Справа № 802/554/13-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 вересня 2014 р.
Справа № 802/554/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Колос М.С.,

представників позивача:
Вдовиченко М.І., Луцик С.М.,

представників відповідача:
Гуменюк О.І., Кіт С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: науково-виробничого
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Медівін"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2013 року науково-виробниче
підприємство - товариство з обмеженою
відповідальністю "Медівін" (далі - НВП
ТОВ "Медівін") звернулося до суду з
адміністративним позовом, у якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби,
правонаступником якого є Вінницька
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Вінницької
ОДПІ), № від 09.01.2013 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств в сумі 470 107 грн., з яких за
основним платежем - 294 976 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 145 131
грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що за
результатами планової виїзної
документальної перевірки НВП ТОВ
"Медівін" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
30.09.2012 року відповідачем складений акт
№ 3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року, яким
встановлено порушення підприємством
пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139, п. 144.1 ст. 144 ПК України,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток за період з 01.07.2011 року по
30.09.2012 року всього на суму 294 976 грн. На
підставі вказаного акту перевірки
09.01.2003 року Вінницькою ОДПІ прийняте
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, яке позивач
вважає протиправним. При цьому не
погоджується з висновками
контролюючого органу про
безпідставність віднесення НВП ТОВ
"Медівін" до складу валових витрат
оплати послуг, отриманих від НВП ТОВ
"Сучасні медичні технології", оскільки
правомірність віднесення цих витрат до
витрат операційної діяльності
товариства підтверджується усіма
необхідними первинними документами, а
здійснення відповідних операцій
відповідає меті господарської
діяльності як позивача, так і його
контрагента. Крім того,
необґрунтованим є висновок Вінницької
ОДПІ про непідтвердження
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами витрат
підприємства на суму 603 649 грн., адже під
час перевірки ревізорам надавались усі
первинні документи. До того ж з акту
перевірки взагалі не зрозуміло, яких
витрат НВП ТОВ "Медівін" стосується цей
висновок податкового органу. Сума
амортизаційних відрахувань в розмірі
333 149 грн., що включена до складу витрат
операційної діяльності товариства,
також підтверджується розрахунковими
та первинними документами, які однак не
були взяті до уваги відповідачем.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені позовні
вимоги та надали пояснення згідно з
обґрунтуваннями, наведеними у позовній
заяві і додаткових письмових
поясненнях (том 2, а.с. 1-4). Просять суд
адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні вимоги позивача заперечили з
мотивів, викладених у наданих суду
письмових запереченнях і доповненнях
до них (том 1, а.с. 200-203; том 2, а.с. 37-45; том 4,
а.с. 216-220). Наполягають на тому, що при
проведенні планової виїзної
документальної перевірки НВП ТОВ
"Медівін" та прийнятті оскаржуваного
рішення податковий орган діяв
відповідно до вимог чинного
законодавства, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, а тому
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін та оцінивши інші
зібрані та досліджені в судовому
засіданні докази, суд приходить до
переконання, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити частково.

Встановлено, що позивач НВП ТОВ
"Медівін" (ідентифікаційний код 25494262)
взятий на податковий облік в органах
державної податкової служби 31.03.1998 року
за № 5/2268 ВД та перебуває на обліку у
Вінницькій ОДПІ.

На підставі направлень на перевірку
від 15.11.2012 року за №№ 2938/22, 2939/22, 2935/22,
2936/22, 2937/22, виданих на виконання наказу
від 05.11.2012 року № 2790/22, в період з 16
листопада по 24 грудня 2012 року
державними податковими
ревізорами-інспекторами Вінницької
ОДПІ Кіт С.М., Поворознюком В.Ф.,
Івановим М.І., Калюжною М.С., Камінською
Л.А. проведено виїзну планову
документальну перевірку НВП ТОВ
"Медівін" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
30.09.2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року, яким
зроблено висновки про порушення
підприємством пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2
ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 144.1 ст. 144 ПК
України, внаслідок чого занижено
податок на прибуток за період з 01.07.2011
року по 30.09.2012 року всього на суму 294 976
грн., в тому числі у IV кварталі 2011 року
на суму 4715 грн., у I кварталі 2012 року на
суму 129 339 грн., у II кварталі 2012 року на
суму 97 707 грн. та у III кварталі 2012 року на
суму 63 215 грн. (том 1, а.с. 15-48).

09.01.2013 року на підставі вищевказаного
акту перевірки Вінницькою ОДПІ
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 470 107 грн., з яких 294 976 грн. за
основним платежем і 145 131 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями (том
1, а.с. 12-14).

Надаючи правову оцінку зазначеному
рішенню суб'єкта владних повноважень,
суд керується такими мотивами.

