Справа № 823/1523/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1523/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
продовольча компанія» на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014 у
справі за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
продовольча компанія» про стягнення
боргу, -

В С
Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області
звернулось до суду першої інстанції з
позовом, в якому просило: стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
продовольча компанія» борг на покриття
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій на загальну суму 27 218,15
грн. по Списку № 1 на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області на розрахунковий
номер 1855 в обласному управлінні
Ощадбанку МФО 354507 код 37930126.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014 позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
оскаржувану постанову скасувати як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 22.05.2014
товариство з обмеженою
відповідальністю «Черкаська
продовольча компанія» зареєстроване в
якості юридичної особи.

Відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV
відповідач зареєстрований як платник
страхових внесків по
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню до Пенсійного
фонду України.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області
проводить виплату пенсії пенсіонерам,
які набули стаж роботи для призначення
пенсії на пільгових умовах згідно
Списку № 1 та Списку № 2 виробництв,
робіт, професій, посад, показників,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
списків виробництв, робіт, професій,
посад, показників, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах» від 16.01.2003 № 36.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що чотири працівники товариства з
обмеженою відповідальністю «Черкаська
продовольча компанія», а саме: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 перебувають на
обліку в органах Пенсійного фонду
України, яким призначено пільгові
пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 № 1788-Х11 за Списком № 1 на
підставі довідок про пільговий
характер роботи (а. с. 31-34).

Відповідно до розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій за
2011-2012 р.р. позивач поніс витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених працівникам відповідача
відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
за Списком № 1 на суму 1 718,75 грн. за 2011
рік., та 25 499,40 грн. за 2012 рік, всього 27
218,15 грн. (а.с. 6-8).

З матеріалів справи вбачається, що
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до п. «а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», за період 2011-2012 роки
одержані відповідачем 03.04.2014, що
підтверджується підписом його
представника на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення, однак фактичні витрати
на виплату та доставку пільгових
пенсій у сумі 27 218,15 грн. у встановлений
законом строк позивачу не
відшкодовані.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що доказів щодо
неправомірності визначення позивачем
розміру та складу фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій, а також
доказів про погашення відповідачем
заборгованості суду не надано, а тому
позовні вимоги необхідно задовольнити
в повному обсязі.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні спілки та корпоративні
фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього
пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення». При цьому,
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим законом.
Таким чином, витрати на виплату та
доставку пенсій працівникам
відповідача, що набули право на
пільгову пенсію до 01.01.2004 за Списком № 1
відшкодуванню за рахунок коштів
відповідача не підлягають. Крім того,
апелянт зазначає, що ухвалою
господарського суду Черкаської
області від 01.06.2011 порушено провадження
про банкрутство відповідача та ухвалою
від 15.09.2011 призначено процедуру
розпорядження майном відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів забороняється
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів, за
якими здійснюється стягнення
відповідно до законодавства. За
вказаних обставин, позовні вимоги
позивача щодо стягнення боргу з
відповідача протягом дії мораторію не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
безпідставними та погоджується з
рішенням суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено коло осіб,
які мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах незалежно від місця
останньої роботи за Списком № 1 та
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV страхові
внески є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею першою
вказаного Закону - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон) передбачено,
що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Однак, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди пп. 1 п. 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону
передбачено, що вказаним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення» (статті 27 та 28).
При цьому, зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до п. 6.4 вказаної Інструкції
Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях
про розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій, які
надсилає підприємствам до 20-го січня
поточного року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Колегія суддів звертає увагу, що
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до п. «а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», за період 2011-2012 роки
одержані відповідачем 03.04.2014, що
підтверджується підписом його
представника на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення, однак фактичні витрати
на виплату та доставку пільгових
пенсій у сумі 27 218,15 грн. у встановлений
законом строк позивачу не
відшкодовані.

Відповідно до п. 1 ст. 1 та п. 1 ст. 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» для
суб'єктів підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднань, бюджетних, громадських та
інших установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого ст. 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які відповідач відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному фонду, у розумінні цього
Закону вважаються внесками на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів звертає увагу, що аналіз
вищезазначених правових норм дає
підстави прийти до висновку, що саме на
відповідача покладається обов'язок
відшкодування управлінню Пенсійного
фонду України фактичних витрат по
виплаті і доставці пільгових пенсій
підприємства до набуття права на
пенсію за віком, призначених на
підставі ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 28.04.2011 № К-25361/10.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що із набранням чинності Законом
№ 1058-IV (з 01.01.2004) витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
підставі пункту «а» частини першої
статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були
зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями після 01.01.2004 незалежно
від дати призначення такої пенсії чи
часом набуття необхідного для цього
пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного суду України від
25.09.2012 у справі за № 21-293а12 та від 25.09.2012 у
справі № 21-294а12.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання апелянта на положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №
2343-XII, якими передбачено, що протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів забороняється стягнення
коштів з відповідача, термін виконання
яких настав до дня введення мораторію з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 № 2343-XII (в редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
мораторієм на задоволення вимог
кредиторів є зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію.

Частиною 2 вищевказаної статті
передбачено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду Черкаської
області від 01.06.2011 у справі № 01/5026/1159/2011.
Ухвала є підставою для зупинення
виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвала господарського суду Черкаської
області від 01.06.2011, якою порушено
провадження про банкрутство
відповідача, винесена 01.06.2011, натомість
зміни до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV, якими змінено
пенсійний вік для жінок, набрали
чинності з 01.10.2011 відповідно до
положень Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 № 3668-VI.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 № 2343-XII поточними кредиторами
є кредитори за вимогами до боржника,
які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів звертає увагу, що
оскільки вимоги щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій виникли у відповідача
з 01.10.2011, а мораторій на задоволення
вимог кредиторів введений з 01.06.2011 та
розповсюджується тільки на конкурсних
кредиторів, то у відповідача наявний
обов'язок щодо сплати боргу за 2011-2012
роки, який є поточними вимогами.

Доводи апелянта, що позивачем
пропущено строк звернення до суду є
безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Відповідно до п. 6.4, 6.8 Інструкції
позивач повинен був подати розрахунки
по фактичним витратам на виплату та
доставку пільгових пенсій за 2011 рік до
10.11.2011, а за 2012 рік до 25.01.2012. В свою чергу,
відповідач зобов'язаний був сплачувати
їх до 25 числа кожного місяця, і останній
строк сплати за грудень 2012 закінчився
25.12.2012. Таким чином, останній строк
звернення до суду у позивача
закінчився 25.06.2013.

Разом з цим, позивачем надано до суду
лист Головного управління Пенсійного
фонду України в Черкаській області від
04.03.2014 вих. № 1956/02-02, яким було
повідомлено начальників управлінь
Пенсійного фонду України у містах,
районах про направлення версії
програмного забезпечення АСОПД/KOMTEX-W
щодо зміни порядку визначення
пенсійного віку жінкам по особових
рахунках, пенсія по яких призначена до
01.10.2011 згідно з пунктом «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відсутність змін до програмного
забезпечення щодо порядку визначення
пенсійного віку жінкам по особових
рахунках, пенсія по яких призначена до
01.10.2011 згідно з пунктом «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» унеможливлювала
направлення розрахунків відповідачу у
встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Черкаська
продовольча компанія» залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
01.07.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий

Василенко Я.М

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
29.09.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.