Справа № 802/3458/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3458/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача:
Аврамчук В.Ю.

відповідача: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного
фонду України в місті Вінниці

до: Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції

про: скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
(далі - УПФ України в м. Вінниці)
звернулось в суд з адміністративним
позовом до Староміського відділу
Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції (далі - Староміський ВДВС
Вінницького МУЮ) про визнання
протиправною та скасування постанови.

Зазначали, що постановою державного
виконавця Староміського ВДВС
Вінницького МУЮ Заплетнюка Б.І. від
17.09.2014 року відмовлено у відкритті
виконавчого провадження, з підстав
зазначення неповної адреси проживання
боржника. Позивач вважає вказану
постанову такою, що підлягає
скасуванню, оскільки адреса боржника у
виконавчому документі відповідає
відомостям про місцезнаходження
внесеним до реєстру страхувальників та
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Представник позивача у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
позов задовольнити посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, з невідомих суду
причин. Про дату, час та місце розгляду
справи повідомленні належним чином, що
підтверджується розпискою про
отримання ухвали суду від 29.09.2014 року,
яка міститься в матеріалах справи
(а.с.12). Письмових заперечень на
адміністративний позов суду не надано,
заяв та клопотань про неможливість
прибуття у судове засідання суду не
надано, належного представника не
направлено.

Згідно із частиною 4 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, об'єктивно дослідивши докази,
якими вони обґрунтовуються суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року
головним державним виконавцем
Староміського ВДВС Вінницького МУЮ
Заплетнюком Б.І. на підставі
виконавчого листа №802/2907/14-а від 09
вересня 2014 виданого Вінницьким
окружним адміністративним судом
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
ВП 44760394 з посиланням на пункт 8 частини 1
статті 26 Закону України "Про виконавче
провадження". Підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження є
зазначення неповної адреси боржника, а
саме: «АДРЕСА_1, знаходиться
багатоповерховий будинок… відсутній
№ кімнати, що робить неможливим
виконання».

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано
Законом України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон), яким
визначено умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
проводяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За приписами статті 11 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено перелік
виконавчих документів за рішеннями, що
підлягають примусовому виконанню
державною виконавчою службою.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
18 Закону України "Про виконавче
провадження" у виконавчому документі
зазначаються: повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків)
або номер і серія паспорта стягувача
та боржника для фізичних осіб -
громадян України, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Стаття 26 Закону України "Про виконавче
провадження" містить вичерпний перелік
підстав, за яких державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження. Так, державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі: 1) пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання; 2) неподання
виконавчого документа, зазначеного у
статті 17 цього Закону, та неподання
заяви про відкриття виконавчого
провадження у випадках, передбачених
цим Законом; 3) якщо рішення, на
підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання; 4)
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; 5) якщо не
закінчилася відстрочка виконання
рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури; 7)
якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів; 8) наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

З матеріалів справи вбачається, що УПФ
України в м. Вінниці звернулось до
Староміського ВДВС Вінницького МУЮ із
заявою № 5233/06-33-1/09 від 11 вересня 2014 року
щодо прийняття на виконання
виконавчого листа № 802/2907/14-а від 09
вересня 2014 року. Строк пред'явлення
виконавчого документу на момент
пред'явлення його до виконання не
закінчився. Виконавчий документ
містить усі реквізити і відповідає
вимогам, визначеним до виконавчого
документу статтею 18 Закону України "Про
виконавче провадження".

Разом з тим, судом з'ясовано, що у
спірній постанові про відмову у
відкритті виконавчого провадження
державний виконавець зазначає на
підставу відмови «за адресою АДРЕСА_1
знаходиться багатоповерховий будинок.
В вимозі про сплату боргу не вказана
точна адреса проживання боржника, а
саме відсутній № кімнати, що робить
неможливим виконання» та зазначає як
правову підставу пункт 8 частини 1
статті 26 Закону України "Про виконавче
провадження". Проте суд вказує, що
наведене не можна вважати як наявність
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження, та згідно з пунктом 8
частини 1 статті 26 Закону України "Про
виконавче провадження" не є підставою
для відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" взяття
на облік осіб - платників внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється відповідно
до Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних осіб -
підприємців" на підставі відомостей з
реєстраційної картки наданих
державним реєстратором.

Так, відповідно до даних Реєстру
страхувальників ДРСС - картки
страхувальника (боржника ОСОБА_3), який
сформований позивач з власної
підсистеми КІС ПФУ, у графі
місцезнаходження страхувальника
зазначено: 17. Поштовий індекс - АДРЕСА_1.
Квартира/офіс - відсутні (а.с.5).

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців"
місце проживання фізичної особи -
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання
в ньому (гуртожиток, готель тощо) у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово, що
знаходиться за певною адресою, за
якою здійснюється зв'язок з фізичною
особою - підприємцем.

Тобто місцем проживання фізичної особи
може бути як житловий будинок, так і
квартира або гуртожиток. Тому, УПФ
України у виконавчому документі
вказана правильна та повна адреса
боржника, а саме: АДРЕСА_1.

Окрім того, даний факт підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 13.08.2014 року за
№19143103, згідно Запис 1 якого: місце
проживання ОСОБА_3 (боржник) АДРЕСА_1
(а.с.4).

З урахуванням викладеного вище, суд
дійшов висновку, що державним
виконавцем при прийнятті постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження було порушено вимоги
статті 25 Закону України "Про виконавче
провадження", а тому постанова є
протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В силу статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

При цьому, суд у відповідності до
статті 86 цього Кодексу оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають (ст. 94 КАС
України).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Староміського відділу
Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції від 17 вересня 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження по адміністративній
справі № 802/2907/14-а.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Томчук Андрій
Валерійович