Справа № 826/12609/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/289
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2014 року 16:53 №
826/12609/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання Легейді
Я.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "САТІС"
до Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 244/13-16/13/5 від 01.08.2014, за участі
представників сторін:

представника позивача Сушко Б.В.,

представника відповідача Кучеренко
Л.І.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 30.09.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "САТІС" (далі -
позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг (далі -
відповідач) про скасування постанови №
244/13-16/13/5 від 01.08.2014.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.09.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/12609/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.09.2014 року
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 30.09.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позовних вимог з
підстав викладених у письмових
запереченнях.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, встановив.

На підставі доручення від 25.04.2014 № 63/13-14
проведено позапланову виїзну
перевірку ПрАТ "Страхова компанія
"САТІС" () щодо
додержання вимог законодавства у сфері
фінансових послуг за період з 01.01.2013 по
30.04.2014, за результатом якої складено акт
перевірки від 26.06.2014 № 146/13-8 ФП (Т. 1, арк.
47-58).

Відповідачем за результатами
перевірки встановлений ряд порушень
законодавства у сфері фінансових
послуг, одним з яких є порушення вимог
п. 3.3 розділу 3 Професійних вимог до
керівників та головних бухгалтерів
фінансових установ, затверджених
розпорядженням Держфінпослуг від
13.07.2004 № 1590, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.08.2004 №
955/9554 (далі - Професійні вимоги № 1590),
відповідно до якого головні бухгалтери
фінансових установ, які пройшли
підвищення кваліфікації та склали
екзамен, згідно з підпунктом «б» пункту
3.1 цього розділу, кожних три роки
повинні складати екзамен на
відповідність знань професійним
вимогам за відповідною типовою
програмою підвищення кваліфікації
головних бухгалтерів, затвердженою
Нацкомфінпослуг.

На підставі складеного акту перевірки
від 26.06.2014 № 146/13-8 ФП відповідачем
винесені:

- акт про правопорушення ПрАТ "Страхова
компанія "САТІС" вимог законодавства
про фінансові послуги від 02.07.2014 №
830/13-15/13/8 (т. 1, а.с. 59-64);

- постанова про накладення штрафних
санкцій (штрафу) на ПрАТ "Страхова
компанія "САТІС" за правопорушення,
вчинені на ринку фінансових послуг від
01.08.2014 № 244/13-16/13/5, згідно якої до
позивача застосовано штрафну санкцію у
розмірі 1700,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваної постанови стало
порушення товариством вимог п. 3.3
розділу 3 Професійних вимог № 1590,
зокрема те, що головний бухгалтер ПрАТ
"Страхова компанія "САТІС" ОСОБА_3
виконувала свої обов'язки в період з
25.02.2013 по 31.05.2013 без отримання свідоцтва
про складання екзамену на
відповідність знань професійним
вимогам за програмою підвищення
кваліфікації головних бухгалтерів
страхових компаній, оскільки свідоцтво
від 25.02.2010 втратило чинність 25.02.2013,
проте наступне свідоцтво ОСОБА_3
отримала лише 31.05.2014.

Однак, ПрАТ "Страхова компанія "САТІС"
не погоджується з такою позицією
відповідача та наголошує, що порушення
вимог п. 3.3 розділу 3 Професійних вимог
№ 1590 відбулося за об'єктивних,
незалежних від страхової компанії
причин, оскільки, згідно листа вих. №
113/3 від 05.06.2014 ТОВ «Інститут
післядипломної освіти та бізнесу»
навчання та іспити для керівників та
головних бухгалтерів страхових
організацій на відповідність знань
професійним вимогам в період з 07.12.2012 по
30.05.2013 не проводились.

Відтак, головний бухгалтер ПрАТ
"Страхова компанія "САТІС" ОСОБА_3 не
мала змоги в період з 25.02.2013 по 31.05.2013
здати відповідні іспити для отримання
свідоцтва про складання екзамену на
відповідність знань професійним
вимогам за програмою підвищення
кваліфікації головних бухгалтерів
страхових компаній.

