Справа № 2а/0470/6982/12
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 р. Справа № 2а/0470/6982/12

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потолової Г.В.

при секретарі - Корсун М.О.

за участю: представників позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Волошиної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська
ДПС у Дніпропетровській області
№ від 07.06.2012р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності на 26'
637грн.62коп. та застосовано штрафні
санкції у розмірі 6' 659грн.40коп.

Ухвалою суду від 29.09.2014 р. здійснено
заміну відповідача по справі на його
правонаступника - Лівобережну
об'єднану державну податкову інспекцію
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечував, посилаючись на
законодавчі підстави своїх дій,
діяльність в межах закону та наданих
повноважень, просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, вивчивши
матеріали справи та оцінивши їх у
сукупності, при розгляді справи
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
ОСОБА_3 має реєстраційний номер
платника податків НОМЕР_1.

З 18.04.2012р. по 11.05.2012р. Лівобережною МДПІ
м.Дніпропетровська проведено планову
виїзну документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ОСОБА_3 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2009р. по
31.12.2011р.

За результатами перевірки 18.05.2012р.
відповідачем складено Акт про
результати планової документальної
виїзної перевірки за № 1885/17-3-
(далі-Акт).

Перевіркою встановлено заниження
об'єкту оподаткування.

На підставі Акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 07.06.2012р.
№ яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності у сумі 33'
297грн.02коп., з яких за основним платежем
- 26' 637грн.62коп., штрафні санкції - 6'
659грн.40коп.

Не погоджуючись з такими діями та
висновками податкового органу, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що згідно п. 3.2.1. Акту вказано
по даним перевірки валовий дохід за
2011р. занижено на 31' 488грн.00коп. та
складає 1' 068' 005грн.00коп. Отже, фактично
по даним декларації про доходи,
задекларований валовий дохід завищено
на 96' 334грн.00коп.

Позивач зазначає, що в акті перевірки
не вказано: коли та від кого (згідно
якого первинного документа) надійшли
грошові кошти не включені у розрахунок
валового доходу за 2011р. Отже, з
вищевикладеного, позивач вважає, що
перевіряючим допущена помилка при
визначенні суми валового доходу за 2011р.
та безпідставно зроблено висновок про
його заниження на 31' 488грн.00коп.

Також, позивач не погоджується з
висновками відповідача, щодо завищення
валових витрат за 2011р., на загальну суму
134' 432грн.00коп.

З приводу висновку відповідача, про те
що валові витрати у розмірі 28'
812грн.00коп., понесені підприємцем у 2011р.,
на відрядження не можуть бути
віднесені до валових витрат оскільки,
документально не підтверджені та не
доведена мета відрядження, місце
перебування та іншу інформацію яка
пов'язана із відрядженням, позивач
вказує, що службові відрядження
здійснювались на підставі виданих
Наказів, в яких вказується, хто, куди
відряджається, кількість діб та мета
відрядження.

Крім того, позивач зазначає, що факт
відрядження підтверджено
посвідченнями, які мають відмітки
приймаючої сторони та звітом про
витрачання коштів виданих на
відрядження.

Отже позивач вважає, що в Акті
перевірки немає доказів та посилань на
документи та факти, які б свідчили про
завищення валових витрат на
відрядження на 28' 812грн.00коп.

Також, позивач зазначає, що у 2011р.
ОСОБА_3, здійснювала поставки товарів,
згідно зовнішньоекономічних
контрактів. Витрати на доставку
товарів, в межах даних контрактів,
становлять 293'881грн.13коп.

При цьому, позивач вказує, що оскільки у
Акті перевірки немає жодної вказівки,
які поставки не підтверджені
документально, коли здійснювалися
транспортування товарів, яких товарів
та по яким товарно-транспортним
накладним, на думку позивача,
перевіряючим зроблено хибний висновок,
що витрати у розмірі 105' 620грн.00коп. не
відносяться до валових витрат.

Крім того, позивач пояснює, що доставка
товарів автомобільним транспортом
покупцям на території України не
здійснювалася, а тому у позивача немає
жодної товарно-транспортної накладної
в первинних документах, так як немає
таких господарських операцій, що
повинні підтверджуватися такими
первинними документами як
товарно-транспортні накладні.

Позивач вважає вказані в Акті
перевірки порушення такими, що не
відповідають дійсності та реальним
господарським операціям ОСОБА_3

Відповідач проти позову заперечує, в
обґрунтування заперечень посилається
на п.44.1, ст.44 ПК України, п.п.177.2 ст.177, з
урахуванням, п.44.6 ст.44 ПК України,
відповідно до яких вважає ОСОБА_3
безпідставно включено до складу витрат
суму коштів у загальному розмірі 134'
432грн.00коп.

В ході перевірки позивача відповідачем
встановлено, що протягом 2011р.
підприємцем включено до складу валових
витрат витрати на відрядження у
загальній сумі 28' 812грн.00коп.

Крім того, до перевірки надані
документи, які підтверджують витрати
на відрядження у неповному обсязі, а в
наданих авансових звітах
документально не підтверджено та не
доведено мету відрядження (місце
перебування та іншу інформацію, яка
пов'язана із відрядженням).

Також, протягом 2011р., позивачем
включено до складу валових витрат на
транспортні послуги з перевезення
товару на загальну суму 105' 620грн.00коп.

Відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_3 до
перевірки надані акти виконаних робіт,
у яких відсутні будь-які відомості щодо
здійснення транспортних послуг. Також,
відповідно наданих у неповному обсязі
товарно-транспортних накладних,
встановлено, що вони не відповідають
дійсності згідно наступного:

- у товарно-транспортних накладних не
зазначено номер подорожнього листа до
якого вона видана;

- у товарно-транспортних накладних у
графі «переадресування» не зазначено
адресу, за якою відбувалось
переадресування автомобіля;

- у товарно-транспортних накладних у
графі «авто підприємство» відсутня
назва авто підприємства;

- у товарно-транспортних накладних у
графі «відвантаження дозволив» нічого
не зазначено;

- у товарно-транспортних накладних у
графі-таблиці
«вантажно-розвантажувальні операції»
не міститься будь-яка інформація;

- у товарно-транспортних накладних у
графі «прийняв водій-експедитор»
відсутня інформація про прийняття
товару власником;

- у товарно-транспортних накладних у
графі «пункт розвантаження» вказано
іншу адресу суб'єкта господарювання.

З урахуванням викладеного, за
результатами перевірки позивачу на
підставі п.167.1 ст.167 ПК України
донараховано податок з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності у сумі 26' 637грн.62коп. Та
застосовано штрафні (фінансові
санкції) у розмірі 6' 659грн. 40коп.

На підставі вищевикладеного,
відповідач просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, надані
представниками сторін докази, суд
виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів,
регулюються Податковим кодексом
України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та
доповненнями). Зокрема, кодекс визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України,
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право:
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу
України, зазначено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно зі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
збрів, а також дотримання валютною та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи..., та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності..., а
також отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі, за результатами перевірок
інших платників податків.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим.

Згідно Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України», господарська
операція - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення платником
податків господарської операції і,
якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового
кодексу України у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Згідно п.177.1 ст.177 Податкового кодексу
України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167
цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Так, під час проведення перевірки ФОП
ОСОБА_3 податковим органом встановлено,
що протягом 2011 року підприємцем
включено до складу валових витрат
витрати на відрядження на загальну
суму 28' 812грн. 00коп. До перевірки надані
документи, які підтверджують витрати
на відрядження у неповному обсязі.

Відповідно до пп. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165
розділу IV кодексу, до загального
місячного (оподатковуваного) доходу
платника податку не включаються кошти,
отримані на відрядження або під звіт і
розраховані згідно із п. 170.9 ст. 170
кодексу та розділом III Кодексу.

Відповідно до пп. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140
розділу III Кодексу при визначенні
об'єкта оподаткування враховуються
витрати на відрядження фізичних осіб,
які перебувають у трудових відносинах
із таким платником податку або є
членами керівних органів платника
податку, в межах фактичних витрат
особи, яка відряджена, на проїзд (у тому
числі перевезення багажу, бронювання
транспортних квитків) як до місця
відрядження і назад, так і за місцем
відрядження (у тому числі на
орендованому транспорті), оплату
вартості проживання у готелях
(мотелях), а також включених до таких
рахунків витрат на харчування чи
побутові послуги (прання, чищення,
лагодження та прасування одягу, взуття
чи білизни), на найм інших жилих
приміщень, оплату телефонних розмов,
оформлення закордонних паспортів,
дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове
страхування, інші документально
оформлені витрати, пов'язані з
правилами в'їзду та перебування у місці
відрядження, в тому числі будь-які
податки, що підлягають сплаті у зв'язку
із здійсненням таких витрат.

До наданих авансових звітах
документально не підтверджено та не
доведено мету відрядження; місце
перебування та іншу інформацію, яка
пов'язана із відрядженням.

Зазначені у Кодексі витрати на
відрядження можуть бути включені до
складу витрат платника податку лише за
наявності підтвердних документів, що
засвідчують вартість цих витрат у
вигляді транспортних квитків або
транспортних рахунків (багажних
квитанцій), у тому числі електронних
квитків за наявності посадкового
талона та документа про сплату за всіма
видами транспорту, в тому числі
чартерних рейсів, рахунків, отриманих
із готелів (мотелів) або від інших осіб,
що надають послуги з розміщення та
проживання фізичної особи, в тому числі
бронювання місць у місцях проживання,
страхових полісів тощо.

У разі, якщо працівник, який
відряджений, проводить розрахунки
готівкою за отримані послуги з найму
житлового приміщення та переїзду з
фізичною особою - підприємцем, крім
квитків, квитанцій, чеків, розрахунків
тощо, повинен отримувати копію
документа, що підтверджує її державну
реєстрацію відповідно до закону як
суб'єкта підприємницької діяльності
(ст. 177.8 Кодексу), а також копію
свідоцтва про сплату єдиного податку.

Після повернення з відрядження
працівник зобов'язаний надати (згідно з
Інструкцією) Звіт про використання
коштів, виданих на відрядження або під
звіт, при цьому головною умовою
відшкодування витрат на відрядження є
наявність оригіналу документів, що
підтверджують вартість таких витрат
(квитки, квитанції, чеки, розрахунки
тощо).

До матеріалів справи позивачем надано
картку рахунку № 3721 за 2011 р. (а.с.126-128), з
якої вбачаються добові у різних сумах,
починаючи від 370грн. 00коп. до 925грн.00коп.

З наданого звіту про використання
коштів від 29.08.2011 р. (а.с.129) вбачається
видача суми у розмірі 925грн. 00коп. та
звіту про використання коштів від
26.05.2011 р. (а.с.134) - видача суми у розмірі
555грн. 00коп.

На підтвердження інших сум добових,
зазначених у картці рахунку № 3721 за 2011
р., позивачем документів не надано.

Наданий до матеріалів справи
розрахунок за період 22.08.2011-26.08.2011 (а.с.130)
та розрахунок за період 23.05.2011-25.05.2011
(а.с.135) не містять реквізитів «підпис»,
«дата», «найменування документа», а
також не засвідчено справжність або
надання такого документу в копії. У
зв'язку з чим, суд піддає сумніву
справжність таких документів.

Також, на підтвердження відряджень за
періоди з 22.08.2011 р. по 26.08.2011 р. та з 23.05.2011
р. надані розпорядження, відповідно, №
21 від 22.08.2011 р. та № 8 від 23.05.2011 р. і копії
посвідчень про відрядження (а.с.131, 132, 136,
137).

На підтвердження інших періодів
відряджень, зазначених у картці
рахунку № 3721 за 2011 р., позивачем
документів не надано.

При цьому, податковим органом в ході
перевірки позивача встановлено
включення до складу валових витрат на
відрядження протягом 2011 року на
загальну суму 28' 812грн. 00коп., тоді як
позивачем до матеріалів справи надано
документи на обґрунтування сум лише у
розмірі 1480грн. 00коп.

Одночасно, суд звертає увагу, що норми
добових витрат на відрядження в 2011 році
(тобто витрат, не підтверджених
документально, на харчування та
фінансування інших власних потреб
фізичної особи), які можна віднести на
витрати в податковому обліку, для
працівників підприємств всіх форм
власності (крім державних службовців
та працівників бюджетних організацій)
з 01.04.2011 р., закріплений пп.140.1.7
Податкового кодексу України. Він
знаходиться у прямій залежності від
розміру мінімальної заробітної плати,
станом на 1 січня звітного податкового
року.

Так, з 01.04.2011 р. по 31.12.2011 р. розмір
добових на відрядження в межах України
не вище 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та становить 188грн.
20коп. Що значно перевищує відображені
позивачем витрати на відрядження.

У судовому засіданні представник
позивача підтвердив, що позивачем
зазначені суми без урахування витрат
на проїзд та проживання.

Докази понесення позивачем витрат на
проїзд та проживання в матеріалах
справи відсутні.

Для порівняння, суд звертає увагу, що до
01.04.2011 р. діяли граничні норми добових
витрат у межах України:

- не включаються витрати на харчування -
30 грн.;

- включаються витрати на одноразове
харчування - 24 грн.;

- включаються витрати на дворазове
харчування - 18 грн.;

- включаються витрати на триразове
харчування - 12 грн.

Таким чином, вимоги та обґрунтування
позивача щодо відображення витрат на
відрядження не знайшли підтвердження в
ході судового розгляду
адміністративної справи.

Також, протягом 2011 року, ФОП ОСОБА_3
включено до складу валових витрат
витрати на транспортні послуги з
перевезення товару на загальну суму 105'
620грн. 00коп.

До перевірки ФОП ОСОБА_3 надані акти
виконаних робіт, у яких відсутні
будь-які відомості щодо здійснення
транспортних послуг. Також, відповідно
наданих у неповному обсязі
товарно-транспортних накладних,
встановлено, що вони не відповідають
дійсності згідно наступного:

1. у товарно-транспортних
накладних не зазначено номер
подорожнього листа, до якого вона
видана;

2. у товарно-транспортних
накладних у графі «переадресування» не
зазначено адресу, за якою відбувалось
переадресування автомобіля;

3. у товарно-транспортних
накладних у графі «авто підприємство»
відсутня назва авто підприємства;

4. у товарно-транспортних
накладних у графі «відвантаження
дозволив» нічого не зазначено;

5. у товарно-транспортних
накладних у графі-таблиці
«вантажно-розважувальні операції» не
міститься будь-яка інформація;

6. у товарно-транспортних
накладних у графі «прийняв
водій-експедитор» відсутня інформація
про прийняття товару власником.

7. у товарно-транспортних
накладних за у графі «пункт
розвантаження» вказано іншу адресу
суб'єкта господарювання.

На підставі вищевикладеного, ФОП
ОСОБА_3 порушено вимоги пп.177.2 п.177.4 ст.177,
з урахуванням п.44.1, п.44.6 ст.44 Кодексу, в
частині включення до складу валових
витрат, суму витрат які не підтверджені
документально та не пов'язані із
отриманням доходу, що призвело до
завищення валових витрат за 2011 рік на
загальну суму 134432грн. 00коп.

Податок з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності, який
донарахований за результатами
перевірки з урахуванням вимог п.167.1
ст.167 Кодексу, складає 26637грн. 62коп., а
саме: 2011р. - 26637,62 грн.

Отже, наданими позивачем документами
до позовної заяви, не підтверджено суму
витрат які включені до складу валових
витрат.

Також, в ході розгляду справи,
позивачем не доведено та не
підтверджено інформацію щодо
відряджень відображених у авансових
звітах.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням вищевикладеного, у
задоволенні позовних вимог належить
відмовити.

Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним таскасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 06.10.2014 р.

Суддя
Г. В. Потолова