Справа № 554/5522/14-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.Справа № 554/5522/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на постанову Октябрського
районного суду м. Полтава від 30.05.2014р.
по справі № 554/5522/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області

про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Октябрського районного суду м. Полтави
з зазначеним позовом, в якому просив
визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області в перерахунку та
виплаті щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду
України в Карлівському районі
Полтавської області провести позивачу
починаючи з 01.01.2014 року та до втрати
такого права, або змін в законодавстві,
або до законодавчого врегулювання
спірних відносин, нарахування та
виплату щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров`ю,
передбаченої ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законами України Про
Державний бюджет України на
відповідний рік з урахуванням
проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1-ї категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Полтавською обласною державною
адміністрацією 20 травня 2004 року та
інвалідом II групи. На підставі ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам віднесеним до 1-ї
категорії, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі інвалідам II групи - 75
% мінімальної пенсії за віком
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність з 1 січня 2014 року та
провести відповідні виплати.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтави від 30.05.2014р. по справі №
554/5522/14-а задоволено адміністративний
позов.

Визнано дії Головного управління
Пенсійного фонду в Полтавській області
щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та
виплаті щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
встановленої статтею 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
протиправними.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду в Полтавській області
провести ОСОБА_1, починаючи з 1 січня 2014
року та до втрати такого права, або змін
в законодавстві або до законодавчого
врегулювання спірних відносин,
нарахування та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбаченої ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 75 процентів мінімальної
пенсії за віком з урахуванням ч. 1ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України «Про Державний бюджет
України» на відповідний рік з
урахуванням проведених виплат.

Відповідач, не погодився з судовим
рішенням, та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції, ухвалити нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Сторони по справі в судове засідання
суду апеляційної інстанції не
з'явилися, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причину
неявки не повідомили.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та віднесений до
1 категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням від
21.09.2004 р. серії НОМЕР_1, виданим
Полтавською обладміністрацією, копія
якого мається у матеріалах справи ( а.с.
3).

Згідно довідки медико-соціальної
комісії серії 7-66 ГВ, № 0010759 від 30 квітня
2004 року позивач є інвалідом II групи.

Листом від 5 лютого 2014 року № 42/П-03
відповідачем повідомлено, що розмір
додаткової пенсії визначений
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»- 40 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є правомірними та
обґрунтованими.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб`єктом владних повноважень в основу
спірного рішення на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія
суддів виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно ч. 3 ст. 65 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» є документом, що підтверджує
статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та надають право користування
пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади, Радою
Міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською і
Севастопольською міськими державними
адміністраціями за поданням районних
державних адміністрацій».

Відповідно до норми Закону та правових
позицій Вищого адміністративного Суду
України єдиним документом, що
підтверджує статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи та надає право на
користування пільгами, встановленими
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в тому числі і призначення
та одержання державних пенсій, є
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» або «Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статтей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
розмір державної пенсії для інвалідів,
щодо яких встановлено причинний
зв'язок з Чорнобильською катастрофою
та віднесених до категорії 1, інвалідам
II групи, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком, а
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 49 Закону пенсія
позивачу, як особі, віднесеній до
категорії 1, повинна надаватися з
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
визначається після виникнення права на
державну пенсію.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 67 Закону України №
796-ХІІ від 28 лютого 1991 року у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1,2,3,4.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» визначений
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, який
становить з 1 січня 2014 року- 949 грн., з 1
липня-974 грн., з 1 жовтня-1014 грн.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, який включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездетності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Виходячи з пріоритетності Законів над
підзаконними актами, при визначені
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
застосуванню підлягають ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка істотно звужує обсяг
встановлених Законом прав.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 30.05.2014р. по справі №
554/5522/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.