Таким чином, ПрАТ "Страхова компанія
"САТІС" вважає, що постанова про
накладення штрафних санкцій (штрафу) за
правопорушення, вчинені на ринку
фінансових послуг від 01.08.2014 № 244/13-16/13/5
є безпідставною та протиправною, а
відтак, позивач просить суд скасувати
вищевказане рішення відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, суд прийшов до
переконання про задоволення позовних
вимог виходячи з наступних міркувань.

Згідно п. 1 Положення про Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, затвердженого Указом
Президента України від 23.11.2011 № 1070,
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України, підзвітним
Верховній Раді України.
Нацкомфінпослуг здійснює державне
регулювання ринків фінансових послуг у
межах, визначених законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" від 12.07.2001 № 2664-ІІІ
(далі - Закон № 2664-ІІІ) фінансова
установа - юридична особа, яка
відповідно до закону надає одну чи
декілька фінансових послуг, а також
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг, у випадках,
прямо визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку. До фінансових установ
належать банки, кредитні спілки,
ломбарди, лізингові компанії, довірчі
товариства, страхові компанії,
установи накопичувального пенсійного
забезпечення, інвестиційні фонди і
компанії та інші юридичні особи,
виключним видом діяльності яких є
надання фінансових послуг, а у
випадках, прямо визначених законом, -
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг.

Згідно ст. 20 Закону № 2664-ІІІ, державне
регулювання діяльності з надання
фінансових послуг здійснюється шляхом:

1) ведення державних реєстрів
фінансових установ і реєстрів осіб, які
не є фінансовими установами, але мають
право надавати окремі фінансові
послуги, та ліцензування діяльності з
надання фінансових послуг;

2) нормативно-правового регулювання
діяльності фінансових установ;

3) нагляду за діяльністю учасників
ринків фінансових послуг (крім
споживачів фінансових послуг);

4) застосування уповноваженими
державними органами заходів впливу;

5) проведення інших заходів з
державного регулювання ринків
фінансових послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 2664-ІІІ,
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, має право проводити
в межах своїх повноважень перевірку
(інспекцію) діяльності учасників
ринків фінансових послуг (крім
споживачів фінансових послуг), їх
афілійованих та споріднених осіб.

Частиною 2 ст. 39 Закону № 2664-ІІІ,
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, обирає та
застосовує заходи впливу на основі
аналізу даних та інформації стосовно
порушення, враховуючи наслідки
порушення та наслідки застосування
таких заходів.

Згідно п. 3.1 розділу 3 Професійних вимог
№ 1590 встановлені вимоги до головного
бухгалтера фінансової установи, а саме:

а) мати базову вищу освіту відповідного
напряму підготовки або повну вищу
освіту;

б) пройти підвищення кваліфікації та
скласти екзамен на відповідність знань
професійним вимогам за типовою
програмою підвищення кваліфікації
головних бухгалтерів, складеною за
напрямом діяльності фінансової
установи та затвердженою
Нацкомфінпослуг. Тривалість курсу
підвищення кваліфікації повинна бути
не менше 72 годин;

в) мати стаж роботи на керівних посадах,
пов'язаних з фінансовою або
бухгалтерською діяльністю, або стаж
роботи на ринках фінансових послуг на
посадах, пов'язаних з фінансовою або
бухгалтерською діяльністю, - не менше
трьох років;

г) протягом останніх п'яти років не бути
керівником, фінансовим директором або
головним бухгалтером фінансової
установи, визнаної банкрутом, підданої
процедурі примусової ліквідації, або
до якої було застосовано захід впливу
відповідним органом, який здійснює
регулювання ринків фінансових послуг,
у вигляді відсторонення керівництва
від управління фінансовою установою та
призначення тимчасової адміністрації;

ґ) не мати непогашеної судимості за
умисні злочини, злочини у сфері
господарської та службової діяльності,
а також не бути позбавленим права
обіймати певні посади та займатися
певною діяльністю.

Пунктом 3.3 розділу 3 Професійних вимог
№ 1590 встановлено, що головні
бухгалтери фінансових установ, які
пройшли підвищення кваліфікації та
склали екзамен згідно з підпунктом "б"
пункту 3.1 цього розділу, кожних три роки
повинні складати екзамен на
відповідність знань професійним
вимогам за відповідною типовою
програмою підвищення кваліфікації
головних бухгалтерів, затвердженою
Нацкомфінпослуг. З метою підготовки до
складання екзамену на відповідність
знань професійним вимогам головні
бухгалтери можуть пройти навчання за
відповідними типовими програмами
підвищення кваліфікації головних
бухгалтерів.

