Справа № 822/2394/14
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2394/14
Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович
А.І.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

01 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Сушка О.О. Полотнянка Ю.П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача - Молявчик
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області, управління
Пенсійного фонду України в
Ярмолинецькому районі Хмельницької
області, управління Пенсійного фонду
України в Дунаєвському районі
Хмельницької області, управління
Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м. Славута на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Перший заступник прокурора
Хмельницької області до управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області, управління
Пенсійного фонду України в
Ярмолинецькому районі Хмельницької
області, управління Пенсійного фонду
України в Дунаєвському районі
Хмельницької області, управління
Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м. Славута про
визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідачі подали апеляційні скарги у
яких просять скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

Під час судового засідання представник
відповідачів підтримала доводи
апеляційної скарги та просила суд її
задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився,
представника не направив, про час та
місце розгляду справи повідомлений
вчасно та належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідачів,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
поданням про усунення порушень закону
прокуратури Хмельницької області
№07/1-1000 вих-14 від 30 квітня 2014 року
Головному управлінню Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області
запропоновано: п.1 - вжити невідкладних
заходів щодо усунення виявлених
порушень Законів України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби", "Про звернення
громадян", а також причин та умов що їм
сприяють; п.3 - Усунути порушення закону
щодо прийняття рішень про застосування
фінансових санкцій на підставі п.5 ч.9
ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та поновити права
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, щодо яких вказані
рішення приймались (1901 рішення на
загальну суму 602.1 тис. гривень).

Листом №8768/06 від 26 травня 2014 року
Головного управління ПФУ в
Хмельницькій області позивачу
відмовлено у виконанні подання
прокурора в частині вжиття заходів до
скасування рішень про застосування
фінансових санкцій після 01 січня 2011
року на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" .

Суд І інстанції, задовольняючи позов,
виходив з того, що нарахування після 1
січня 2011 року управліннями ПФУ на
підставі пункту 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону N 1058-IV штрафних санкцій
за несвоєчасне подання звітності,
граничний строк подання якої настав до
цієї дати, є протиправним.

Колегія суду не погоджується з таким
висновком суду І інстанції з огляду на
наступні обставини.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058, в редакції, яка діяла
до 01 січня 2011року, передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати й сплачувати
в установлені строки й у повному обсязі
страхові внески.

Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 9 ст. 106 Закону №
1058, в редакції до 01 січня 2011 року, за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. За несплату, неповну
або несвоєчасну сплату авансових
платежів із страхових внесків,
передбачених цим Законом, - штраф у
розмірі 50 відсотків сум несплачених
або своєчасно не сплачених авансових
платежів.

01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року № 2464 "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", в зв'язку з чим,
норми п.п. 5,7 ч. 9 ст. 106 Закону № 1058
втратили чинність.

У той же час відповідно до абзацу
п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Крім цього, абзацом шостим цього ж
пункту передбачено, що на період до
повного стягнення зазначеної вище
заборгованості за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Статтею 58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують
відповідальність. В пункті 2 рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію
законів та інших нормативно-правових
актів) зазначено наступне "В
регулюванні суспільних відносин
застосовуються різні способи дії в
часі нормативно-правових документів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватись, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма), шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма).

Крім того, у цьому ж рішенні
Конституційний Суд України зазначив,
що за загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплено у ч. 1 ст. 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон, або інший
нормативно-правовий акт, під час якого
вони настали.

В Законі України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" № 2464-VI
від 08 липня 2010 року, яким виключено ч. 9
ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-ІV від 09 липня 2003 року,
не передбачено зворотної дії в часі.

Виходячи з наведеного, притягнення до
відповідальності за порушення у сфері
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
за тими нормами законодавства, що діяли
на момент його вчинення.

Проаналізувавши наведені норми права,
колегія суддів дійшла висновку, що за
порушення пенсійного законодавства
після 01 січня 2011 року, в тому числі
порушення, які встановлені в ході
документальної перевірки виносяться
рішення в порядку та розмірах,
передбачених ч. 8 , 9 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та п. 9 п.п. 9.3.3-9.3.5
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України №21-1 від 19 грудня 2003 року (із
змінами та доповненнями).

Аналогічна правова позиція щодо
застосування абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону № 2464-VI передбачена в постанові
Вищого адміністративного суду України
від 04 червня 2013 року по справі №
К/9991/37428/12, рішенні Верховного Суду
України від 19 лютого 2013 року у справі №
21-432а12.

Частинами 1 - 2 ст.244-2 КАС України
визначено, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду
вважає, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області, управління
Пенсійного фонду України в
Ярмолинецькому районі Хмельницької
області, управління Пенсійного фонду
України в Дунаєвському районі
Хмельницької області, управління
Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м. Славута
задовольнити повністю .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "06" жовтня 2014 р.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Сушко О.О.

Полотнянко Ю.П.