Справа № 813/2072/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/34267/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області на ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 червня 2014 року

у справі № 813/2072/13-а

за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області

до ОСОБА_2

про зобов'язання виконати
вимоги припису

В С Т А Н О В И В :

У березні 2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області звернулась до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_2 про зобов'язання виконати
вимоги припису від 06.12.2012 N 28/8 шляхом
демонтування самочинної прибудови до
магазину.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.06.2013,
залишеною без змін ухвалою Львівського
окружного адміністративного суду від
02.06.2014, адміністративний позов
повернуто позивачу.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
Інспекція ДАБК оскаржила їх у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення - про задоволення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 2
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неприбуттям належним чином
повідомлених про час і місце судового
засідання осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій та убачається з матеріалів
справи, ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 01.04.2013
відкрито провадження у справі за
позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_2 про
зобов'язання виконати вимоги припису
від 06.12.2012 N 28/8, а саме демонтувати
самочинну прибудову до магазину.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.06.2013
позовну заяву залишено без руху та
надано строк для виправлення недоліків
до 25.06.2013 шляхом зазначення витрат, які
відповідач буде змушений компенсувати
у випадку примусового знесення
збудованого ним об'єкта. Суд виходив із
того, що відповідно до положень Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» при
зверненні до суду орган ДАБК повинен
зазначити розмір витрат, які
відповідач буде змушений компенсувати
у разі примусового знесення ним об'єкта
самочинного будівництва.

21.06.2013 Інспекція ДАБК подала до суду
уточнення до позовної заяви,
відповідно до якого позивач просив
зобов'язати ОСОБА_2 знести самочинну
прибудову до магазину за власний
рахунок. Розмір витрат, які відповідач
буде змушений компенсувати у разі
примусового знесення збудованого ним
об'єкта, позивач не вказав.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.06.2013
повернуто позовну заяву, оскільки
позивач не усунув визначені ухвалою
від 11.06.2013 недоліки позовної заяви.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що заява про зміну
підстав чи предмету позову подається
до початку судового розгляду, тоді як
КАС України не передбачено подання
такої заяви в період виконання ухвали
без руху. Також надана заява може
змінити предмет чи підставу, а
позивачем змінено і те й інше, що не
передбачено процесуальним
законодавством. Крім того, ухвала
Львівського окружного
адміністративного суду від 11.06.2011 про
залишення позовної заяви без руху не
оскаржена.

У той же час, доводи Інспекції ДАБК про
неможливість прийняття судом першої
інстанції ухвали про повернення
позовної заяви після відкриття
провадження у справі судом апеляційної
інстанції взято до уваги, оскільки в
цьому випадку слід було застосувати
положення статті 155 КАС України та
винести ухвалу про залишення позовних
вимог без розгляду. Однак, на думку суду
апеляційної інстанції, оскільки
процесуальні наслідки вищезгаданих
ухвал є однаковими, то допущене
процесуальне порушення не є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись з висновками судів
попередніх інстанцій у повній мірі з
огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 108 КАС
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

Пунктом 7 частини першої статті 155 КАС
України встановлено, що суд своєю
ухвалою залишає позовну заяву без
розгляду, якщо провадження в
адміністративній справі було відкрито
за позовною заявою, яка не відповідає
вимогам статті 106 цього Кодексу, і
позивач не усунув цих недоліків у
строк, встановлений судом.

Таким чином, суд касаційної інстанції
дійшов висновку про те, що, оскільки
ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.06.2013 було
вказано на недоліки позовної заяви
Інспекції ДАБК, які у визначений судом
строк усунуті не були, цей
адміністративний позов слід було
залишити без розгляду.

У той же час, суд касаційної інстанції
не бере до уваги посилання Інспекції
ДАБК на положення статті 137 КАС України
з огляду на таке.

Частиною першою статті 137 КАС України
передбачено, що позивач може протягом
всього часу судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. Заява про зміну
позовних вимог повинна відповідати
вимогам, які встановлені цим Кодексом
для позовних заяв. У разі
невідповідності такої заяви вимогам
статті 106 цього Кодексу суд своєю
ухвалою повертає її позивачу. Ухвала
суду, прийнята за результатами
розгляду питання про прийняття заяви
про зміну позовних вимог, окремо не
оскаржується.

У цьому випадку, суд касаційної
інстанції вважає за необхідне вказати
на те, що зміні предмету позову
Інспекцією ДАБК повинно було б
передувати виконання вимог суду першої
інстанції, вказаних в ухвалі від 11.06.2013.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги частково
заслуговують на увагу, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування
оскаржуваних судових рішень та
прийняття нового рішення у справі - про
залишення адміністративного позову
без розгляду.

Частиною першою статті 228 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції скасовує судові рішення в
касаційному порядку і залишає позовну
заяву без розгляду або закриває
провадження у справі з підстав,
встановлених статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 229
КАС України суд касаційної інстанції
має право скасувати судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове рішення, якщо
обставини справи встановлені повно і
правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області задовольнити
частково.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 червня 2014 року в цій справі
скасувати.

Адміністративний позов Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області залишити
без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.