Справа № 808/6043/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/34410/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: головуючого
судді Юрченко В.П., суддів:
Блажівської Н.Є., Цвіркуна Ю.І., секретар
судового засідання - Іванов Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08.08.2013 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2014 року

у справі № 808/6043/13-а

за позовом Підприємства з іноземними
інвестиціями у формі Закритого
акціонерного товариства "Запорізький
залізорудний комбінат"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 8 серпня 2013
року, яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року задоволено позовні вимоги
Підприємства з іноземними
інвестиціями у формі закритого
акціонерного товариства «Запорізький
залізорудний комбінат» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 05.06.2013 №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 5232827,00 грн., з яких за основним
платежем 4359737,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 873090,00 грн. та
від 05.06.2013 №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 5768108,25 грн., з
яких за основним платежем 4438775,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
1329333,25 грн.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суди встановили, що посадовими особами
ДПІ проведена документальна
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин за період з 01.01.2009 по
31.12.2012, за результатами якої складено
акт від 20.05.2013р. за № 236/24-0/00191218 в зв'язку
з порушенням п.п.5.1,п.п.5.2.1 п.п.5.2, п.п.5.3.9
п.п.5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п.п. 138.2 ст. 138п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.п.144.1
ст. 144 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009
р. всього у сумі 124135 грн., за період з
01.01.2010 р. по 31.12.2012 р. занижено податок на
суму 4359737 грн.; та встановлено порушення
п.п.1.7 ст. 1, п.п.7.2.1, п.п.7.2.3, п.п.7.2.6 п.п.7.2 ст.
7, п.п.7.4.1 п.п.7.4.4, п.п.7.4.5 п.п.7.4, п.п.7.7.1 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», та порушення п.п.14.1.181, п.14.1
ст. 14, п.п.44.1, п.п.198.1, п.п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 4540903 грн.

На підставі вказаного акта перевірки
податковим органом прийняті податкові
повідомлення-рішення: від 05.06.2013
№, за яким позивачу збільшене
грошове зобов'язання з податку на
прибуток на суму 4359737 грн. та нараховано
фінансові санкції в сумі 873090 грн.,
всього - 5232827 грн.; від 05.06.2013 №, за
яким позивачу збільшене грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 4438775 грн. та фінансових
санкцій в сумі 1329333,25 грн., всього - 5768108,25
грн.

З акта перевірки вбачається, що
підставою для збільшення грошових
зобов'язань платнику податків стали
висновки акту, що про нереальність
угод, укладених позивачем та ТОВ
«Техносистемс», ПП «Росбалт», ТОВ
«НППСИИ Віком», ТОВ «Крініум», ТОВ
«Маштехімпорт», ТОВ
«Нікавтодизель-сервіс», ТОВ «БК
«Паллада», ТОВ «Хімтрейд», ТОВ
«Форест-Трейд», ТОВ «Компанія
«Ремелектросервіс», ТОВ «ТБ Логрус»,
ТОВ «БКС Інтернешнл ГМБХ», ТОВ
«Укртехтранскомплект», ТОВ «Веста
Дніпро», ТОВ ВКФ ААС «Дніпро», ТОВ
«Слава», ТОВ «Ерікс», ПП «Еласт», ТОВ
«Запоріжспецкомплект», ТОВ Фірма
«Модем ЛТД», ТОВ «Спецатомкомплект»,
ТОВ «Інтерсервіс-постач», ПП «ВКФ
«Укрпромснаб», ПП «Тандем Профі Плюс»,
ПП «Ікс-Агро», ПП «Укрстальінвест», ТОВ
«Виробнича фірма «МетПромТрест», ТОВ
«СІЛА-ТОН», ТОВ «Енергетик-21», ТОВ «ВЕ
Академія Гірничих наук України», ТОВ
«СК-Запоріжбудсервіс», ТОВ ВКФ
«Дорбуд-Г», НВО «Електр» у формі ТОВ,
ТОВ «Торговельний дім МТЗ», ТОВ
«Медком-плюс», ТОВ «Інтенсивник плюс»,
оскільки не підтверджено факт
перевезення товару, відсутні наймані
працівники, в тому числі і у
контрагентів, відсутні можливості до
вчинення господарської діяльності
через відсутність кваліфікованого
персоналу, основних фондів, у тому
числі транспортних засобів; не
підтвердження поставок товарів
(послуг); не встановлення місця
знаходження підприємства та ін.

Податковий орган дійшов до такого
висновку, використавши протоколи
допитів свідків, акти позапланових
невиїзних документальних перевірок
вищезазначених контрагентів, а також
листи про відсутність поставок по
ланцюгу постачання.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги, дослідив надані під час
перевірки та суду первинні документи,
які спростували зазначені висновки
податкового органу.

Суди зазначили про безпідставність
висновків податкового органу, оскільки
під час перевірки та суду були надані
первинні, розрахункові та інші
документи, які повністю відповідають
вимогам, встановлених до первинних
документів, які пред'являються п. 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і за висновками суду свідчать
про реальність операцій між позивачем
і його контрагентами та спростовують
висновки податкового органу про
порушення позивачем податкового
законодавства України.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів, зазначаючи
наступне.

Податковим органом зазначено про
порушення позивачем приписів
податкового законодавства при
формуванні податкового кредиту та
витрат, що призвело до заниження
податку на додану вартість та податку
на прибуток.

Порядок формування податкового
кредиту встановлений Законом України
«Про податок на додану вартість» № 168
(який втратив чинність з 01.01.2011 р.) та
Податковим кодексом України,
формування бази оподаткування
податком на прибуток визначений
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств» № 334 (який
втратив чинність з 01.04.2013 р.) та
Податковим кодексом України.

Згідно п.п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 Закону № 334 -
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності. До
складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п.п.5.3 ст. 5 цього Закону
встановлено, що не включаються до
складу валових витрат витрати та не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно з п.п.1.7 Закону № 168, податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.
Аналогічне визначенні містить п.п.14.1.181
Податкового кодексу України, тобто
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу. Підпунктами 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 п.п.7.2
ст. 7 Закону № 168 визначено, що платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити
зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дату виписування податкової
накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; е) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування
податку;

з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Для операцій, що
оподатковуються і звільнені від
оподаткування, складаються окремі
податкові накладні. Податкова накладна
є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.
Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків. (п.п.7.2.3)
Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Як
виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при
поставці товарів (послуг) за готівку чи
з розрахунками картками платіжних
систем, банківськими або персональними
чеками у межах граничної суми,
встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника. (п.п.7.2.6).

Згідно зі п.п.198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п.п. 198.6 цього
кодексу, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. Згідно з
пунктом 201.4 статті 201 ПК України,
податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач - Підприємство
з іноземними інвестиціями у формі
закритого акціонерного товариства
«Запорізький залізорудний комбінат»,
зареєстровано та знаходиться на
податковому обліку з 1997 р., основний вид
економічної діяльності - добування
залізних руд.

Між позивачем та вищезазначеними
контрагентами укладено договори щодо
поставки запасних частин до
гірничо-шахтного обладнання, мазуту,
крепі арочної, запчастин до бурових
станків, бурових штанг,
електродвигунів, бурового інструменту,
комплектуючі матеріали до залізничних
колій, надання послуг
геолого-економічної оцінки. Фактичне
їх виконання підтверджується
договорами, рахунками, податковими та
видатковими накладними,
товаро-транспортними накладними,
платіжними дорученнями про оплату,
рахунками-фактурами, довідками про
вартість виконаних робіт, актами
приймання-передачі, тощо. В розділі 3
акту перевірки про належний облік руху
отриманих товарів та їх використання у
господарській діяльності
підприємства.

Доводи касаційної скарги про виявлені
під час перевірки недоліки в
товаро-транспортних накладних не
можуть розцінюватись як відсутність
поставки товару. Щодо посилання
відповідача на протоколи допиту
свідків про відсутність наміру
здійснювати господарську діяльність,
то необхідно зазначити, що вказані
допити проводились в 2011-2012 р.р., проте
немає жодних відомостей про наявність
вироку суду, який відповідно до частини
1 ст. 72 КАС України може бути належним
доказом на підтвердження певних
обставин по справі.

Суди попередніх інстанції правильно
прийшли до висновку про відсутність
порушень, зазначених в акті перевірки
та податкових повідомленнях-рішеннях.
Вказані висновки не спростовані
відповідачем.

Враховуючи встановлені обставини та
наведені вище положення Податкового
кодексу України, Законів України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
«Про податок на додану вартість» -
юридично правильним є висновок судів
першої та апеляційної інстанції про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Таким чином, Вищий адміністративний
суд України дійшов висновку про те, що
судами попередніх інстанцій належним
чином з'ясовано обставини справи та
дано їм відповідну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
рішень суду першої та апеляційної
інстанцій не встановлено.

Відповідно до статті 224 КАС України, -
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 8 серпня 2013
року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2014 року у справі № 808/6043/13-а
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)В.П. Юрченко
Судді(підпис)Н.Є.Блажівська
(підпис)Ю.І.Цвіркун