Як вбачається з акту перевірки №
3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року (том 1, а.с. 20-23,
27-28), на думку податкового органу, НВП
ТОВ "Медівін" безпідставно віднесло до
складу витрат (рядок 05 Декларації
"Витрати операційної діяльності, в тому
числі: рядок 05.1 Декларації
"Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)") витрати без підтверджуючих
документів на суму 351 900 грн., в тому
числі у IV кварталі 2011 року в сумі 20 500
грн., у I кварталі 2012 року в сумі 63 700 грн.,
у II кварталі 2012 року в сумі 51 700 грн. та у
III кварталі 2012 року в сумі 216 000 грн.

Такі витрати складаються з витрат
підприємства на оплату послуг,
отриманих у спірний період від НВП ТОВ
"Сучасні медичні технології".

Перевіряючи обґрунтованість висновків
відповідача у цій частині, суд виходить
з наступного.

В силу вимог пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.8 ст. 138 ПК
України витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, які складається з
витрат, прямо пов'язаних з виробництвом
таких товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, а саме: прямих
матеріальних витрат; прямих витрат на
оплату праці; амортизації виробничих
основних засобів та нематеріальних
активів, безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Водночас згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
ПК України.

Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон) при
складанні податкової звітності з метою
правильного відображення
господарської операції повинні
враховуватись відповідні документи
первинного обліку.

Згідно із ст. 1 цього Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Частиною 2
статті 3 Закону передбачено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій відповідно до
п. 1 ст. 9 Закону є первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону первинні
та зведені облікові документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як роз'яснив Вищий адміністративний
суд України у листі № 742/11/13-11 від 02.06.2011
року, витрати для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток мають бути фактично здійснені
і підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Для підтвердження
даних податкового обліку можуть
братися до уваги лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, тобто достовірні первинні
документи. Для з'ясування обставин
реальності вчинення господарської
операції судам належить ретельно
перевіряти доводи податкових органів
про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або підтверджені
іншими доказами.

На спростування висновків Вінницької
ОДПІ позивачем надано ряд документів,
які, на його думку, підтверджують
витрати звітного періоду по
господарських операціях з
контрагентом НВП ТОВ "Сучасні медичні
технології".

Зі змісту цих документів вбачається, що
01.07.2011 року між НВП ТОВ "Медівін"
(Замовник) та НВП ТОВ "Сучасні медичні
технології" (Виконавець) укладено
договір № 107 на створення (передачу)
науково-технічної продукції,
відповідно до умов якого Виконавець
бере на себе обов'язок з виконання
наукових робіт для Замовника за темою
"Розробка та впровадження алгоритму
обстеження вагітних для виявлення
плодів з хромосомною патологією в
першому та другому триместрах
вагітності" (том 1, а.с. 130-132).

Згідно з п. 2.1, 3.1 Договору зміст і
терміни виконання основних етапів
визначаються календарним планом робіт.
Загальна вартість послуг з виконання
науково-дослідної роботи становить 1 450
000 грн. з ПДВ.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що
розрахунки з Виконавцем здійснюються
поетапно на підставі актів
здачі-приймання науково-технічної
продукції. Остаточний розрахунок
проводиться після приймання і
позитивної оцінки Замовником наукової
продукції згідно з умовами договору.

Календарний план виконання робіт за
договором № 107 від 01.07.2011 року
розрахований на чотири етапи з 01.07.2011
року по 28.09.2012 року (том 1, а.с. 152).

Також сторонами договору затверджено
Технічне завдання про науково-дослідну
роботу за темою: "Розробка та
впровадження алгоритму обстеження
вагітних для виявлення плодів з
хромосомною патологією в першому та
другому триместрах вагітності" (том 1,
а.с. 135-138), яке не містить дати його
складання та затвердження.

Як встановлено у ході розгляду справи,
за результатами першого етапу робіт
НВП ТОВ "Сучасні медичні технології"
оформило Проміжний звіт за темою
науково-дослідної роботи, який
стосується аналізу показань для
проведення інвазивної пренатальної
діагностики на підставі змінених
біохімічних маркерів вагітних (том 1,
а.с. 139-150).

Виконання наукових робіт контрагентом
НВП ТОВ "Сучасні медичні технології" за
першим етапом позивач підтверджує
актами здачі-прийняття продукції б/н
від 30.12.2011 року на суму 20 500 грн., № 9 від
30.03.2012 року на суму 63 700 грн., № 17 від
31.05.2012 року на суму 23 600 грн., № 18 від
27.06.2012 року на суму 28 100 грн., № 21 від
31.07.2012 року на суму 216 000 грн. (том 1, а.с.
156-160).

Авансування вказаних робіт здійснено в
повному обсязі, про що свідчать
платіжні доручення № 1746 від 06.12.2011 року,
№ 1750 від 06.12.2011 року, № 1766 від 09.12.2011
року, № 28 від 10.01.2012 року, № 183 від 14.02.2012
року, № 323 від 14.03.2012 року, № 327 від 15.03.2012
року, № 388 від 29.03.2012 року, № 524 від 26.04.2012
року, № 538 від 28.04.2012 року, № 625 від 21.05.2012
року, № 629 від 23.05.2012 року, № 770 від 22.06.2012
року, № 773 від 25.06.2012 року, № 779 від 26.06.2012
року, № 815 від 02.07.2012 року, № 817 від 02.07.2012
року, № 871 від 09.07.2012 року, № 916 від 18.07.2012
року, № 920 від 19.07.2012 року, № 976 від 27.07.2012
року (том 1, а.с. 161-181).

Проаналізувавши надані позивачем
документи суд доходить висновку, що
вони не можуть вважатися достовірними
первинними документами, а зазначені у
них відомості є суперечливими та не
підтверджують витрати операційної
діяльності товариства.

Так, за договором № 107 від 01.07.2011 року
НВП ТОВ "Сучасні медичні технології"
взяло на себе зобов'язання створити
науково-технічну продукцію, яка б
відповідала певним науковим,
технічним, економічним та іншим
вимогам. Наслідком науково-дослідної
роботи мав би бути певний алгоритм
(послідовність дій), виконання якого
призвело б до умовної ефективності та
можливого запровадження у діяльності
НВП ТОВ "Медівін".

Разом із тим, як вбачається з
проміжного звіту, який стосується
аналізу показань для проведення
інвазивної пренатальної діагностики
на підставі змінених біохімічних
маркерів вагітних, зазначена у ньому
інформація повністю використана з
інших наукових робіт, в ньому немає
посилань на наукові дослідження та
аналізи, що проведені саме НВП ТОВ
"Сучасні медичні технології" на
виконання умов договору з позивачем.

При цьому суд вважає слушними і бере до
уваги посилання відповідача на те, що
фактично дослідження були виконані не
НВП ТОВ "Сучасні медичні технології", а
іншим суб'єктом - ТОВ "Академічна
клініка" в період з січня 2007 року по
жовтень 2008 року. Підставою для цього
висновку є та обставина, що основну
частину проміжного звіту (включаючи
дані численних досліджень у
кількісному та процентному
співвідношенні, а також самі висновки)
використано з матеріалу "Аналіз
результатів інвазивної пренатальної
діагностики на підставі змінених
біохімічних маркерів вагітних" під
редакцією ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Даний
матеріал розміщено на сайті ТОВ
"Академічна клініка" (м. Київ):
http://www.academclinic.com.ua.

Крім того, для написання проміжного
звіту використано Методичні
рекомендації "Комбінований скринінг на
хромосомну патологію плода у першому
та другому триместрах вагітності" під
редакцією авторського колективу
ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
затверджених начальником Головного
управління охорони здоров'я та
медичного забезпечення м. Києва
Качуровою Л.В. 12.05.2009 року. Зокрема,
частину інформації зі згаданого
джерела використано у розділі звіту
"Актуальність дослідження", а частину
(принципову схему медико-генетичного
обстеження вагітної та плода з
урахуванням всіх показань до
проведення інвазивної пренатальної
діагностики) в основному розділі
"Результати та обговорення"
(http://www.baksheev.com.ua/books/book_127doc).

Також з проміжного звіту не вбачається,
коли саме виконувались роботи з
аналізу показань для проведення
інвазивної пренатальної діагностики,
де саме, з використанням якого саме
обладнання НВП ТОВ "Сучасні медичні
технології", стосовно якої саме
кількості піддослідних вагітних жінок.
Більше того, звіт не містить ані дати
його складання, ані дати підписання
(погодження) сторонами.

Водночас позивачем на вимогу суду не
надано будь-якої іншої документації,
створеної НВП ТОВ "Сучасні медичні
технології" в процесі проведеного
аналізу за першим етапом дослідження.

Крім того, згідно з п. 3.3 Договору № 107
від 01.07.2011 року після завершення робіт
(етапів) Виконавець представляє
Замовникові акт здавання-приймання
науково-технічної продукції з додатком
до нього - комплекту наукової,
технічної та іншої документації,
передбаченої технічним завданням та
умовами договору.

Як стверджує позивач, результатом
першого етапу робіт за договором є
виключно проміжний звіт, який і був
підставою для оплати наданих послуг.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що по першому етапу виконання робіт
сторонами складено не один, а декілька
(п'ять) актів здачі-прийняття продукції
з різними датами та на різні суми, але
щодо одних і тих самих робіт:
"Проведення аналізу показань для
проведення інвазивної пренатальної
діагностики на підставі змінених
біохімічних маркерів вагітних".

Відтак, враховуючи що контрагентом НВП
ТОВ "Сучасні медичні технології" було
складено лише один проміжний звіт, суд
бере до уваги і вважає обґрунтованими
посилання відповідача на відсутність в
актах здачі-прийняття продукції
обов'язкових в цьому випадку
відомостей, зокрема, щодо виду та
обсягу виконаних робіт, опису
проведених наукових досліджень, їх
вартості, понесених виконавцем витрат
на збір та оброблення результатів
досліджень, що у свою чергу не
відповідає вимогам ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні".

