Справа № 461/2871/14-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.
Справа № 876/5251/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного
суду м. Львова від 12 травня 2014 року про
залишення позовної заяви без розгляду
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Галицького районного суду м. Львова з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, в якому
просила поновити строк звернення до
суду, визнати протиправною та
скасувати постанову Львівської
митниці Міндоходів від 20 грудня 2013 року
у справі про порушення митних правил
№2764/20900/13.

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 12 травня 2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
ухвала прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд
першої інстанції не взяв до уваги те, що
позивач в січні 2014 року оскаржувала
постанову Львівської митниці
Міндоходів від 20 грудня 2013 року до
Львівського окружного
адміністративного суду, яку було
повернено судом у зв'язку з
непідсудністю спору окружному суду.
Вищевказану ухвалу позивач оскаржила
до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

В апеляційній скарзі зазначає, що строк
звернення позивачем пропущено з
поважних причин, а саме, у зв'язку з
невірним обранням способу судового
захисту.

З огляду на викладене, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
вимоги апеляційної скарги та просить
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду вимоги
апеляційної скарги заперечив, просить
залишити оскаржене судове рішення без
змін, а подану апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, суд вважає,
що апеляційна скарга належить до
задоволення з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду,
суд першої інстанції керувався тим, що
позивач звернувся з вказаним
адміністративним позовом, пропустивши
встановлений ст. 99 КАС України строк.

Такі висновки судді, на думку
апеляційного суду, не відповідають
фактичним обставинам справи та є
помилковими.

Колегія суддів зауважує, що право
звернення до суду є невід'ємним
особистим правом, яке реалізовується
особою в порядку, встановленому КАС
України. Способом реалізації цього
права є звернення зацікавленої особи з
позовом до суду. У свою чергу, звернення
до суду з позовом є підставою для
виникнення процесуальних відносин,
пов'язаних з вирішенням спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч.3 ст.99 КАС України для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

В силу ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що 20.12.2013 року Львівською
митницею за відсутності позивачки
винесено постанову №2764/20900/13 у справі
про порушення митних правил, якою
ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні
порушення митних правил, передбачених
ч.2 ст.481 митного кодексу України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 300
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян на суму 5100 грн.

Оскаржувана постанова направлена
позивачу 26.12.2013 року та отримана
позивачкою 04.01.2014 року.

14 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Львівського окружного
адміністративного суду.

24 січня 2014 року окружним
адміністративним судом винесено
ухвалу про повернення позовної заяви,
оскільки дійшов висновку, що дана
справа не належить розгляду в даному
адміністративному суді, оскільки
нормами КАС України передбачено інший
порядок судового оскарження постанови
по справі про адміністративне
правопорушення.

Не погодившись із вказаною ухвалою про
повернення позовної заяви позивач
оскаржила її до суду апеляційної
інстанції.

20 березня 2014 року позивач звернулася до
Галицького районного суду м. Львова із
позовною заявою про скасування
постанови Львівської митниці
Міндоходів від 20 грудня 2013 року у
справі про порушення митних правил
№2764/20900/13.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
заслуговують на увагу доводи позивача
про поважність причин пропуску у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 звернулась з
позовом до суду в межах строку,
передбаченого КУпАП, однак при цьому
невірно обрала суд, який у
відповідності з правилами
предметності підсудності, визначеними
ст.18 КАС України має розглядати
вказаний спір.

Такі висновки колегії суддів
кореспондуються з конституційною
нормою доступу до правосуддя, зокрема
ст. 55 Конституції України, якою
встановлено, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

На підставі викладеного, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
пропущення позивачем строку звернення
до суду без поважних причин, а тому
безпідставно залишив позовну заяву без
розгляду.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

В силу п.3 ст. 204 КАС України підставами
для скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи, ухвала суду першої
інстанції підлягає до скасування з
направленням справи до цього ж суду для
продовження розгляду.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.
199, п.3 ч.1 ст. 204, ст. ст. 205, 206, 211, 254 КАС
України, апеляційний суд ,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 12 травня 2014 року про
залишення позовної заяви без розгляду
у справі № 461/2871/14-а - скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Ухвала в повному обсязі складена 29
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов