Справа № 814/209/14
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/209/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з відсутністю клопотань від
усіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю, справу
розглянуто згідно з п.1 ч.1 ст. 197 КАС
України,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області до
приватного підприємства "Торговий дім
"Укрспецтехсервіс" про стягнення
фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року Головне управління
(далі ГУ) Міндоходів у Миколаївській
області звернулося до суду з
адміністративним позовом до
приватного підприємства (далі ПП)
"Торговий дім "Укрспецтехсервіс" про
стягнення фінансових санкцій в розмірі
1 244, 47 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, що за
результатами перевірки відповідача
було прийнято рішення про застосування
фінансових санкції, які відповідач
добровільно не сплатив, що є підставою
для примусового стягнення штрафних
санкцій в судовому порядку.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ Міндоходів у
Миколаївській області ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також що у зв'язку з тим, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ГУ Міндоходів у
Миколаївській області, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені
такі обставини справи.

01 квітня 2013 року позивачем проведено
фактичну перевірку з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, за результатами
якої складено акт №79/21-249/31448411.

На підставі вказаного акту, 22 квітня 2013
року позивач прийняв рішення про
застосування фінансових санкцій
№140132/04-21, яким за роздрібну торгівлю
алкогольними напоями без наявності
ліцензії до відповідача застосовані
фінансові санкції у вигляді штрафу, в
розмірі 16 200, 00 грн.

Як слідує з листа ДПІ у Заводському
районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області, відповідач
розстрочив сплату штрафу, уклавши
відповідний договір, який у зв'язку із
невиконанням відповідачем його умов,
було розірвано.

Залишок несплаченої фінансової
санкції на момент подачі
адміністративного позову складає 1 244, 47
грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що стягнення фінансової
санкції без надіслання відповідачу
податкового повідомлення-рішення є
передчасним.

Судова колегія не погоджується з цими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" визначено
компетенцію органів, уповноважених
застосовувати штрафні санкції за
порушення норм цього Закону.

Рішення про стягнення штрафів,
передбачених ч.2 ст. 17 цього Закону,
приймаються органами доходів і зборів
та/або органом, який видав ліцензію на
право виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

При цьому ч.5 ст. 17 Закону передбачено,
що в разі невиконання суб'єктом
господарювання рішення органів,
зазначених у частині третій цієї
статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Приписи ст. 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" не встановлюють
форми та вимог до рішень про
застосування санкцій за порушення
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Такі норми містить Порядок
застосування фінансових санкцій,
передбачених ст. 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 02 червня 2003 року №790. Зокрема,
додатком до цього Порядку визначено
форму рішення про застосування
фінансових санкцій, яке виноситься в
разі виявлення порушення вимог
законодавства, що регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Разом із тим відповідно до пункту 10
підрозділу 10 розділу ХХ ПК України
(Перехідні положення)
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, Державної
податкової адміністрації України та
інших центральних органів виконавчої
влади, прийняті до набрання чинності
цим Кодексом на виконання законів з
питань оподаткування, та
нормативно-правові акти, які
використовуються при застосуванні
норм законів про оподаткування (в тому
числі акти законодавства СРСР),
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Кодексу, до прийняття
відповідних актів згідно з вимогами
цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми,
що прийняті до набрання чинності
Податковим кодексом України або
одночасно з ним, можуть
застосовуватися лише в частині, що не
суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які
регулюють повноваження контролюючих
органів у розумінні Податкового
кодексу України.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку
зобов'язує контролюючий орган
визначити суму грошових зобов'язань за
штрафними санкціями платникові
податку в тому разі, якщо таким
платником порушено норми
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на відповідний орган.

Водночас ст. 113 ПК України передбачено,
що штрафні (фінансові) санкції
застосовуються також і за порушення
вимог іншого, крім податкового,
законодавства, якщо контроль за
дотриманням відповідних норм
покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих
органів у розумінні Податкового
кодексу України є визначення суми
грошових зобов'язань у вигляді
штрафних санкцій за порушення норм
іншого, крім податкового,
законодавства, якщо контроль за
дотриманням відповідних норм
покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на
санкції за порушення норм
законодавства, що регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, оскільки контроль за
дотриманням відповідних норм
покладено на органи доходів і зборів
України.

При цьому відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.
14 ПК України грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що
поняття грошового зобов'язання охоплює
всі суми коштів, які підлягають сплаті
як штрафні санкції за порушення вимог
законодавства, дотримання якого
контролюють контролюючі органи. Не є
винятком і штрафні санкції за
порушення законодавства, яке регулює
обіг спирту етилового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 58.1 ст. 58 ПК України зазначено,
що податкове повідомлення-рішення
приймається в разі визначення суми
грошового зобов'язання, у тому числі за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів
доходів і зборів України, які
контролюють дотримання вимог
законодавства щодо обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Тому з 01 січня 2011 року (від часу
набрання чинності ПК України) у
контролюючих органів в розумінні ПК
України відсутні повноваження щодо
прийняття інших рішень, крім
податкових повідомлень-рішень, якими
можуть бути визначені грошові
зобов'язання.

Водночас окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не повинні
сприйматися як безумовні підстави для
висновку щодо протиправності спірного
рішення і, як наслідок, про його
скасування.

Якщо спірне рішення прийняте
контролюючим органом у межах своєї
компетенції та з його змісту можна
чітко встановити зміст цього рішення
(зокрема, порушення законодавства, за
які застосовуються відповідні санкції,
та розмір останніх), таке рішення може
бути визнане судом правомірним навіть
у разі, коли не дотримано окремих
елементів форми спірного рішення.

У такому разі рішення контролюючого
органу про застосування фінансових
санкцій за порушення вимог
законодавства з регулювання обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, прийняте не за
формою, передбаченою для податкових
повідомлень-рішень, варто розцінювати
як податкове повідомлення-рішення з
окремими дефектами, які не змінюють
суті спірного рішення.

Незалежно від дефектів форми
податкового повідомлення-рішення з
визначення грошових зобов'язань за
фінансовими санкціями за порушення
законодавства з регулювання обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів на такі
повідомлення-рішення поширюється дія
норм ПК України.

Тому й передбачені відповідними
рішеннями суми грошових зобов'язань
підлягають узгодженню в порядку,
встановленому ПК України для
узгодження грошових зобов'язань,
визначених контролюючим органом. У
свою чергу визначені такими рішеннями
суми грошових зобов'язань підлягають
сплаті як грошові зобов'язання в
розумінні ПК України, а своєчасно
несплачені суми повинні стягуватися в
порядку, передбаченому для стягнення
податкового боргу (тобто з обов'язковим
направленням платникові податків
податкових вимог тощо).

Судова колегія зазначає, що аналогічна
правова позиція викладена у листі
Вищого адміністративного суду України
від 28. березня 2014 №375/11/14-14.

Відповідно до п.57.2 ст. 57 ПК України, у
разі коли відповідно до цього Кодексу
або інших законів України контролюючий
орган самостійно визначає податкове
зобов'язання платника податків з
причин, не пов'язаних з порушенням
податкового законодавства, такий
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму податкового
зобов'язання у строки, визначені в
цьому Кодексі та в ст. 297 Митного
кодексу України, а якщо такі строки не
визначено, - протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення про
таке нарахування.

Відповідно до п.57.3 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно погасити узгоджену суму, а
також пеню та штрафні санкції за їх
наявності протягом 10 календарних днів,
наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 95.2 ст. 95 ПК України встановлено,
що стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Згідно п.59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо
у платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Як вбачається з матеріалів справи, 22
квітня 2013 року податковою інспекцією
винесено рішення №140132/04-21 про
застосування штрафних санкції в
розмірі 16 200 грн. (а.с. 10). Вказане рішення
відповідачем не оскаржено.

28 травня 2013 року між ПП "Торговий дім
"Укрспецтехсервіс" та ДПІ у Заводському
районі м. Миколаєва було укладено
договір №40 про розстрочення грошового
зобов'язання.

У зв'язку з несплатою чергової частки
заборгованості, 28 листопада 2013 року
прийнято рішення №5 про скасування
рішення про розстрочення грошового
зобов'язання.

Станом на час звернення Інспекції до
суду, а саме 15 січня 2014 року,
заборгованість ПП "Торговий дім
"Укрспецтехсервіс" складає 1 244, 47 грн.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що стягнення з відповідача
1 244, 47 грн. на підставі рішення від 22
квітня 2013 року №140132/04-21 відповідає
вимогам пп.20.1.28 п.20.1 ст. 20 ПК України,
який визначає повноваження ДПІ щодо
стягнення до бюджету податкового боргу
або сум простроченого податкового
зобов'язання.

За таких обставин, судова колегія
доходить висновку про обґрунтованість
позовних вимог Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області і,
відповідно, необхідність їх
задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
задовольнити адміністративний позов
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області до приватного
підприємства "Торговий дім
"Укрспецтехсервіс" про стягнення
фінансових санкцій в розмірі 1 244, 47 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: