Справа № 826/14420/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2014 року 14:18
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючий суддя Кобилянський К.М.,
судді Гарник К.Ю., Данилишин В.М., за
участю секретаря судового засідання
Голод А.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовом ОСОБА_1до Державної
виконавчої служби України
про визнання протиправною та
скасування постанови, зобов'язання
вчинити дії,за участю сторін:
представник позивача: ОСОБА_2
представник відповідача: Пархоменко
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 25.09.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Державної виконавчої служби України
(далі - відповідач), в якій просить
визнати протиправною та скасувати
постанову від 28.07.2014 ВП №44164136 про
відмову у відкриті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа),
зобов'язати відповідача прийняти до
провадження виконавчий лист по справі
від 27.05.2014 №2а-6787/12/2670 та відкрити
виконавче провадження.
Разом з позовною заявою позивач подав
заяву про поновлення строків звернення
до адміністративного суду. В
обґрунтування даної заяви позивач
зазначив, що оскаржувана постанова
31.07.2014 була отримана керівником
гуртожитку, де він проживає, а особисто
він отримав її значно пізніше.
Враховуючи відсутність доказів
вручення особисто ОСОБА_1 постанови від
28.07.2014 ВП № 44164136 про відмову у відкриті
виконавчого провадження, суд вважає, що
строк звернення до адміністративного
суду позивачем не пропущений.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
відповідач здійснивши невірне
тлумачення правових норм, протиправно
виніс оскаржувану постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, посилаючись на
необхідність видання кількох
виконавчих документів. Вказав на те, що
в даному випадку, згідно вимог
законодавства, підстави для видання
кількох виконавчих документів
відсутні. Просив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив. Зазначив, що
виконавчим листом Київського
апеляційного адміністративного
№2а-6787/12/2670 від 05.06.2014, щодо примусового
виконання якого, звернувся позивач,
передбачено вчинення певних дій та
стягнення коштів, що відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» провадиться у різний
спосіб та строки. На думку відповідача,
дана обставина свідчить про те, що мало
бути видано два виконавчі документи із
зазначенням тієї частини судового
рішення, яка підлягає виконанню. Просив
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.05.2014
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.08.2013 скасовано та
прийнято нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправними та
скасовано накази Головного управління
з питань захисту прав споживачів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 17.04.2012 №52-к «Про
звільнення ОСОБА_1», від 03.05.2012 № 57-к
«Про внесення змін до наказу №52-к від
17.04.2012», поновлено ОСОБА_1 на посаді
начальника відділу контролю і нагляду
за якістю послуг Головного управління
з питань захисту прав споживачів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), стягнуто з
Департаменту економіки та інвестицій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу без утримання з 04.05.2012 по 27.05.2014
в сумі 175 469,80 грн., відрахувавши з
вказаної суми всі необхідні податки та
обов'язкові збори та допущено негайне
виконання постанови в частині
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у межах суми стягнення за один
місяць.

На підставі зазначеної постанови,
Київський апеляційний
адміністративний суд видав позивачу
виконавчий лист №2а-6787/12/2670, дата видачі
якого - 05.06.2014, згідно ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15.07.2014 про виправлення описки у
виконавчому листі.

Позивач 22.07.2014 звернувся до Державної
виконавчої служби України із заявою
про відкриття виконавчого провадження.
До даної заяви додано виконавчий лист
№2а-6787/12/2670 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15.07.2014.

Постановою відповідача від 28.07.2014 ВП
№44164136 відмовлено у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Київського апеляційного
адміністративного суду №2а-6787/12/2670.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою від 28.07.2014 ВП №44164136 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа),
позивач оскаржив її до суду та просив
зобов'язати відповідача прийняти до
провадження виконавчий лист по справі
від 27.05.2014 № 2а-6787/12/2670 та відкрити
виконавче провадження.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до частин 3, 4 статті 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
негайному виконанню підлягають
рішення:

1) про стягнення аліментів, заробітної
плати в межах платежів, вирахуваних за
один місяць, а також про стягнення
усієї суми боргу за такими виплатами,
якщо рішенням передбачено її негайне
стягнення;

2) про поновлення на роботі чи на
попередній посаді незаконно
звільненого або переведеного
працівника;

3) в інших випадках, якщо негайне
виконання передбачено законом і про це
зазначено у виконавчому документі.

