Справа № 243/3431/14
Суддя: Руденко Л. М.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 243/3431/14
№ 2-а/243/94/2014
03 жовтня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого - судді Руденко Л.М.
при секретарі - Рудь Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов»янська
цивільну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Східної митниці
Міндоходів України - про визнання
незаконною та скасування постанови про
притягнення до відповідальності, -
04.08.2014г. до Слов'янського
міськрайонного суду з
адміністративним позовом про визнання
незаконною та скасування постанови про
притягнення до відповідальності
звернувся ОСОБА_2, мотивуючи свої
вимоги тим, що 30.04.2014р. постановою
заступника начальника Східної митниці
Міндоходів України його притягнуто до
відповідальності за ст. 485 Митного
кодексу України за те, що він начебто
14.08.2012 року подав до Східної митниці
Міндоходів України митну декларацію
щодо митної власності товару -
автомобіля «ДАФ АЕ 45 ЛФ»,
грн. та інвойс від 23.07.2013р., відповідно
до якого вартість вказаного автомобіля
відповідно до наданої республікою
Польща інформації вартість цього
Цими діями він начебто подав митниці
документ, який містить завідомо
неправдиві відомості щодо митної
Він не згоден з вказаним
протоколом оскільки, по-перше, в його
діях взагалі відсутній склад
правопорушення, передбаченого ст. 485
Митного кодексу України, по-друге,
давно минули строки давності
притягнення його до відповідальності
Відповідно до ст. 467 Митного кодексу
України, якщо справи про порушення
митних правил відповідно до ст.522 цього
Кодексу розглядаються органами
доходів і зборів, адміністративне
стягнення за порушення митних правил
може бути накладено не пізніше, ніж
через шість місяців з дня вчинення
правопорушення, а у разі розгляду
органами доходів і зборів справ про
триваючі порушення митних правил, не
пізніше, ніж через шість місяців з дня
виявлення цих порушень.
Так, в протоколі вказано, що це є
триваючим правопорушенням, однак цей
висновок повністю суперечить як
загальній теорії права, так і правовій
позиції Верховного Суду України, а
саме постановою Верховного суду від
12.04.2012р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
наступника начальника Харківської
митниці Державної митної служби
України про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності за аналогічне
правопорушення (справа переглядалася
судом саме за заявою Харківської
митниці) встановлено, що порушення
митних правил, яке полягає в заявлені у
митній декларації неправдивих
відомостей, що спричинило їх недобори
до бюджету, не можна вважати триваючим,
а тому за правилами Митного кодексу
України адміністративне стягнення
може бути накладено не пізніш як через
два місяці з дня його вчинення.
Верховний суд України вважає, що
порушення митних правил, яке полягає в
заявлені у ВМД неправдивих відомостей,
що спричинило недобори коштів до
бюджету, характеризується вчиненням
одноразової дії у певний час, а саме під
час митного оформлення товару, коли
такий проступок може бути виявлений
контролюючим органом, який засвідчує
відомості, одержані під час митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та оформляє результати
такого контролю. Митний кодекс, як і
інші нормативно правові акти, що
встановлюють порядок подання та
заповнення декларації, не містить
положень, які б дозволяли особі, яка її
подала, вносити до декларації зміни,
доповнення чи виправлення після
прийняття її митним органом та митного
Тому зазначене порушення митних
правил не можна вважати триваючим, воно
припиняється з поданням декларації
митному органу, а отже, адміністративне
стягнення може бути накладено не
пізніш як через два місяці з дня його
Таким чином, посадові особи
митниці не мали права складати
стосовно нього протокол і справа
підлягає закриттю у зв»язку з
пропущенням строків притягнення до
відповідальності за це правопорушення,
оскільки вже пройшло майже два роки з
моменту його вчинення.
Також, навіть якщо гіпотетично
допустити, що дане порушення є
триваючим, необхідно застосувати
законодавство, яке діяло на час його
вчинення, тобто станом на 14.08.2012р.
Відповідно до вимог ст. 467 Митного
кодексу України, чинної на 14.08.2012року,
якщо справи про порушення митних
правил розглядаються митними органами,
адміністративне стягнення за
порушення митних правил може бути
накладено не пізніше, ніж через 2 місяці
з дня вчинення правопорушення, а у разі
розгляду митними органами справ про
триваючи порушення митних правил, у
тому числі передбачені статтями
469,477-481,485 цього кодексу, - не пізніше ніж
через 2 місяці з дня виявлення цих
Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом»якшують або скасовують
відповідальність особи.
Строки пред»явлення до
відповідальності у 6 місяців, які діють
зараз, прийняті законом №5288-6 від
18.09.2012р.і набрали чинності 01.12.2012р.
Тобто, ця норма в частині строків
пред»явлення до відповідальності не
має зворотної дії у часі, оскільки
посилює відповідальність.
Оскільки відповідно до матеріалів
справи вказане правопорушення
виявлено 06.12.2013р., так як саме у цей день
до Східної митниці доведено інформацію
республіки Польща, то строк давності
притягнення до відповідальності сплив
06.03.2014р., тобто ще до складання
протоколу про порушення митних правил.
Крім того, відповідно до ст. 54
Митного кодексу України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється
органами доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її корегування відповідно до
положень статті 55 Митного кодексу
Оскільки, під час надання ним
митної декларації Митниця визнала її,
не прийняла письмове рішення про її
корегування, зараз Митниця не може
стверджувати протилежне,так як сама
раніше погодилася із поданою ним
митною декларацією про вартість
він сплатив всі необхідні платежі.
Також, в нього повністю відсутній
склад правопорушення, яке йому
інкримінують. Це порушення передбачає
прямий умисел на його вчинення, тоді як
у нього він повністю відсутній. Цей
автомобіль придбано не ним, а гр-ном
ОСОБА_4 за нотаріально посвідченою
довіреністю від 21.07.2012року, так само ним
надано вказаний у протоколі інвойс на
кордоні з Україною і він не
усвідомлював та не міг усвідомлювати
який інвойс та на яку суму він подав до
органів митної служби, так само у
працівників митної служби під час
приймання його інвойсу до нього не
виникло жодних запитань і сумнівів у
його достовірності. Це підтверджується
митними деклараціями наданими ним на
його ім»я. Якщо навіть у працівників
митниці не виникло сумнівів щодо
правдивості вказаного інвойсу під час
проходження ним митного контролю, то як
він міг виявити, що саме цей інвойс
підроблений, з урахуванням того, що
його йому передав ОСОБА_4
За поясненнями інспектора
Жихарєва М.А., яке є в матеріалах справи,
вказана ним фактурна вартість
ст. 485 Митного кодексу України
передбачає відповідальність саме за
заявлення в митній декларації
неправдивих відомостей виключно щодо
митної вартості, а не фактурної
вартості. Тоді як йому інкримінують, що
він подав інвойс з неправдивою
фактурною вартістю автомобіля, а ці дії
не містять склад будь-якого
правопорушення, в тому числі і тому, що
всі митні платежі він платив виходячи з
Після того, як ОСОБА_4 доставив
йому автомобіль, він з метою подання
точної митної декларації в частині
митної вартості провів його експертну
оцінку у експерта Шевченко Г.Т., яка є в
матеріалах справи і відповідно до якої,
вартість авто становить 5071,50 евро, що на
грн. Тобто ні в нього, ні в будь-якої
іншої особи не виникало і не могло
виникати сумнівів щодо достовірності
цієї експертної оцінки, і на теперішній
час її не визнано завідомо неправдивою
або не об»єктивною. Оскільки він не є
спеціалістом в галузі
авто-товарознавства, то саме на
підставі цього висновку ним подано
митну декларацію та сплачено необхідні
Під час підписання протоколу він
вказав в ньому, що визнає свою вину,
оскільки у зв»язку з не знанням митного
законодавства не усвідомлював
значення цієї фрази, а працівники
митниці сказали йому, що за це йому не
буде серйозного покарання не надавши
можливості скористатися допомогою
адвоката. Коли він отримав
консультацію у адвоката, то зрозумів,
що жодним чином не порушив митного
Крім того, за подібне
правопорушення стосовно нього
складено протокол за ст. 483 Митного
кодексу України, який розглянуто
Київським районним судом м. Донецька та
постановою суду від 30.04.2014р.
провадження по справі закрито у
зв»язку з відсутністю його вини.
Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили , не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини. Таким
чином, вказане рішення суду є також
однією з підстав для закриття справи
Просить суд визнати незаконною та
скасувати постанову заступника
начальника Східної митниці Міндоходів
України від 30.04.2014р. про притягнення до
відповідальності за порушення митних
правил ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу
України та накладання штрафу у сумі
У судове засідання ОСОБА_1 не
з»явився, надав суду заяву, у якій
просив справу розглянути без його
участі, але за участю його адвоката
ОСОБА_6 та його позов задовольнити у
Представник позивача - ОСОБА_6, до
суду не з»явився, надав заяву, у якій
просив справу розглянути без його
участі та позов ОСОБА_1 задовольнити.
У судове засідання представник
Східної митниці Міндоходів України не
з»явився, незважаючи на те, що про час
та місце справи був повідомлений
належним чином, також не надав до суду
Суд, дослідивши додані документи,
всебічно і повно з»ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
грунтуються позовні вимоги, об»єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1.
підлягають задоволенню з наступних
Відповідно до Постанови Пленуму
Вищого Адміністративного суду № 2 від
06.03.2008року " Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу Адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ", до частини
першої ст. 2 КАС України, основним
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.
У зв'язку з цим судам необхідно
враховувати, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень належить перевіряти, чи
1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
2) з використанням повноваження з
метою, із якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом
З огляду на зазначену норму під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень суди
незалежно від підстав, наведених у
позовній заяві, повинні перевіряти їх
відповідність усім зазначеним
Стаття 9 КУпАП зазначає, що
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнача -
ється протиправна, винна (умисна або
необережна) дія чи бездіяльність, яка
ський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов»язаний з»ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом»якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з»ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.
Притягуючи ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності та
вибираючи вид та міру
адміністративного стягнення,
відповідач - Східна митниця Міндоходів
України, не з»ясувала обставин
пом'якшуючих або отягчаючих провину, та
відповідно, не врахувала їх при виборі
міри адміністративного стягнення, не
враховувались також майнове положення
та особисті характеристики
правопорушника, чим порушила загальні
правила накладання адміністративного
стягнення, передбачені ст.ст. 33, 34, 35
КУпАП України. Таким чином, не виконані
вимоги ст. 280 КУпАП.
Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов»язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
За приписами ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з»язування всіх обставин, у тому числі
щодо виявлення та витребування доказів
з власної ініціативи.
Норми ст. 69 цього ж Кодексу
визначають, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обгрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці данні
встановлюються судом на підставі
пояснень осіб та їхніх представників,
показань свідків, письмових і речових
доказів, висновків експертів. Докази
суду надають особи, які беруть участь у
справі.
У відповідності зі ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно зі ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на їх безпосередньому,
всебічному та об»єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Із матеріалів справи вбачається, що
30.04.2014р. відносно ОСОБА_1 було складено
протокол за вчинення ним дій, які
спрямовані на переміщення автомобіля
«ДАФ АЕ 45 ЛФ» через кордон України із
приховуванням від митного контролю
шляхом надання митному органу, в якості
підстави для переміщення, документів,
які містять неправдиві відомості,
необхідні для визначення митної
вартості автомобіля.

Постановою Київського районного
суду м. Донецька від 30.04.2014р. справу про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 483 Митного кодексу
України, щодо ОСОБА_1 закрито за
відсутністю в його діях складу цього
адміністративного правопорушення, а
саме - надання митному органу, в якості
підстави для переміщення, документів,
які містять неправдиві відомості,
необхідні для визначення митної
вартості автомобіля.

Апеляційний суд Донецької області
своєю постановою від 26 червня 2014р.
постанову Київського районного суду м.
Донецька від 30.04.2014р. залишив без змін.

Таким чином, на день розгляду
даного позову, за подібне
правопорушення - надання з боку ОСОБА_1
документів, які містять неправдиві
відомості, необхідні для визначення
митної вартості автомобіля, є набута
чинності постанова Київського
районного суду м. Донецька від 30.04.2014р.,
якою провадження по справі закрито у
зв»язку з відсутністю вини в діях
ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

У своєму позові ОСОБА_1 просив суд
провадження по справі про накладання
адміністративного стягнення закрити.
Дана вимога підлягає задоволенню,
оскільки відповідно до вимог ст. 38
КУпАП, адміністративне стягнення може
бути накладено не пізніше як

через два місяці з дня вчинення
правопорушення.

Протокол про адміністративне
правопорушення стосовно виявлених
порушень з боку ОСОБА_1 було складено
(вдруге) 30.04.2014р.(тобто після рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 30.04.2014р.) на час постановлення
даного рішення термін, передбачений ст.
38 КУпАП сплинув, а тому провадження по
справі про накладання
адміністративного стягнення на ОСОБА_1
слід закрити.

Таким чином, враховуючи вище
викладене, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у
повному обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.38, 251, 280, 283, 287, 288 КУпАП
України, ст.ст.11, 17, 19, 69, 71,72, 86, 159, 161 КАС
України, суд -

П О С Т
А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Східної
митниці Міндоходів України - про
визнання незаконною та скасування
постанови про притягнення до
відповідальності , задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову заступника начальника
Східної митниці Міндоходів України
про накладання адміністративного
стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у
розмірі 21566,70 гривень.

Провадження по справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ст. 485
Митного кодексу України, закрити.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови

Суддя: