Справа № 361/3458/14-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/3458/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Телепенько
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Ключковича В.Ю., Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України у м. Броварах та Броварському
районі Київської області на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 06 червня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Бородянського районного
відділу ГУ МВС України в Київської
області, Управління Пенсійного фонду
України у м. Броварах та Броварському
районі Київської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Бородянського районного відділу ГУ МВС
України в Київської області,
Управління Пенсійного фонду України у
м. Броварах та Броварському районі
Київської області (далі - Відповідач) у
якому просив визнати дії Бородянського
районного відділу ГУ МВС України в
Київської області протиправними та
зобов'язати вчинити певні дії;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Броварах та
Броварському районі Київської області
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням даних вказаних в довідці
про грошове забезпечення під час
перебування в ІІ зоні небезпечності.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 06 червня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України у м. Броварах та Броварському
районі Київської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки сторони у судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що на момент аварії на Чорнобильській
АЕС ОСОБА_2 проходив службу у складі
Бородянського районного відділу МВС
України в Київської області (далі по
тексту -Бородянський районний відділ
ГУ МВС України в Київської області) на
посаді дільничного інспектора міліції
у званні старшого лейтенанта міліції
та був відряджений за наказом
Головного управління МВС України в
Київській області до зони відчуження,
де брав участь у ліквідації наслідків
зазначеної катастрофи 27 квітня 1986 року.
Від впливу іонізуючого випромінювання
втратив здоров'я, внаслідок чого став
інвалідом ІІ групи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Київською облдержадміністрацією 04
листопада 1999 року (а.с.10).

Позивач звернувся до Бородянського
районного відділу МВС України в
Київської області із запитом про
видачу довідки про розмір заробітної
плати під час перебування в зоні
відчуження в м. Чорнобиль.

Довідкою № 6/479 від 01 лютого 2012 року
Бородянським районним відділом ГУ МВС
України в Київської області було
повідомлено ОСОБА_2, що останньому по
місцю роботи виплачена заробітна плата
у розмірі 30 крб.79 коп. за роботу 27 квітня
1986 року у м. Чорнобиль по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
з урахуванням коефіцієнта 4 (чотири)
відповідно до постанови Ради Міністрів
УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986
року № 207-7.

Довідкою № 6/Б-29 від 03 березня 2014 року
Бородянським районним відділом ГУ МВС
України в Київської області позивача
повідомлено, що одноразову грошову
винагороду у розмірі 660 крб. за час його
перебування в зоні відчуження в м.
Чорнобиль 27 квітня 1986 року не
виплачено.

На підставі вказаних довідок
Бородянського районного відділу ГУ МВС
України в Київської області і
зазначених в них сум заробітної плати
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Броварах та Броварському районі
Київської області було здійснено
перерахунок та осучаснення пенсії, з
чим позивач не погодився та звернувся
до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що Бородянський районний відділ
ГУ МВС України в Київській області
безпідставно не включив у довідку про
заробітну плату позивача на роботах у
другій зоні небезпечності (м.
Чорнобиль) одноразову грошову
винагороду в розмірі 660 крб., та добові в
розмірі 3 крб. 50 коп., оскільки вказане
грошове забезпечення за службові
відрядження входять в структуру
заробітної плати.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що позивач є пенсіонером і перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
Фонду України в м. Броварах та
Броварському районі Київської області
та отримує пенсію як особа, яка є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої
категорії, також є інвалідом II групи із
захворюванням, пов'язаним з наслідками
Чорнобильської катастрофи, що
відповідачем у судовому засіданні не
заперечується та підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Київською облдержадміністрацією 04
листопада 1999 року (а.с10).

Із довідки від 01 лютого 2012 року за № 6/479
виданої Бородянським районним
відділом ГУ МВС України в Київській
області вбачається, що за роботу в м.
Чорнобиль 27 квітня 1986 року по місцю
роботи ОСОБА_2 з урахуванням
коефіцієнта 4 (чотири) виплачена
заробітна плата в сумі 30 крб. 79 коп.
(а.с.15).

У маршрутному листі № 20/2 від 02 квітня
1998 року виданому Головним управлінням
МВС України в Київській області
зазначено, що старший дільничний
інспектор міліції ОСОБА_2 при участі в
заходах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 27 квітня 1986 року
отримав радіаційну дозу опромінення в
5,78 бер. (а.с.14).

