Справа № 822/3168/14
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/3168/14
Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка
Ю.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Реєстраційної служби Теофіпольського
районного управління юстиції в особі
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Коломисюка Юрія
Володимировича та селянського
(фермерського) господарства "Кузьминці"
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Теофіпольського районного управління
юстиції в особі державного реєстратора
прав на нерухоме майно Коломисюк Юрія
Володимировича, третя особа - селянське
(фермерське) господарство "Кузьминці"
про визнання рішення нечинним та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

29.07.2014 року позивач - ОСОБА_3 звернувся
до Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Теофіпольського
районного управління юстиції в особі
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Коломисюк Юрія
Володимировича про визнання рішення
нечинним та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18.08.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
18.08.2014 року та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15.09.2014 року
залучено третю особу - селянське
(фермерське) господарство "Кузьминці".

25.09.2014 року на адресу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від позивача надійшла заява із
клопотанням розглянути справу без його
участі 25.09.2014 року від нього надійшли
заперечення на апеляційну скаргу.

30.09.2014 року на адресу суду від
відповідача надійшли пояснення по
справі із клопотанням розглянути
справу без участі його представника.

30.09.2014 року на адресу суду від третьої
особи надійшла заява про приєднання до
апеляційної скарги на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18.08.2014 року,
в якій заявляє клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з тим, що представник перебуває у
відрядженні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
селянське (фермерське) господарство
є формою підприємництва громадян
України, які виявили бажання
виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою та
реалізацією.

Відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України
"Про селянське (фермерське)
господарство передбачено, що інтереси
селянського (фермерського)
господарства перед підприємствами,
установами та організаціями, окремими
громадянами представляє голова
господарства.

Згідно ч.7 ст.56 КАСУкраїни законним
представником органу, підприємства,
установи, організації в суді є його
керівник чи інша особа, уповноважена
законом, положенням, статутом.

Таким чином, особа не обмежена одним
договірним представником, оскільки має
законного - голову господарства, та
мала можливість направити іншого
представника в судове засідання для
надання пояснень та доказів, в разі їх
наявності.

Відповідно до ч.2 ст.49 КАС України
особи, які беруть участь у справі,
зобов"язані добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов"язки.

Як свідчить квитанція про сплату
судового збору за приєднання до
апеляційної скарги СФГ "Кузьминці"
оплата по ній проведена 26.09.2014 року
(12:37:59), в цей же день керівником видано
наказ №75 про відрядження особи, яка б
мала представляти інтереси третьої
особи в суді, тобто головою СФГ надано
перевагу щодо участі ОСОБА_4 в
господарській діяльності, а не
здійсненні представництва в суді.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
клопотання про відкладення розгляду
справи.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач є власником земельного паю
(ділянки) розміром 6,1560 га, що
розташована на території Поляхівської
сільської ради, Теофіпольського
району, Хмельницької області.

Дана земельна ділянка була передана
позивачем в оренду селянському
фермерському господарству "Кузьминці"
на підставі договору оренди земельної
частки (паю) від 01.07.2007, який
зареєстрований 16.11.2007 у
Теофіпольському відділі регіональної
філії державного підприємства центру
Державного земельного кадастру.

01.12.2011 року між позивачем та СФГ
"Кузьминці" укладено угоду про
дострокове розірвання договору оренди
земельної частки (паю), ділянки від
01.07.2007, за умовами якої сторони
домовились достроково розірвати
договір оренди і здійснити повернення
земельної ділянки після набрання
чинності угоди з 01 січня 2014 року.

18.07.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
припинення обтяження речового права на
підставі угоди про дострокове
розірвання договору оренди земельної
частки (паю) ділянки від 01.07.2007 року,
надавши всі необхідні документи, на що
отримав відмову у зв'язку з тим, що
строк дії угоди про розірвання
договору оренди закінчився 01.01.2014, що
унеможливлює проведення державної
реєстрації припинення права оренди.

На думку позивача вище вказана відмова
порушує його законні права та
охоронювані інтереси, що стало
причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", прийшов
до висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон № 1952) записи до Державного
реєстру прав на нерухоме майно
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

При цьому ч. 4 ст. 9 Закону № 1952
визначено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації.

Таким чином, однією з перешкод які
можуть стати на шляху державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно є прийняття державним
реєстратором рішення про відмову у
здійсненні державної реєстрації прав
на нерухоме майно.

При цьому, статтею 24 Закону № 1952 надано
перелік підстав за яких державний
реєстратор може відмовити у державній
реєстрації, який є вичерпним, а саме:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги вста новити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за новим
правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Зако ну;

5-3) під час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний май новий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі докумен та, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про держав ну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухо мим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як встановлено зі змісту спірного
рішення, відмова відповідача не
пов'язана з будь-якою з підстав,
визначених у ст. 24 Закону № 1952, а є
наслідком невірного або упередженого
тлумачення відповіда чем п.1 угоди про
дострокове розірвання договору оренди.

При цьому, сторони не визначили строк,
протягом якого має бути проведена ними
державна реєстрація угоди, що дає їм
право здійснити такі дії на власний
розсуд у будь-який час дії договору
оренди. Положення п.1 угоди не позбавляє
сторони права скористатися правом на
реєстрацію угоди з 01.01.2014, як помил ково
вважає відповідач.

Згідно п.4 ст. 24 Закону № 1952 відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що відповідач не дав
належної оцінки обставинам справи та
безпідставно відмовив в державній
реєстрації.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
обгрунтованість заявлених позивачем
вимог, які правомірно задоволені судом
першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Теофіпольського районного
управління юстиції в особі державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Коломисюка Юрія Володимировича та
селянського (фермерського)
господарства "Кузьминці", - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 18
серпня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.