Крім того, згідно з календарним планом
виконання робіт, проведення першого
етапу робіт було заплановано в період з
01.07.2011 року по 30.11.2011 року. Натомість
представлені позивачем акти
здачі-прийняття продукції складені
значно пізніше та переважно датовані
2012 роком.

З представлених позивачем платіжних
доручень також вбачається, що НВП ТОВ
"Медівін" в повному обсязі сплатило
авансовий платіж за створення
науково-технічної продукції за
договором № 107 від 01.07.2011 року.

Однак, співставленням даних,
зазначених в актах здачі-прийняття
продукції, та даних, що містяться у
платіжних дорученнях, судом
встановлено, що оплата робіт проведена
позивачем раніше, ніж було складено
акти здачі-прийняття продукції, що
суперечить умовам договору, зокрема п.
2.3, яким передбачено здійснення
розрахунків на підставі актів
здачі-приймання науково-технічної
продукції.

Крім того, оскільки відсутня
калькуляція першого етапу робіт, а зі
змісту актів здачі-прийняття робіт
неможливо перевірити конкретного
обсягу та виду наданих послуг,
призначення здійснених позивачем
платежів та їх розмір є незрозумілими.

Враховуючи наведене суд приходить до
переконання, що надані НВП ТОВ "Медівін"
до перевірки первинні документами не
підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій із НВП ТОВ
"Сучасні медичні технології" щодо
створення науково-технічної продукції,
а тому правових підстав для
відображення цих операцій в
податковому обліку товариства немає.

Також суд зазначає, що відповідно до пп.
139.1.3 п. 139.1 ст. 139 ПК України не
враховуються при визначенні
оподаткованого прибутку витрати на
попередню (авансову) оплату товарів,
робіт, послуг.

Як встановлено під час розгляду справи,
включена позивачем до складу витрат
сума в розмірі 351 900 грн. стосується
оплати лише першого з чотирьох етапів
робіт за договором № 107 від 01.07.2011 року,
кінцевий предмет якого полягає у
створенні науково-технічного продукту
у вигляді алгоритму обстеження
вагітних для виявлення плодів з
хромосомною патологією в першому та
другому триместрах вагітності.

Відтак, на переконання суду, здійснену
товариством оплату слід розуміти як
авансування замовлених робіт (послуг),
на що додатково вказують самі платіжні
доручення (том 1, а.с. 161-181), в яких у графі
"призначення платежу" зазначено
"авансовий платіж за створення
науково-технічної продукції згідно
договору № 107 від 01.07.2011 року".

Отже, в силу вимог закону такі витрати
не можуть бути віднесені до складу
витрат при визначенні оподаткованого
прибутку, що однак позивачем було
зроблено.

З огляду на викладене суд вважає
правомірними висновки податкового
органу про безпідставність віднесення
НВП ТОВ "Медівін" до складу витрат при
визначенні об'єкту оподаткування
податком на прибуток витрат на оплату
послуг (робіт) контрагента НВП ТОВ
"Сучасні медичні технології" в сумі 351 900
грн. та заниження у зв'язку з цим своїх
грошових зобов'язань на суму 74 309 грн.

Перевіряючи висновки Вінницької ОДПІ
про безпідставне віднесення позивачем
за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року до
складу витрат (рядок 05 Декларації
"Витрати операційної діяльності, в тому
числі: рядок 05.1 Декларації
"Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)") витрат не підтверджених
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами в сумі 603 649 грн., суд
зазначає наступне.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України
витрати - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Як вже зазначалося раніше, пунктом 138.2
статті 138 ПК України передбачено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

В акті перевірки податковий орган
стверджує, що розбіжність у формуванні
позивачем витрат в сумі 603 649 грн.
виникла при співставленні відомостей,
зазначених у деклараціях з податку на
прибуток з додатками за період з 01.07.2011
року по 30.09.2012 року, з даними
бухгалтерського обліку підприємства
та наявних первинних документів, які
були надані платником під час
проведення перевірки.

Разом із тим, позивач вказує на те, що
надав усі первинні документи, які
підтверджують правомірність
формування витрат при визначенні
оподаткованого прибутку, а висновки
ревізорів в цій частині є
незрозумілими та необґрунтованими.

Надаючи оцінку доводам сторін суд
враховує, що факти виявлених порушень
податкового законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, повинні
викладатись в акті перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність таких фактів.

Водночас у ході розгляду справи з
дослідженого в судовому засіданні акту
перевірки № 3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року,
інших наявних у справі доказів, а також
пояснень представників сторін
виявилося неможливим перевірити, які
саме витрати позивача не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, за якими операціями
встановлено розбіжності на суму 603 649
грн. та яким чином і з яких підстав
податковий орган дійшов до такого
висновку.

Відтак, з огляду на те, що для вирішення
питань про наявність чи відсутність
порушень позивачем вимог податкового
законодавства необхідними були
економічні знання, враховуючи значний
обсяг первинних бухгалтерських
документів, яким необхідно надати
безпосередню економічну оцінку, а
також зважаючи на те, що перевірка
правильності окремих висновків акту
контролюючого органу вимагала
виконання складних математичних
розрахунків, алгоритмів, співставлень
тощо, ухвалою суду від 27.05.2013 року
вирішено призначити судово-економічну
експертизу у цій справі, на вирішення
якої поставлено, зокрема, наступні
питання:

1) Чи підтверджується
документально висновок акту перевірки
Вінницької ОДПІ № 3439/2202/25494262 від 24.12.2012
року про наявність розбіжності на суму
603 649 грн. між даними аналітичного
обліку та первинними документами, які
були надані НВП ТОВ "Медівін" до
перевірки, і даними декларацій про
прибуток цього підприємства за I, II, III
квартали 2012 року, в тому числі
розбіжність на суму 418 242 грн. за I
квартал 2012 року, на суму 106 383 грн. за II
квартал 2012 року і на суму 79 024 грн. за III
квартал 2012 року?

2) Чи підтверджується
документально висновок акту перевірки
Вінницької ОДПІ № 3439/2202/25494262 від 24.12.2012
року про безпідставне віднесення НВП
ТОВ "Медівін" до складу валових витрат
(рядок 05.1 Декларації "Собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)")
витрат, які не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, на суму 603 649 грн., в тому
числі на суму 418 242 грн. за I квартал 2012
року, на суму 106 383 грн. за II квартал 2012
року і на суму 79 024 грн. за III квартал 2012
року?

Висновком експерта Вінницького
відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 1012/13-21 від 25.10.2013 року за
результатами проведення
судово-економічної експертизи в
адміністративній справі № 802/554/13-а
встановлено, що в акті перевірки
відсутній перелік первинних
документів, які були надані
підприємством для перевірки. Тому
експерту не видається за можливе
надати відповідь на питання про те, чи
підтверджується документально
висновок акту перевірки Вінницької
ОДПІ № 3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року про
наявність розбіжності на суму 603 649 грн.
між даними аналітичного обліку та
первинними документами, які були
надані НВП ТОВ "Медівін" до перевірки, і
даними декларацій про прибуток цього
підприємства за I, II, III квартали 2012 року,
в тому числі розбіжність на суму 418 242
грн. за I квартал 2012 року, на суму 106 383
грн. за II квартал 2012 року і на суму 79 024
грн. за III квартал 2012 року. Крім того, за
наявними в матеріалах справи та
додатково наданими документами НВП ТОВ
"Медівін" експерту не видається за
можливе спростувати чи підтвердити
висновок акту перевірки Вінницької
ОДПІ Вінницької області № 3439/2202/25494262
від 24.12.2012 року про безпідставне
віднесення НВП ТОВ "Медівін" до складу
валових витрат (рядок 05.1 Декларації
"Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)") витрати, які не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, на суму 603 649 грн., в тому
числі на суму 418 242 грн. за I квартал 2012
року, на суму 106 383 грн. за II квартал 2012
року і на суму 79 024 грн. за III квартал 2012
року (том 5, а.с. 56-65).

В подальшому, у зв'язку з поданням
сторонами додаткових матеріалів, які
не були надані експерту під час
проведення первинної експертизи
(бухгалтерські документи, які
підтверджують витрати НВП ТОВ "Медівін"
за період з 01.01.2012 року по 30.09.2012 року, та
узагальнений перелік документів, які
було використано Вінницькою ОДПІ при
проведенні перевірки підприємства),
ухвалою суду від 02.12.2013 року призначено
додаткову судово-економічну
експертизу, на вирішення якої
поставлено ті ж самі питання, що й в
ухвалі від 27.05.2013 року.

Однак, як вбачається з висновку
експерта Вінницького відділення
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз № 2416/13-21
від 27.08.2014 року за результатами
проведення додаткової
судово-економічної експертизи, нових
даних, які б змінили попередні висновки
експертизи в частині непідтверджених
витрат позивача на суму 603 649 грн.
експертом не здобуто (том 5, а.с. 156-166).

Згідно з ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

В силу положень ч. 1 ст. 81 КАС України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд може
призначити експертизу.

Згідно з ч. 5 ст. 82 КАС України висновок
експерта для суду не є обов'язковим,
однак незгода суду з ним повинна бути
вмотивована в постанові або ухвалі.

Як вже зазначалося, призначення
судово-економічної експертизи
обумовлювалося необхідністю
використання економічних знань для
з'ясування істотних для справи
обставин, оскільки без таких знань було
неможливо перевірити окремі висновки
акту перевірки.

Відтак, незважаючи на відсутність
однозначної відповіді експерта на
поставлені судом питання, суд
приходить до переконання про
необґрунтованість і безпідставність
висновків відповідача щодо завищення
НВП ТОВ "Медівін" валових витрат на суму
603 649 грн., адже всупереч вимогам ч. 2 ст. 71
КАС України податковий орган, як
суб'єкт владних повноважень, не довів
правомірність своїх висновків.

Тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 09.01.2013
року в частині збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 190 147 грн. визнається
судом протиправним і таким, що підлягає
скасуванню.

Крім того, згідно з актом перевірки №
3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року за період з
01.07.2011 року по 30.09.2012 року НВП ТОВ
"Медівін" безпідставно віднесло до
складу витрат (рядок 05 Декларації
"Витрати операційної діяльності, в тому
числі: рядок 05.1 Декларації
"Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)") не підтверджену відповідними
розрахунковими та первинними
документами суму амортизаційних
відрахувань у розмірі 333 149 грн., в тому
числі у I кварталі 2012 року - 67 961 грн. та у
II кварталі 2012 року - 265 188 грн. (том 1, а.с.
25-26).

Перевіряючи такі висновки акту
перевірки суд зазначає, що відповідно
до пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 ПК України
амортизація - це систематичний
розподіл вартості основних засобів,
інших необоротних та нематеріальних
активів, що амортизується, протягом
строку їх корисного використання
(експлуатації).

Згідно з п. 144.1 ст. 144 ПК України
амортизації підлягають:

витрати на придбання основних засобів,
нематеріальних активів та
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності;

витрати на самостійне виготовлення
(створення) основних засобів,
нематеріальних активів, вирощування
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності, в тому числі витрати на
оплату заробітної плати працівникам,
які були зайняті на виготовленні
(створенні) основних засобів та
нематеріальних активів;

витрати на проведення ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних засобів, що
перевищують 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів, що підлягають амортизації, на
початок звітного року.

Статтею 145 ПК України визначено
класифікацію груп основних засобів та
інших необоротних активів, а також
методи нарахування амортизації. При
цьому згідно з пп. 145.1.1 п. 145 ст. 145 ПК
України облік вартості, яка
амортизується, нематеріальних активів
ведеться за кожним з об'єктів, що
входить до складу окремої групи.

Відповідно до пп. 145.1.2 п. 145.1 ст. 145 ПК
України нарахування амортизації
здійснюється протягом строку
корисного використання (експлуатації)
об'єкта, який встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом (при зарахуванні на
баланс), але не менше ніж визначено в
пункті 145.1 і призупиняється на період
його виводу з експлуатації (для
реконструкції, модернізації, добудови,
дообладнання, консервації та інших
причин) на підставі документів, які
свідчать про виведення таких основних
засобів з експлуатації).

Амортизація основних засобів
провадиться до досягнення залишкової
вартості об'єктом його ліквідаційної
вартості (пп. 145.1.4 п. 145.1 ст. 145 ПК
України).

Судом встановлено, що НВП ТОВ "Медівін"
використано прямолінійний метод
нарахування амортизації основних
засобів, який згідно з абз. 1 пп. 145.1.5 п.
145.1 ст. 145 ПК України передбачає, що
річна сума амортизації визначається
діленням вартості, яка амортизується,
на строк корисного використання
об'єкта основних засобів.

Відповідно до п. 146.2 ст. 146 ПК України
амортизація об'єкта основних засобів
нараховується протягом строку
корисного використання (експлуатації)
об'єкта, установленого платником
податку, але не менше мінімально
допустимого строку, встановленого
пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу,
помісячно, починаючи з місяця, що
наступає за місяцем введення об'єкта
основних засобів в експлуатацію і
зупиняється на період його
реконструкції, модернізації, добудови,
дообладнання, консервації та інших
видів поліпшення та консервації.

Амортизаційні відрахування
розрахункового кварталу за кожним
об'єктом основних засобів визначаються
як сума амортизаційних відрахувань за
три місяці розрахункового кварталу,
обчислених із застосуванням обраного
платником податку методу нарахування
амортизації відповідно до кожної групи
основних засобів (п. 146.3 ст. 146 ПК
України).

Оскільки для з'ясування питання про те,
чи підтверджується документально у
податковому обліку та звітності НВП
ТОВ "Медівін" сума нарахованих
амортизаційних відрахувань за І та ІІ
квартали 2012 року, необхідними були
спеціальні знання в галузі економіки,
ухвалою суду від 27.05.2013 року вирішено
призначити судово-економічну
експертизу у цій справі.

Згідно з висновком експерта
Вінницького відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 1012/13-21 від 25.10.2013 року за
результатами проведеної експертизи
встановлено, що в наданих на
дослідження матеріалах
адміністративної справи № 802/554/13-а та
додатково наданих документах не
видається за можливе документально
підтвердити суму нарахованих
амортизаційних відрахувань за І та ІІ
квартали 2012 року у податковому обліку
та звітності НВП ТОВ "Медівін", в таких
документах відсутній як пооб'єктний
облік основних засобів, так і
нарахування амортизації за кожним
об'єктом основних засобів, тому
експерту не видається за можливе
підтвердити чи спростувати висновок
акту перевірки Вінницької ОДПІ №
3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року про
безпідставне включення НВП ТОВ
"Медівін" до складу витрат (рядок 05.1
Декларації "Собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг)") амортизаційних
відрахувань в сумі 333 149 грн. за період з
01.07.2011 року по 30.09.2012 року (том 5, а.с. 56-65).

В подальшому на підтвердження своєї
позиції позивач надав додаткові
документи, необхідність дослідження та
оцінки яких обумовила призначення
судом додаткової судово-економічної
експертизи згідно з ухвалою від 02.12.2013
року.

Відповідно до висновку експерта
Вінницького відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 2416/13-21 від 27.08.2014 року за
результатами проведення додаткової
судово-економічної експертизи в
адміністративній справі № 802/554/13-а (том
5, а.с. 156-166) за результатами дослідження
первинних документів НВП ТОВ "Медівін",
які підтверджують витрати на придбання
(створення) основних засобів та на
проведення ремонту, а також Актів
введення в експлуатацію основних
засобів за період з 18.08.2011 року по 21.09.2012
року, документально та нормативно
підтверджується сума нарахованих
амортизаційних відрахувань за І та ІІ
квартали 2012 року у податковому обліку
та звітності НВП ТОВ "Медівін". Відтак,
висновок акту перевірки Вінницької
ОДПІ № 3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року про
безпідставне включення НВП ТОВ
"Медівін" до складу витрат рядок 05.1
Декларації "Собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг)") амортизаційних
відрахувань в сумі 333 149 грн. за період з
01.07.2011 року по 30.09.2012 року документально
не підтверджується.

З огляду на викладене і враховуючи те,
що відповідач вищезазначених
висновків експерта не спростував, а сам
висновок судово-економічної
експертизи належним чином
обґрунтований та не викликає сумнівів
у його правильності, суд приходить до
переконання про безпідставність
доводів відповідача про завищення НВП
ТОВ "Медівін" своїх валових витрат за
рахунок включення до них
амортизаційних відрахувань в сумі 333 149
грн.

Тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ
№ від 09.01.2013 року в частині
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 69 962 грн. є протиправним і підлягає
скасуванню.

Крім того, згідно з актом перевірки №
3439/2202/25494262 від 24.12.2012 року за період з
01.07.2011 року по 30.09.2012 року НВП ТОВ
"Медівін" безпідставно віднесло до
складу витрат (рядок 05.1 Декларації
"Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)") витрати без підтверджуючих
документів на суму 114 000 грн., в тому
числі за I квартал 2012 року в сумі 66 000
грн., за II квартал 2012 року в сумі 42 000 грн.
та за III квартал 2012 року в сумі 6000 грн.
(том 1, а.с. 28-30).

Так, у ході проведеної перевірки
податковим органом було встановлено,
що позивач відніс до складу витрат
послуги оренди приміщень та
напівпричепа за наступними договорами
оренди:

- № 15/4 від 03.01.2012 року, укладеним з
ОСОБА_15 щодо оренди окремо розміщеного
будинку з прибудовами та мансардою
загальною площею 483,2 кв.м,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
орендна плата складає 18 000 грн. на
місяць;

- № 1/01/3 від 03.01.2012 року, укладеним з
ОСОБА_15 щодо оренди окремо розміщеного
будинку з прибудовами та мансардою
загальною площею 290 кв.м, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, орендна плата
складає 12 000 грн. на місяць;

- від 02.04.2011 року, укладеним з ОСОБА_15
щодо оренди транспортного засобу -
напівпричепу бортового Е, марки МАЗ,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
рік випуску 1994, орендна плата складає
3000 грн. на місяць.

Водночас відповідачем встановлено, що
орендодавець вищевказаного майна
ОСОБА_15 помер, про що свідчить
свідоцтво про смерть від 06.02.2012 року, а
відтак не міг надавати товариству
послуги з оренди майна за період з
05.02.2012 року по 30.09.2012 року.

Крім того, у НВП ТОВ "Медівін" відсутні
документи про переоформлення
договорів оренди у зв'язку із зміною
власника майна, що передавалось в
оренду.

Таким чином, позивачем допущено
порушення вимог п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139
ст. 139 ПК України у зв'язку із включенням
до складу витрат операційної
діяльності витрати без підтверджуючих
документів в сумі 114 000 грн.

Вказане порушення позивач в
адміністративному позові не оспорює, з
ним також погодилися у судовому
засіданні представники позивача.

Враховуючи наведене суд вважає
правомірним висновок відповідача про
безпідставність віднесення НВП ТОВ
"Медівін" до складу витрат при
визначенні об'єкту оподаткування
податком на прибуток витрат на оплату
послуг з оренди приміщень та
напівпричепа в сумі 114 000 грн. та
заниження у зв'язку з цим своїх
грошових зобов'язань на суму 23 940 грн.

Підсумовуючи суд зазначає, що
перевіркою повноти визначення НВП ТОВ
"Медівін" витрат в декларації з податку
на прибуток підприємства за період з
01.07.2011 року по 30.09.2012 року контролюючим
органом встановлено їх завищення на
загальну суму 1 402 698 грн., в тому числі:

- послуги від НВП ТОВ "Сучасні
медичні технології" в сумі 351 900 грн.;

- витрати не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами в сумі 603 649 грн.;

- не підтверджені відповідними
розрахунковими та первинними
документами амортизаційні
відрахування в сумі 333 149 грн.;

- послуг з оренди приміщень та
напівпричепа в сумі 114 000 грн.

Частина висновків Вінницької ОДПІ в
ході судового розгляду справи
підтвердилася. Зокрема, як вже
зазначалося раніше, суд погоджується з
безпідставністю віднесення позивачем
НВП ТОВ "Медівін" до складу витрат при
визначенні об'єкту оподаткування
податком на прибуток приватних
підприємств витрат на оплату послуг
(робіт) контрагента НВП ТОВ "Сучасні
медичні технології" в сумі 351 900 грн. та
витрат на оплату послуг з оренди
приміщень та напівпричепа в сумі 114 000
грн.

Виходячи із наданого суду детального
розрахунку нарахованих позивачу
грошових зобов'язань та штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
податковим повідомленням-рішенням №
від 09.01.2013 року (том 5, а.с. 210-211),
сума підтверджених судом порушень
вимог податкового законодавства
становить 98 249 грн. за основним платежем
та 46 767 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

В іншій частині висновки акту
перевірки не підтвердилися, є
безпідставними та належним чином
необґрунтованими, а тому оскаржуване
рішення в частині збільшення НВП ТОВ
"Медівін" грошових зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств на суму 295 091 грн., в тому
числі 196 727 грн. (294 976 - 98 249) за основним
платежем та 98 364 грн. (145 131 - 46 767) за
штрафними (фінансовими) санкціями, є
протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи приписи вказаної норми
процесуального закону, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності свого рішення, докази,
надані позивачем, та інші докази, що
були зібрані та досліджені у судовому
засіданні, суд приходить до
переконання, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити частково, а саме в частині
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Вінницької ОДПІ № від 09.01.2013 року
в частині збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
295 091 грн., в тому числі 196 727 грн. за
основним платежем та 98 364 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями. У
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

При цьому необхідно зазначити, що
згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним і скасування
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень.

Водночас наслідком встановлення судом
невідповідності частини рішення
відповідача вимогам чинного
законодавства є визнання такого акта
частково протиправним, однак при умові,
що цю частину може бути ідентифіковано
(виокремлено, названо) та що без неї
оспорюваний акт в іншій частині не
втрачає свою цілісність, значення.

Оскільки під час судового розгляду
справи встановлено протиправність
податкового повідомлення-рішення
Вінницької ОДПІ № від 09.01.2013 року
у певній частині і така частина може
бути чітко відмежована (виокремлена)
від іншої частини рішення, яку суд
вважає правомірною, оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
підлягає частковому скасуванню.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ст.ст. 87, 92, 94 КАС України.

Так, при зверненні до суду у лютому 2013
року позивач сплатив передбачений на
той час законом судовий збір у розмірі
2294 грн.

Крім того, в ході судового розгляду
справи позивачем було понесено судові
витрати, пов'язані із проведенням
судових експертиз в розмірі 14 057,60 грн.
та 18 400 грн. (том 5, а.с. 27-28, 192-194).

Водночас суд не відносить до судових
витрат витрати позивача в сумі 3000 грн.,
здійснені ним як часткова оплата за
проведення експертизи відповідно до
платіжного дорученням № 710 від 14.05.2013
року (том 4, а.с. 245-б), оскільки такі кошти
надійшли на рахунок експертної
установи із запізненням та не в повному
обсязі, у зв'язку з чим з вини позивача
ухвала суду від 06.03.2013 року про
призначення судово-економічної
експертизи була залишена без
виконання. Таким чином, у даному
випадку немає достатніх підстав
вважати, що позивачем понесено витрати,
пов'язані з проведенням судової
експертизи.

Отже, загальна сума судових витрат,
понесених позивачем у зв'язку з
розглядом адміністративної справи №
802/554/13-а становить 34 751,60 грн. (2294+14 057,60+18
400).

В пропорційному відношенні судом
задоволено 67,05 % (295 091 грн.) від загальної
суми заявлених позовних вимог
майнового характеру (440 107 грн.).

Таким чином, сума судових витрат, яку
слід стягнути з Державного бюджету
України на користь позивача у зв'язку з
частковим задоволенням позовних вимог
становить 23 300,95 грн. (34 751,60 х 67,05/100).

При цьому положення ч. 3 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" судом не
застосовуються, оскільки на час
звернення позивача до
адміністративного суду відповідної
правової норми не існувало.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163,
167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області № від 09.01.2013 року форми "Р"
в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму 295 091 грн.,
в тому числі 196 727 грн. за основним
платежем та 98 364 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь науково-виробничого
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Медівін" (21018,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер 25494262)
понесені під час розгляду справи
судові витрати в розмірі 23 300 (двадцять
три тисячі триста) грн. 95 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Сало Павло Ігорович