Крім цього, як вбачається із заперечень
відповідача на адміністративний позов,
Нацкомфінпослуг заперечує, що головний
бухгалтер ПрАТ "Страхова компанія
"САТІС" ОСОБА_3 з об'єктивних, незалежних
від страхової компанії причин не мала
змоги здати відповідні іспити для
отримання свідоцтва про складання
екзамену на відповідність знань
професійним вимогам за програмою
підвищення кваліфікації головних
бухгалтерів страхових компаній у
зв'язку з тим, що ТОВ «Інститут
післядипломної освіти та бізнесу» не
проводило навчання та іспити в період з
07.12.2012 по 30.05.2013.

Крім іншого, Нацкомфінпослуг
наголошує, що ТОВ «Інститут
післядипломної освіти та бізнесу»
проводило навчання та іспити 06.12.2012,
згідно листа вих. № 115 від 12.12.2012 (т. 1, а.с.
45), а відтак, головний бухгалтер ПрАТ
"Страхова компанія "САТІС" ОСОБА_3 мала
змогу виконати вимоги п. 3.3 розділу 3
Професійних вимог № 1590 та отримати у
встановлений законодавством строк
свідоцтво про складання екзамену на
відповідність знань професійним
вимогам за програмою підвищення
кваліфікації головних бухгалтерів
страхових компаній.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 2664-ІІІ,
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, може накладати
штрафи в розмірах, передбачених
статтями 41 і 43 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону №
2664-ІІІ, Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, застосовує
до учасників ринків фінансових послуг
(крім споживачів фінансових послуг)
штрафні санкції за неподання,
несвоєчасне подання або подання
завідомо недостовірної інформації у
розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Таким чином, Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг застосувала
до ПрАТ "Страхова компанія "САТІС"
штрафну санкцію в розмір 100 н.м.д.г., що
становить 1700,00 грн.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно
до норми п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону № 2664-ІІІ
штрафні санкції застосовуються до
учасників ринків фінансових послуг
(крім споживачів фінансових послуг) за
неподання, несвоєчасне подання або
подання завідомо недостовірної
інформації, в той час як факту
неподання, несвоєчасного подання або
подання завідомо недостовірної
інформації ПрАТ "Страхова компанія
"САТІС" до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг не було.

Відтак, контролюючий орган застосував
до позивача санкцію за неіснуюче
правопорушення, оскільки, жодним чином
не довів, що ПрАТ "Страхова компанія
"САТІС" не подало, несвоєчасно подало
або подало завідомо недостовірну
інформацію до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг.

Отже, як підтверджується матеріалами
справи, Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг протиправно
застосувала до ПрАТ "Страхова компанія
"САТІС" штрафну санкцію в розмірі 1700,00
грн., згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону № 2664-ІІІ,
шляхом винесення постанови про
накладення штрафних санкцій (штрафу) за
правопорушення, вчинені на ринку
фінансових послуг від 01.08.2014 № 244/13-16/13/5.

Суд звертає увагу на те, що порушення
допущене позивачем (п. 3.3 розділу 3
Професійних вимог до керівників та
головних бухгалтерів фінансових
установ, затверджених розпорядженням
Держфінпослуг від 13.07.2004 № 1590) не
передбачає відповідальності у вигляді
штрафу, а може бути усунуте на підставі
розпорядження, припису. Проте,
враховуючи, що на момент перевірки
порушення вже було усунуто такі
розпорядження, приписи відповідача не
виносились.

Застосована до позивача санкція не
могла бути застосована, оскільки вона
передбачає три випадки, за яких вона
може застосовуватись:

- неподання інформації,

- несвоєчасне подання інформації

- подання завідомо недостовірної
інформації.

В судовому засіданні було встановлено,
що порушення, допущене позивачем не
відноситься до жодної з цих трьох
категорій порушень, а відтак
застосована санкція у вигляді штрафу
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити позов приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "САТІС" повністю.

2. Скасувати постанову Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг № 244/13-16/13/5 від 01.08.2014.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "САТІС" ()
понесені витрати по сплаті судового
збору у розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова