Справа № 820/10027/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р. Справа № 820/10027/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р.
по справі № 820/10027/14

за позовом ОСОБА_1

до Судацького відділення
Феодосійської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим третя особа
Міністерство доходів і зборів України

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Судацького відділення Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим, третя особа Міністерство доходів
і зборів України, в якому просив
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 03.02.14р. №
про визначення податкового
зобов'язання з земельного податку з
фізичних осіб за 2011 рік в сумі 35926,80грн.,
№ про визначення податкового
зобов'язання з земельного податку з
фізичних осіб за 2012 рік в сумі 217622,71грн.
та № про визначення податкового
зобов'язання з земельного податку з
фізичних осіб за 2013 рік в сумі 217622,71 грн.

Постановою Харківського окружного
ацміністративного суду від 23.07.2014р.
позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі з підстав та мотивів,
викладених в ній.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача, пояснення
представників позивача та третьої
особи, перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія судців вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що відповідно до витягу
Кримського республіканського
підприємства "Бюро реєстрації і
технічної інвентаризації м. Судака" від
10.06.2009 №22976937 за позивачем з 10.06.2009
зареєстровано право приватної
власності на комплекс будівель та
споруд, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, що раніше належав Державному
підприємству "Вугільна компанія
"Куйбишевська" та було придбано
позивачем на відкритих торгах за 1 450
000,00 грн. (а.с. 89-91).

Як слідує з постанови
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 26.10.2010 (справа
№2-7/2715-2010) у справі за позовом прокурора
м. Судака в інтересах держави в особі
відділу Держкомзему у м. Судак до ДП
"Вугільна компанія "Куйбишевська",
згідно з державним актом на право
постійного користування землею ДП
"Вугільна компанія "Куйбишевська" є
чинним землекористувачем 3,24 га землі,
до складу якої входить й земельна
ділянка площею 1,67 га, на якій
розташовані деякі будівлі та споруди
пансіонату "Шахтар", придбані на
відкритих торгах ОСОБА_1 (а.с. 67-78).

Згідно з листом Міжміського управління
Держземагенства у м. Судаку та м.
Феодосії АР Крим від 13.03.2014 №264/01-11,
нормативна грошова оцінка 1 кв. м
земельної ділянки для комерційного
використання, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, складає: 215,13 грн. у 2011 році,
згідно з нормативною грошовою оцінкою
земель с. Морське, затвердженої
рішенням 16 сесії 23 скликання Морської
селищної ради від 25.12.2003 №269, з
урахуванням коефіцієнту індексації
нормативної грошової оцінки на 2011 рік у
розмірі 1,298; 1 303,13 грн. у 2012 році, згідно з
нормативною грошовою оцінкою земель с.
Морське, затвердженої рішенням 26 сесії
7 скликання Морської селищної ради від
01.12.2011 №234, рішенням 27 сесії 7 скликання
Морської селищної ради від 20.12.2011 №238, з
урахуванням коефіцієнту індексації
нормативної грошової оцінки на 2012 рік у
розмірі 1; 1 303,13 грн. у 2013 році, згідно з
нормативною грошовою оцінкою земель с.
Морське, затвердженої рішенням 26 сесії
7 скликання Морської селищної ради від
01.12.2011 №234, рішенням 27 сесії 7 скликання
Морської селищної ради від 20.12.2011 №238, з
урахуванням коефіцієнту індексації
нормативної грошової оцінки на 2013 ріку
розмірі 1.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що ОДПІ на підставі
вищевказаних фактів та ст.286
Податкового кодексу України
розраховані податкові зобов'язання з
земельного податку з фізичних осіб за
2011 рік в сумі 35 926,80 грн., податкові
зобов'язання з земельного податку з
фізичних осіб за 2012 рік в сумі 217 622,71
грн., за 2013 рік в сумі 217 622,71 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч. 3 ст.2
КАС України, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до п.1 ст.206 Земельного
кодексу України використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка.

Згідно з пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14 ПКУ, земельний
податок - це обов'язковий платіж, що
справляється з власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв), а
також постійних землекористувачів.

Об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, та земельні частки
(паї), які перебувають у власності (ст.270
ПКУ).

Ставка податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, встановлюється у розмірі 1
відсотка від їх Нормативної грошової
оцінки, за винятком земельних ділянок,
зазначених у статтях 272, 273, 276 цього
Кодексу (п.274.1 ст.274 ПКУ).

Відповідно п.285.1 ст.285 ПК України
базовим податковим (звітним) періодом
для плати за землю є календарний рік.

А згідно з вимогами п.285.2 ст.285 ПКУ
базовий податковий (звітний) рік
починається 1 січня і закінчується 31
грудня того ж року (для новостворених
підприємств та організацій, а також у
зв'язку із набуттям права власності
та/або користування на нові земельні
ділянки може бути меншим 12 місяців)

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПКУ, центральні
органи виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сфері земельних
відносин та у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа
наступного місяця, а також за запитом
відповідного контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з п.286.5 ст.286 ПКУ, нарахування:
фізичним особам сум податку
проводиться органами державної
податкової служби, які видають
платникові до 1 липня поточного року
податкове повідомлення-рішення про
внесення Податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу. У разі
переходу права власності на земельну
ділянку від одного власника до іншого
протягом календарного року податок
сплачується попереднім власником за
період з 1 січня цього року до початку
того місяця, в якому він втратив право
власності на зазначену земельну
ділянку, а новим власником - починаючи з
місяця, в якому у нового власника
виникло право власності. У разі
переходу права власності на земельну
ділянку від одного власника до іншого
протягом календарного року орган
державної податкової служби надсилає
податкове повідомлення- рішення новому
власнику після отримання інформації
про перехід права власності.

Податок фізичними особами сплачується
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення (п.287.5
ст.287 ПКУ).

При переході права власності на
будівлю, споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно (п.287.6 ст.287
ПКУ).

Згідно положень ст. ст. 269, 270, 271 ПКУ
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі. Об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які

перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності. Базою
оподаткування є: нормативна грошова
оцінка земельних ділянок з урахуванням
коефіцієнта індексації, визначеного
відповідно до порядку, встановленого
цим розділом: площа земельних ділянок,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено.

Відповідно до п.287.1 ст.287 цього Кодексу
власники землі та землекористувачі
сплачують плату за землю з дня
виникнення права власності або права
користування земельною ділянкою.

При переході права власності на
будівлю, споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно (п.287.6 ст.287
ПК України).

Таким чином, з часу реєстрації права
власності на нерухоме майно у позивача,
як його власника, виник обов'язок зі
сплати земельного податку за земельну
ділянку, на якій розташований
відповідний об'єкт нерухомості.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що податковим органом правомірно
донараховано грошове зобов'язання по
земельному податку за використання
земельних ділянок на правах приватної
власності, виходячи з наступного.

Відповідач, посилаючись на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 26.10.2010 (справа
№2-7/2715-2010) та суд першої інстанції,
приймаючи, обставини, встановлені
вказаним судовим рішенням, яке набуло
законної сили, у порядку, визначеному
ст. 72 КАС України, дійшли висновку про
визначеність площі земельної ділянки,
яка повинна враховуватись при
обчисленні земельного податку
позивачу у зв'язку з придбанням
останнім деяких будівель та споруд
пансіонату "Шахтар".

Проте, колегія суддів відзначає, що
податковим органом не враховано, що у
постанові від 26.10.2010 (справа №2-7/2715-2010)
судом також зазначено, що під час
ухвалення рішення Морською сільською
радою від ЗО березня 2010 року №323 «Про
надання дозволу розробки технічної
документації ОСОБА_1», радою не
з'ясовано, яка саме площа необхідна
ОСОБА_1 для обслуговування комплексу
будівель та споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 площу жодним чином не
обґрунтувало (відповідно до вимог ст.151
Земельного кодексу України особа
зацікавлена у вилучені земельної
ділянки зобов'язана погодити розмір
земельної ділянки та умови її
вилучення (викупу) з урахуванням
комплексного розвитку території, який
би забезпечував нормальне
функціонування на цій ділянці і
прилеглих територіях усіх об'єктів та
умови проживання населенні і охорону
довкілля). У рішенні, площа земельної
ділянки щодо якої надано дозвіл на
виконання технічної документації
взагалі не зазначена.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи Державного акту на право
постійного користування землею, у
постійному користуванні ДП "Вугільна
компанія "Куйбишевська" перебувають
дві земельні ділянки загальною площею
3,24 га: ділянка № 1 «Курортна зона»,
площею 1,67 га і ділянка №2 «Господарська
зона», площею 1,51 га за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем придбані деякі будівлі та
споруди, що розташовані на території
ділянки № 1 «Курортна зона», площею 1,67
га, проте відповідач не надав жодного
документу, який би визначив конкретний
розмір площі земельної ділянки під
будівлями та спорудами придбаними
позивачем.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
придбані не всі, а лише деякі будівлі та
споруди пансіонату «Шахтар»,
контролюючий орган мав встановити
площу земельної ділянки лише під тими
спорудами та будівлями, котрі придбав
позивач.

Окремо, колегія суддів звертає увагу на
безпідставність посилань суду першої
інстанції на лист Морської сільської
ради АР Крим від 13.02.2013р. в якому
зазначено, що відповідно до листа
виконавчого комітету Морської
сільської ради АР Крим від 13.02.2013р.
№169/02-7, на даний час ОСОБА_1 - новим
власником майна, що належало
Державному підприємству «Вугільна
компанія «Куйбишевська»,
розробляється технічна документація.

Проте, в мотивувальній частині
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 26.10.2010 (справа
№2-7/2715-2010) встановлено, що
повноваженнями на виключення з
державних підприємств земельних
ділянок і фактичне припинення дій
чинних правовстановлюючих документів
на землю Морська сільська рада не
наділена, і рішення Морської сільської
ради від 30 березня 2010 року №323
скасоване.

Отже у Морської сільської ради АРК
взагалі відсутні повноваження щодо
розгляду питання з приводу надання
права на розробку технічної
документації по землеустрою в частині
складання

договору оренди на земельну ділянку,
яка знаходиться у постійному
користуванні Міністерства вугільної
промисловості.

Також колегія суддів відзначає, що
позивачем на обґрунтування заявленого
позову надано висновок про узгодження
технічної документації (а.с. 119-124), з
якого вбачається, що розмір земельної
ділянки площею 1,67га не відповідає
фактичному розміру земельної ділянки
під будівлями та спорудами, проданими
Позивачу - 1,1863 га.

Також Морська сільська рада АР Крим
листом від 22.10.2013р. відмовила позивачу в
наданні дозволу на розробку технічної
документації для складання договору
оренди земельної ділянки щодо
земельної ділянки розміром 1,1863га.

В обґрунтування відмови вказано про
наявність об'єкту незавершеного
будівництва щодо якого здійснюється
процедура оформлення
безгосподарського майна.

Згідно Витягу з технічної документації
про нормативно грошову оцінку
земельної ділянки с. Морського станом
на 2010р., також підтверджується розмір
земельної ділянки 1,1863 га.

Згідно норм Податкового кодексу
України, підставою для нарахування
земельного податку, є дані державного
земельного кадастру.

Відповідно до ст. 97 Земельного кодексу
України Державний земельний кадастр
містить систему необхідних відомостей
і документів про правовий режим земель,
їх розподіл серед власників землі і
землекористувачів.

Сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів
складає державний земельний кадастр.

За змістом статей 196, 197, 202 зазначеного
Кодексу земельна ділянка має
встановлені в натурі (на місцевості),
визначені в проектній документації по
земле відводу, а також реєстраційний
(кадастровий) номер; підлягає державній
реєстрації у складі державного реєстру
земель.

Ці характеристики визначають земельну
ділянку, в тому числі, як об'єкт
оподаткування.

Зазначена вище земельна ділянка, на
якій знаходяться належні позивачу
будівлі і споруди, за позивачем не
значиться, документи, що посвідчують
право власності на землю або право
користування земельною ділянкою
визначені чинним законодавством за
останнім не зареєстровано.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що будь-які характеристики (дані
державного земельного кадастру), які б
відокремлювали земельну ділянку, за
яку позивачу визначено податкові
зобов'язання, як об'єкт оподаткування,
контролюючим органом не зазначені.

Відповідно до ст. 86 КАС України
передбачено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні (ч.І ст.86);
ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності (ч.З ст.86).

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Як визначено частиною першою статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, обов'язок доведення
обставин покладено на податковий
орган.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено перед судом
належними та допустимими доказами
правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови порушені норми
матеріального та процесуального права,
постанова підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. по
справі № 820/10027/14 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Судацького відділення Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим, третя особа Міністерство доходів
і зборів України про скасування
податкового повідомлення - рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим від 03.02.14р. № про визначення
податкового зобов'язання з земельного
податку з фізичних осіб за 2011 рік.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим від 03.02.14р. № про визначення
податкового зобов'язання з земельного
податку з фізичних осіб за 2012 рік.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим від 03.02.14р. № про визначення
податкового зобов'язання з земельного
податку з фізичних осіб за 2013 рік.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Григоров А.М. Подобайло З.Г. Повний
текст постанови виготовлений 29.09.2014 р.