Відповідно до довідки № 6/Б-29 від 03
березня 2014 року, виданою Бородянським
районним відділом ГУ МВС України в
Київській області одноразова
винагорода ОСОБА_2 не виплачувалась
(а.с.17).

Листом № 160/Б-01 від 16 травня 2014 року
Управління Пенсійного фонду України в
місті Броварах та Броварському районі
Київської області повідомило ОСОБА_2,
що підстав щодо перерахунку пенсії,
відповідно до його заяви від 06 березня
2014 року про перерахунок пенсії з
урахуванням одноразової грошової
винагороди за отриману підвищену дозу
радіоактивного опромінення в розмірі
660 крб. не має (а.с.36-37).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст. 21. 22 Конституції
України, передбачено, що права і
свободи людини є невідчужуваними та
непорушними, їх зміст і обсяг при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не може бути
звужений.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР
«Про виділення Міненерго СРСР
додаткового фонду заробітної плати» №
964 рс від 17 травня 1986 року - в тих
випадках, коли працівник отримав
гранично допустиму дозу радіації і у
зв'язку чим не допускається для
подальшої роботи у зазначених зонах
небезпечності, йому виплачується
одноразова винагорода в розмірі
п'ятикратної місячної тарифної ставки
(посадового окладу), а особам
офіцерського складу військових частин,
офіцерського і начальницького складу
органів КДБ СРСР і внутрішніх справ
трьох місячних окладів грошового
утримання за посадою і військовому чи
спеціальному званню, прапорщикам,
мічманам і військовослужбовцям
надстрокової служби, особам
молодшого начальницького і рядового
складу органів КДБ СРСР і внутрішніх
справ - 500 крб., військовослужбовцям
строкової служби і військовим
будівникам - 300 крб.

Крім того, зазначеним Розпорядженням
було введено зони небезпечності в
залежності від рівня радіоактивного
забруднення території з відповідною
оплатою, а саме: в 3-й зоні небезпечності
в п'ятикратному розмірі в
порівнянні з встановленими діючим
законодавством нормами, в 2-й зоні в
чотирикратному розмірі і в 1-й зоні в
трьох кратному розмірі.

Ці норми оплати роботи в зонах
небезпечності були поширені на осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ СРСР, які були
задіяні на роботах по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у
відповідності до Розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №
1031-рс.

У ст. 5 Закону України «Про захист
людини від пливу іонізуючого
випромінювання» основна дозова межа
індивідуального опромінення населення
не повинна перевищувати 1 мілізіверта
ефективної дози опромінення за рік, при
цьому середньорічні ефективні дози
опромінення людини, віднесеної до
критичної групи, не повинні
перевищувати встановленого цією
статтею основних дозових меж
опромінення незалежно від умов та
шляхів формування цих доз. Якщо
протягом перших двох тижнів після
аварії ефективна доза опромінення може
досягати 50 мілізівертів здійснюється
евакуація людей.

Згідно із розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 25 листопада 1993
року № 1006-р «Про оплату праці
військовослужбовців учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» з
метою соціального захисту колишніх
співробітників апарату МВС учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
віднесених до першої категорії, а також
тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу
опромінення в 25 бер і більше, органам
внутрішніх справ дозволено
перераховувати їх грошове утримання за
періоди роботи в зоні відчуження із
розрахунку посадових окладів і окладів
за спеціальними званнями, що діяли в
період роботи в зоні ЧАЕС у кратних
розмірах відповідно до зон
небезпечності де вони несли службу.
Крім того, доручено МВС та
Мінсоцзахисту призначити і
перерахувати пенсії відповідно до норм
чинного законодавства із
перерахованого згідно з названим
розпорядженням грошового утримання.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР
«Про оплату праці
військовослужбовців-учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС» від 23 травня
1986 року № 1031 рс передбачено поширити, в
тому числі і на військовослужбовців
керівного і рядового складу органів
внутрішніх справ, зайнятих на роботах
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
порядок і розміри підвищення оплати
праці, передбачені розпорядженням Ради
Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №
964-рс. При цьому грошове утримання у
збільшених розмірах виплачувати
виходячи із посадових окладів, а особам
офіцерського і начальницького складу,
прапорщикам і мічманам також із
окладів по військовому і спеціальному
званню.

Постановою ЦК КПРС Президіума
Верховної Ради СРСР Ради Міністрів
СРСР і Всесоюзного ЦК Професійних
Союзів № 524-156 від 07 травня 1986 року «Про
умови оплати праці і матеріального
забезпечення працівників підприємств
і організацій зони Чорнобильської
атомної електростанції» надано право
керівникам підприємств і організацій
проводити оплату праці працівників,
безпосередньо зайнятих на роботах по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, по підвищеним до 100%
розмірів підвищення ставок і посадовим
окладам.

Виплачувати військовослужбовцям
військових частин і органів Комітету
Державної Безпеки СРСР, а також особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, виконуючим
службові обов'язки в зоні
Чорнобильської АЕС, посадові оклади і
оклади по військовому чи спеціальному
званню у двійному розмірі.

Особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам і
військовослужбовцям поза строкової
служби, начальницькому і рядовому
складу органів внутрішніх справ
виплачувати крім того добові і
забезпечувати їх безкоштовним
харчуванням.

Відповідно до п. 2 Постанови Ради
Міністрів УPCP і Української
Республіканської Ради професійних
союзів № 207-7 від 10 червня 1986 року «Про
умови оплати праці і матеріального
забезпечення працівників підприємств,
організацій і установ, занятих на
роботах, пов'язаних з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і відверненням забруднення
навколишнього середовища» дозволено
міністерствам та відомствам
виплачувати працівникам, в тому числі
військовослужбовцям військових частин
і органів Комітету Державної Безпеки
СРСР, військовозобов'язаним, призваних
на збори, а також особам начальницького
і рядового складу органів внутрішніх
справ, направлених на роботи пов'язані
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і відвернення
забруднення навколишнього середовища
передбачені в пункті 1 постанови Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС, добові в
розмірі 3 крб. 50 коп., а також
забезпечити їх безкоштовним
трьохразовим гарячим харчуванням (із
розрахунку 2 крб. 85 коп. на добу) і
безкоштовним житлом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» визначено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором роботодавець
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Розмір заробітної плати
залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства.

У ст. 2 цього ж Закону передбачено, що
основна заробітна плата це - винагорода
за виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадових
обов'язків). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

До інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належать:
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про
захист людини від впливу іонізуючого
випромінювання» основна дозова межа
індивідуального опромінення населення
не повинна перевищувати 1 мілізіверта
ефективної дози опромінення за рік, при
цьому середньорічні ефективні дози
опромінення людини, віднесеної до
критичної групи, не повинні
перевищувати встановлених цією
статтею основних дозових меж
опромінення незалежно від умов та
шляхів формування цих доз.

Дозові межі індивідуального
опромінення населення та критерії
щільності забруднення ґрунтів на
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначаються законами
України та іншими нормативно-правовими
актами.

Відповідно до примітки ч. 1 ст. 5 цього ж
Закону 1 мілізіверт дорівнює 0.1 бера.

В силу вимог ч. 3 ст. 8 цього ж Закону
передбачено, що тимчасова евакуація
людей здійснюється у разі, якщо
протягом перших двох тижнів після
аварії ефективна доза опромінення може
досягти рівня 50 мілізівертів.

Відповідно до ст. 258 КЗпП України
передбачено, що пенсії працівникам і
членам їх сімей призначаються
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та інших
законодавчих актів.

Аналіз наведених правових положень дає
колегії суддів апеляційної інстанції
підстави для висновку, що не внесення у
довідку про заробітну плату за роботу у
другій зоні небезпечності (зоні
відчуження) м. Чорнобиль по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за 27 квітня 1986 року одноразової
грошової допомоги в розмірі 660 крб. та
добових в розмірі 3 крб. 50 коп. порушує
права та законні інтереси позивача, а
дії Бородянського районного відділу
ГУ МВС України в Київській області не
відповідають вимогам ст. 19 Конституції
України.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Броварах
та Броварському районі Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 06 червня 2014
року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
В.Ю. Ключкович

І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.