У разі якщо рішення підлягає негайному
виконанню, державний виконавець
відкриває виконавче провадження не
пізніше наступного робочого дня після
надходження документів, зазначених у
статті 17 цього Закону, і невідкладно
розпочинає його примусове виконання.

Зі змісту оскаржуваної постанови від
28.07.2014 ВП №44164136 вбачається, що
відповідач відмовив у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Київського апеляційного
адміністративного суду №2а-6787/12/2670 від
05.06.2014, керуючись пунктом 8 частини 1
статті 26 Закону України «Про виконавче
провадження», яким передбачено, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Відповідач посилався на те, що за
виконавчим листом Київського
апеляційного адміністративного суду
№2а-6787/12/2670 від 05.06.2014 передбачено
вчинення певних дій та стягнення
коштів, що відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження»
провадиться у різний спосіб та строки.
У зв'язку із зазначеним, на думку
відповідача, Київський апеляційний
адміністративний суд мав видати два
виконавчі документи із зазначенням
тієї частини судового рішення, яка
підлягає виконанню.

Суд відхиляє наведені доводи
відповідача, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 259 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що виконавчий лист має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 17 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження», такими документами,
зокрема, є виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті;

Статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» визначені
вимоги до виконавчого документа.

Згідно із частиною 2 статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Дослідивши виконавчий лист
апеляційного адміністративного суду
№2а-6787/12/2670 від 05.06.2014, суд встановив, що
він відповідає вимогам, встановленим
законодавством до виконавчого листа.

Крім того, відповідно частини 1 статті
258 Кодексу адміністративного
судочинства України, за кожним судовим
рішенням, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, за
заявою осіб, на користь яких воно
ухвалено, чи прокурора, який здійснював
у цій справі представництво інтересів
громадянина або держави в суді,
видається один виконавчий лист. Якщо
судове рішення ухвалено на користь
кількох позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право видати
кілька виконавчих листів, точно
зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

Судове рішення (постанова апеляційного
адміністративного суду №2а-6787/12/2670 від
27.05.2014), на підставі якого виданий
виконавчий лист №2а-6787/12/2670 від 05.06.2014,
ухвалене на користь одного позивача та
проти одного відповідача.

Таким чином, відповідно до положень
законодавства, у даному випадку, не
передбачено видання кількох
виконавчих листів.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Дослідивши обставини справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку, що
відповідач не мав правових підстав для
винесення оскаржуваної постанови від
28.07.2014 ВП №44164136, посилаючись на
необхідність видання декількох
виконавчих листів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині щодо визнання
протиправною та скасування постанови
відповідача від 28.07.2014 ВП №44164136 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача прийняти до провадження
виконавчий лист по справі від 27.05.2014
№2а-6787/12/2670 та відкрити виконавче
провадження, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо
відкриття виконавчого провадження є
дискреційним повноваженням та
виключною компетенцією уповноваженого
органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду -тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Таким чином, вищевказана позовна
вимога розцінюється Окружним
адміністративним судом міста Києва
саме втручанням в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства, а тому задоволенню не
підлягає.

Згідно з пунктом 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Суд дійшов висновку про наявність
підстав для виходу за межі позовних
вимог та, враховуючи відсутність у
відповідача правових підстав для
відмови у відкритті виконавчого
провадження, наявність підстав для
зобов'язання відповідача Державну
вчинити дії щодо відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа по справі №2а-6787/12/2670
від 05.06.2014.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

У відповідності до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову Державної виконавчої служби
України про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 28.07.2014 ВП №44164136.

3. Зобов'язати Державну виконавчу
службу України вчинити дії щодо
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа по справі №2а-6787/12/2670 від 05.06.2014.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1)
судові витрати в сумі 36,54 грн. (тридцять
шість гривень 54 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М. Кобилянський

Судді
К.Ю. Гарник

В.М. Данилишин

Повний текст постанови складено та
підписано 29.09.2014.