5403,35 грн., за 2012 рік в сумі 3194,95 грн., за 2013
рік в сумі 18270 грн.

- п. 9 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме: не забезпечено щоденний
друк на реєстраторі розрахункових
операцій "Калина" МТ-04.02 фіскальний
номер фіскальних чеків в
кількості восьми штук за робочі дні
01.12.2011 року, 02.12.2011 року, 03.12.2011 року,
04.12.2011 року, 05.12.2011 року, 06.12.2011 року,
07.12.2011 року, 08.12.2011 року, а саме: 340х8=2720
грн.

На підставі акту перевірки Вінницькою
ОДПІ у відношенні позивача прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 17.06.2014 року, яким
донараховано податок з доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю за період,
що перевірявся в сумі 11323,95 грн., в тому
числі за 2011 рік в сумі 2337,59 грн., за 2012
рік в сумі 1381,11 грн., за 2013 рік в сумі 7605,25
грн. та нараховано штрафну санкцію в
сумі 2830,99 грн.

Одночасно складено податкову вимоги
про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-731/17 від 03.06.2014 року, якою
нараховано недоїмку зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 26868,31 грн.,
в тому числі нараховано внеску за 2011
рік в сумі 5403,35 грн., за 2012 рік в сумі 3194,95
грн., за 2013 рік в сумі 18270 грн.

За наслідками донарахування суми
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та на
підставі акта перевірки прийнято
рішення № від 03.06.2014 року про
застосування штрафних санкцій в
розмірі 2043,29 грн.

Крім того, за включення до податкових
декларацій про майновий стан і доходи
за 2011-2013 рік перекручених даних
податковим органом у відношенні ФОП
ОСОБА_4 складено протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА № 051743 від 12.06.2014 року.

Не погодившись з вказаними рішеннями
та актом перевірки позивачем подано
апеляції до головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (а.с.
40-42, 43-45).

Згідно рішення головного управління
Міндоходів у Вінницькій області №
10669/Ш/02-32-10-02-10 від 10.07.2014 року про
результати розгляду первинної скарги
вимогу Вінницької ОДПІ № Ф-731/17
від 03.06.2014 року залишено без змін, а
рішення № від 03.06.2014 року про
застосування штрафних санкцій в
розмірі 2043,29 грн. скасовано (а.с. 46-49).

Рішенням головного управління
Міндоходів у Вінницькій області №
10667/Ш/02-32-10-02-12 від 10.07.2014 року про
результати розгляду первинної скарги
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 17.06.2014 року залишено без
змін (а.с. 50-53).

Відповідно до рішення головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області № 10040/Ш/02-32-10-10-02-12 про розгляд
скарги на постанову про
адміністративне правопорушення
постанову у справі про адміністративне
правопорушення Вінницької ОДПІ від
17.06.2014 року серії АА № 044882 про
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 51 грн. залишено без
змін, а скаргу в частині вказаної
постанови - без задоволення.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України (далі - ПК
України).

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК
України контролюючі органи мають
право: проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення, визначати у
порядку, встановленому цим Кодексом,
суми податкових та грошових
зобов'язань платників податків,
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи, що
передбачено п.п. 20.1.18, 20.1.19 цього ж
Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, за
наслідками проведеної перевірки,
результати якої відображено в акті від
03.06.2014 року, 17.06.2014 року податковим
органом сформовано податкове
повідомлення-рішення форми "Р" № ,
яким позивачу донараховано податок з
доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю за період,
що перевірявся в сумі 11323,95 грн., в тому
числі за 2011 рік в сумі 2337,59 грн., за 2012
рік в сумі 1381,11 грн., за 2013 рік в сумі 7605,25
грн. та нараховано штрафну санкцію в
сумі 2830,99 грн.

Вказане рішення прийняте податковим
органом під час перевірки дотримання
встановленого порядку ведення Книги
обліку доходів і витрат, яку ведуть
фізичні особи-підприємці, що
здійснюють діяльність на загальній
системі оподаткування, під час якої
встановлено неналежне ведення обліку
доходів і витрат та включення до
податкової декларації про майновий
стан і доходи за 2011-2013 роки
перекручених даних, а саме: позивачем
витрати, що пов'язані з вартістю
виконаних робіт, наданих послуг
включені в рядок щодо вартості
придбаних товарно-матеріальних
цінностей, що реалізовані або
використані у виробництві продукції,
внаслідок чого позивачем завищено суму
валових витрат в частині собівартості
придбаного та реалізованого товару за
2011-2013 роки, що підтверджується таблицею
в акті перевірки (а.с. 18).

Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Згідно із п. 177.4 ПК України до переліку
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів, належать
документально підтверджені витрати, що
включаються до витрат операційної
діяльності згідно з розділом III цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. пункту 138.1 ст. 138 ПК
України визначено, що витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати, які беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Відповідно до п.п. 138.8 п. 138 ст. 138 ПК
України собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку.

Згідно із п.п. 138.8.5 п. 138.8 ст. 138 ПК України
до витрат операційної діяльності також
відносяться, зокрема: витрати на
опалення, освітлення, водопостачання,
водовідведення та інші послуги з
утримання виробничих приміщень.

В судовому засіданні представник
позивача визнав, що при заповненні
податкової декларації витрати,
пов'язані з вартістю виконаних робіт,
наданих послуг, внесені не до тієї
колонки, одночасно надав реєстр
загальновиробничих витрат за 2011-2013 рік,
що не прийняті до уваги під час
проведення перевірки, та результати
звірки поданих платником декларацій,
даних перевірки та первинних
бухгалтерських документів з інших
витрат, включаючи витрати на оренду,
опалення, освітлення охорону,
водопостачання, водовідведення тощо. З
наданих документів встановлено, що
витрати, які встановлені під час
перевірки та витрати, пов'язані із
загальновиробничими витратами за 2011-2013
рік мають розбіжності, що підтверджує
факт порушення позивачем податкового
законодавства щодо неналежного
ведення доходів і витрат та включення
до податкової декларації про майновий
стан перекручених даних.

При цьому суд зазначає, що під час
проведення перевірки позивачем не
могли бути внесені зміни до податкової
декларації про майновий стан і доходи,
оскільки згідно п. 50.2 ст. 50 ПК України
платник податків під час проведення
документальних планових та
позапланових перевірок не має права
подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що посадові особи
податкового органу під час проведення
перевірки діяли на підставі, у спосіб
та в межах наданих повноважень, відтак
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 17.06.2014 року є
правомірним.

Щодо позовної вимоги про скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА № 044882 від
12.06.2014 року.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ПК України
платник податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів.

Згідно з п.п. 20.1.41 п. 20.1 ст. 20 ПК України
контролюючі органи мають право
складати стосовно платників податків -
фізичних осіб та посадових осіб
платників податків - юридичних осіб
протоколи про адміністративні
правопорушення та виносити постанови у
справах про адміністративні
правопорушення у порядку,
встановленому законом.

Частиною 1 ст. 164-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що неподання або
несвоєчасне подання громадянами
декларацій про доходи чи включення до
декларацій перекручених даних,
неведення обліку або неналежне ведення
обліку доходів і витрат, для яких
законами України встановлено
обов'язкову форму обліку, - тягне за
собою попередження або накладення
штрафу у розмірі від трьох до восьми
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Як свідчать матеріали справи вказаний
протокол прийнятий працівниками
Вінницької ОДПІ за включення позивачем
до податкових декларацій про майновий
стан і доходи за 2011-2013 роки завищені
суми валових витрат (а.с. 39).

З огляду на попередній висновок суду
щодо правомірності
податкового-повідомлення рішення
форми "Р" № від 17.06.2014 року, яким
ФОП ОСОБА_4 донараховано податок з
доходів фізичних осіб за внесення
перекручених даних до декларації, а
також те, що даний факт визнаний
представником позивача в судовому
засіданні, суд дійшов висновку, про
відмову в частині заявленої позовної
вимоги.

Щодо позовної вимоги про скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф -
від 03.06.2014 року.

Порядок забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку регламентований
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону єдиний
внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі
- єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту
у випадках, передбачених
законодавством, прав застрахованих
осіб та членів їхніх сімей на отримання
страхових виплат (послуг) за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону платниками
єдиного внеску є: фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 цього ж Закону
визначено, що єдиний внесок
нараховується: для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на суму доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб - підприємців, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При
цьому сума єдиного внеску не може
бути меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Відповідно до абз. 4 ч. 5 ст. 8 Закону для
платників, зазначених у пункті 1 (крім
абзацу сьомого) частини першої статті 4
цього Закону, встановлюється єдиний
внесок у розмірі 34,7 відсотка
винагороди за цивільно-правовими
договорами.

Як свідчать матеріали справи,
перевіркою достовірності відображення
у звітності сум доходу, отриманого від
здійснення підприємницької
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
який нараховується єдиний внесок за
2011-2013 роки встановлено порушення, а
саме: підприємцем завищено суму
єдиного внеску, нарахованого з чистого
доходу, в розмірі 77430,28, в тому числі за
2011 рік в сумі 15571,60 грн., за 2012 рік в сумі
9207,35 грн., за 2013 рік в сумі 52651,31 грн. за
рахунок включення до складу валових
витрат вартості товарів, які не
пов'язані з отриманням доходу, що
підтверджується таблицею в акті
перевірки (а.с. 24).

Внаслідок виявленого порушення за
результатами перевірки позивачу
донараховано єдиний соціальний внесок
в сумі 26868,31 грн., в тому числі за 2011 рік в
сумі 5403,35 грн., за 2012 рік в сумі 3194,95 грн.,
за 2013 рік в сумі 18270 грн. та сформовано
податкову вимогу № Ф - від 03.06.2014
року на вказану суму боргу по єдиному
внеску (а.с. 37).

Таким чином, внаслідок неправильного
оформлення податкової декларації щодо
відображення суми доходу від
підприємницької діяльності, ОСОБА_4
невірно нараховано суму єдиного внеску
з чистого оподаткованого доходу,
відтак податковим органом правомірно
донараховано ФОП ОСОБА_4 єдиний
соціальний внесок, у зв'язку з чим
оскаржувана податкова вимога
скасуванню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними та скасування рішень
головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про результати
розгляду первинної скарги від 10.07.2014
року № 10669/Ш/02-32-10-02-10, № 10667/Ш/02-32-10-02-12, а
також рішення головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
розгляд скарги про адміністративне
правопорушення від 27.06.2014 року №
10040/Ш/02-32-10-10-02-12.

Вказані рішення прийняті на підставі
відомостей, викладених в акті
перевірки від 03.06.2014 року №
1455/1701/НОМЕР_2.

Як свідчать результати перевірки,
викладені в акті та встановлено в
судовому засіданні, ФОП ОСОБА_4 дійсно
допущено порушення, під час оформлення
податкової декларації про майновий
стан і доходи за 2011-2013 роки, а тому
оскаржувані рішення головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області щодо залишення без змін рішень
Вінницької ОДПІ є правомірними, у
зв'язку з чим в задоволенні позову слід
відмовити.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Альчук Максим
Петрович