Справа № 319/717/14-а (2-а/319/19/2014)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 рокусправа № 319/717/14-а
(2-а/319/19/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Коршуна А.О.

суддів: Панченко О.М.
Чередниченко В.Є.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову: Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 12.08.2014р. у
справі №319/717/14-а (№2а/319/19/2014)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі
Запорізької області

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2014. ОСОБА_1 звернулась до
Куйбишевського районного суду
Запорізької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі Запорізької
області (далі - УПФУ в Куйбишевському
районі Запорізької області) про
визнання рішення незаконним та
зобов'язання вчинити певні дії /а.с. 2-5/.

Ухвалою Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 01.08.2014р.
відкрито скорочене провадження в
адміністративній справі №319/717/14-а
(№2а/319/19/2014) за вищезазначеною позовною
заявою /а.с. 28/.

Позовна заява мотивована тим, що
позивач є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
якого 04.04.1997р. у віці 12 років було
визнано інвалідом дитинства, а тому
вважає, що відмова відповідача у
призначенні пенсії на пільгових умовах
є необґрунтованою та незаконною.
Позивач просить суд визнати відмову
відповідача в призначенні пенсії за
віком незаконною, зобов'язати
відповідача призначити пенсію за віком
відповідно до п.3 розділу XV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
19.06.2014р..

Постановою Куйбишевського
районного суду Запорізької області від
12.08.2014р. у справі №319/717/14-а (№2а/319/19/2014) у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено (суддя - Мальований В.О.) /а.с.
33-34/.

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з
вищевказаною постановою суду подав
апеляційну скаргу /а.с. 36-38/, у якій
посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи не було з'ясовано усі обставини,
які мають значення для вирішення
справи та зроблено висновки, які не
відповідають фактичним обставинам
справи, що призвело до ухвалення
рішення з порушенням норм чинного
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду від
12.08.2014р. у даній справі та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якого 04.04.1997р. у віці 12
років було визнано інвалідом
дитинства, що підтверджується
висновком ЛКК № 181 від 13.06.2014р. /а.с. 25/.

18.06.2014р. позивач звернувся до
відповідача з заявою про призначення
пільгової пенсії за віком, як матері
інваліда.

Рішенням УПФУ в Куйбишевському районі
Запорізької області № 1 від 27.06.2014р.
позивачу відмовлено у призначенні
пільгової пенсії за віком як матері
дитини інваліда, оскільки інвалідність
дитини встановлена в 12 років, а не до
6-річного віку, як це передбачено абз. 3
п. 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» /а.с. 32/.

Відповідно до абз. 3 п.3 розділу XV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
тимчасово, до прийняття відповідного
закону жінки, які народили п'ятеро або
більше дітей і виховали їх до
шестирічного віку, і матері інвалідів з
дитинства, які виховали їх до цього
віку, мають право на призначення
дострокової пенсії за віком, але не
раніше ніж за 5 років до досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, за наявності не менше 15
років страхового стажу. При цьому до
числа інвалідів з дитинства належать
також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Відповідно до п. 25 Постанови Правління
Пенсійного фонду України № 22-1 від
25.11.2005р. «Про затвердження Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій»
визнання особи інвалідом з дитинства
до 6-річного віку засвідчується
випискою з акта огляду СЕК чи медичним
висновком установи охорони здоров'я. У
разі якщо дитина визнана
дитиною-інвалідом після досягнення
6-річного віку, надається висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що вона мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення 6-річного віку.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про правомірність рішення
відповідача про відмову позивачу у
призначенні пільгової пенсії за віком
відповідає вищезазначеним нормам
матеріального права, а тому суд прийняв
законне рішення про відмову позивачу у
задоволенні позову.

Така правова позиція узгоджується з
висновками Верховного Суду України, що
викладені у постанові від 17.04.2013р.
(реєстраційний номер 39332819 у Єдиному
державному реєстрі судових рішень).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України, суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України, невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, які були
досліджені судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної
справи і незгоди з висновками суду з
оцінки обставин у справі, а також
помилкового тлумачення заявником
апеляційної скарги норм матеріального
права і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 12.08.2014р. у
справі №319/717/14-а (№2а/319/19/2014) - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її постановлення та відповідно

до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко