Справа № 484/4075/14-а
Суддя: Максютенко О. А.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 484/4075/14-а
Провадження 2-а/484/221/14
Ухвала

Іменем України

06 жовтня 2014 року Суддя Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області

Максютенко О.А. вивчивши матеріали
адміністративної справи за позовом
Управління соціального захисту
населення Первомайської міської ради
Миколаївської області до ОСОБА_2 про
повернення коштів по тимчасовій
державній допомозі дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів,-

встановив:

03 жовтня 2014 року управління
праці та соціального захисту населення
Первмайської міської ради (далі - УПСЗН)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про повернення коштів в сумі 2896 грн.
виплачених по державній допомозі на
дітей одиноким матерям.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач вказував, що 23.04.2011 року ОСОБА_2
відповідачка по справі звернулася з
заявою до позивача про призначення їй
державної допомоги на дітей, як матері
одиначці, надавши довідку від 23.04.2014
року №967 про неотримання пенсії по
втраті годувальника.

Такий вид допомоги відповідачці був
призначений 01 квітня 2014 року
відповідно до поданих документів.

За період з 01.04.2014 року по 31.08.2014 року їй
було виплачено 3096 грн. державної
допомоги.

20.08.2014 року за запитом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області було з'ясовано,
що ОСОБА_2 знаходиться на обліку та
отримує пенсію по втраті годувальника
на дітей. Даний вид пенсії призначений
відповідачу з 06.04.2014 року. Позивач
вважає, що станом на 23.04.2014 року, тобто
на день звернення ОСОБА_2 із заявою про
призначення державної допомоги на
дітей одиноким матерям по втраті
годувальника, вона такого права не
мала, і не повідомила позивача про цю
обставину.

Посилаючись на ст.. 22 Закону України
«Про державну допомогу сім»ям з
дітьми» УСЗН, просить стягнути з
відповідача виплачену незаконно
державну допомогу.

Вивчивши матеріали справ, вважаю, дана
справа не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

23.04.2014 року ОСОБА_2
звернулася до УСЗН Первомайської
міської ради Миколаївської області із
заявою про призначення державної
допомоги на дітей одиноким матерям,
надавши довідку про неотримання пенсії
по втраті годувальника.

Тому відповідно до Закону
України «про державну допомогу сім»ям
з дітьми» від 21.11.1992 року відповідачці
було призначено з 01.04.2013 року державну
допомогу на дітей.

За період з 01.04.2014 року по
31.08.2014 року згідно довідки УСЗН від
25.09.2014 року за №7657/04.206 було виплачено
відповідачці 3096 грн. допомоги, 200 грн.
відповідачка повернула добровільно.

Відповідно до частин першої
та другої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 КАС, згідно з якими
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

За встановлених судом обставин
відповідач у спірних відносинах не
виконував функцій суб'єкта владних
повноважень.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Позивачем заявлено вимогу про
відшкодування шкоди, яка згідно з
нормою ч.2 ст.21 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягає розгляду адміністративним
судом лише за умови, якщо вона заявлена
в одному провадженні з вимогою
вирішити публічно-правовий спір.

Таким чином суд вважає, що даний спір не
підпадає під юрисдикцію
адміністративних судів.

Відповідно п.1ч.1ст..109 КАС України, суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Аналогічну позицію висловлено
Верховним Судом України у постановах
від 18 червня 2013 року № 21-204а13, 21-124а13.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно ч.2 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України у
випадках, встановлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Як встановлено ч.2 ст.22 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
місцеві загальні суди розглядають
цивільні, кримінальні, адміністративні
справи, а також справи про
адміністративні правопорушення у
випадках та порядку, передбачених
процесуальним законом.

Таким чином, правова оцінка наведених
норм в сукупності дає підстави
стверджувати, що в даному випадку
правовідносини, що склалися між
сторонами спору, щодо стягнення
матеріальної шкоди, завданої органу
Управлінню соціального захисту
населення внаслідок безпідставно
виплачених коштів за своєю правою
природою мають цивільно-правовий
характер, а не адміністративний.

За суб'єктним складом сторін та
сутністю спору дана справа підлягає
розгляду загальними судами у порядку,
визначеному нормами Цивільного
процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 109, КАС України, суддя,-

Ухвалив:

Відмовити Управлінню соціального
захисту населення Первомайської
міської ради Миколаївської області у
відкритті провадження в
адміністративні справі за позовом до
ОСОБА_2 про повернення коштів по
державній допомозі дітям.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом п'яти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя: