Справа № 754/8246/14-а
Суддя: Смирнова Є. П.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/405/14
Справа №754/8246/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.09.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Смирнова Є.П.

при секретарі Кузьменко
А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві

адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до

Управління Пенсійного фонду України

в
Деснянському районі м. Києва,

Головного управління Пенсійного

фонду
України в місті Києві, -

про
визнання незаконним перерахунку

пенсії
та відшкодування шкоди

у
вигляді упущеної вигоди, -

В С Т А Н О В И В :

21.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва,
в якому просить поновити з 01.03.2014 року
виплату їй пенсії, яка була призначена
01.10.2011 року за віком відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» , а також визначити суму
компенсації матеріальних та
нематеріальних збитків та компенсації
невиплаченої пенсії за період з 05.03.2007
року по 01.10.2011 рік у розмірі 37.110 грн. 08
коп.

Під час розгляду справи в суді до
участі у справі в якості
співвідповідача було залучено Головне
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві.

25.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
заявою про уточнення позовних вимог.
Просить визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва при
здійсненні перерахунку її пенсії,
зобов'язати Управління відновити з
01.03.2014 року виплату пенсії, яка була
призначена з 01.10.2011 року за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплатити
заборгованість.

Крім того, позивачка просить
зобов'язати відповідача признати кошти
в сумі 37.110 грн. 08 коп. компенсацією
матеріальних та нематеріальних
збитків, понесених нею через незаконну
відмову в призначенні пенсії із
зниженням пенсійного віку в березні 2007
року, як матері інваліда з дитинства, та
не списувати їх з її пенсійного
рахунку.

При цьому ОСОБА_1 вказує на те, що вона
має доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в
1991 році (в 11 років) була визнана
дитиною-інвалідом. В 2006 році стан
здоров'я доньки погіршився та 02.10.2007
року ОСОБА_2 було встановлено першу
групу інвалідності, вона потребує
постійного стороннього догляду.

Через стан доньки вона змушена була
залишити роботу і вирішила
скористатись своїм правом на пенсію із
скороченням віку, що передбачено ст. 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». 05.03.2007 року вона надала
необхідні документи до Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва, однак, в призначені
пенсії їй було відмовлено.

Як вказує ОСОБА_1 в серпні 2008 року вона
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва про
визнання протиправним та скасування
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва
про відмову в призначенні їй пенсії за
віком, як матері інваліда з дитинства,
із зниженням пенсійного віку
відповідно до ст. 17 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та просила
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва призначити їй пенсію за віком з 05
березня 2007 року.

16.06.2009 року Окружний адміністративний
суд м. Києва прийняв рішення по справі
№3/590 та виніс Постанову про визнання
протиправним та скасування рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва про відмову
впризначенні пенсії за віком та
зобов'язав Управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва
призначити їй пенсію за віком з 05.03.2007
року. Дане рішення не набрало чинності,
оскільки було оскаржене Управлінням
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва до Апеляційного суду м.
Києва.

25.05.2011 року постановою Апеляційного
суду м. Києва скасовано постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 16.06.2009 року та ухвалено
рішення, яким в задоволенні її позову
відмовлено. Це рішення було оскаржено
нею до Вищого адміністративного суду
України.

Як зазначає позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_2 їй
виповнилось 55 років і вона звернулась
до Управління Пенсійного фонду в
Деснянському районі м. Києва (за місцем
проживання) із заявою про призначенні
пенсії за віком відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". З
01.10.2011 року їй була призначена пенсія в
розмірі 3.173 грн. 14 коп.

27.10.2011 року ухвалою колегії суддів
Вищого адміністративного суду України
було задоволено її позов до Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва. Рішення набрало
чинності з дня його проголошення.

З 20.01.2009 по 30.09.2011 року вона отримувала
соціальну допомогу по догляду за
донькою-інвалідом першої групи у
розмірі 11,68 грн. на місяць (інших
доходів не мала). За період з 05.03.2007 року
по 01.10. 2011 року Пенсійний фонд повинен
був виплатити їй 74.885 грн. Витрати на
інформаційно-технічне забезпечення та
правову допомогу з вирішення питання
про призначення їй пенсії із
скороченням пенсійного віку, як матері
інваліда з дитинства, склали більше 7000
грн.

ОСОБА_1 також зазначає, що 18.02.2013 року
вона звернулась із заявою до
Європейського суду з прав людини, в
якій просила визнати порушення щодо
неї пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1
Першого Протоколу Конвенції та статті
13 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод.

27.11.2013 року вона отримала повідомлення
Європейського суду з прав людини про
доведення заяви до відома Уряду.

22.02.2014 року нею було отримано лист
Головного Управління Пенсійного фонду
України в м. Києві від 17.02.2014 року №3797/10,
в якому було викладено, яким чином буде
перерахована їй пенсія та приведено
розмір пенсії, яка буде нарахована з
05.03.2007 року на підставі ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2011 року. При цьому, у розрахунку,
який викладено в листі, береться за
основу середня заробітна плата (дохід)
в середньому на одну застраховану
особу в цілому по Україні, з якої
сплачено страхові внески та яка згідно
цього Закону враховується для
обчислення пенсії за 2006 рік в розмірі
928,81 грн. Однак, не враховано, що
призначення пенсії фактично
проводиться в лютому 2014 року, коли
середня заробітна плата (дохід) в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески за попередній 2013 рік
становив 2979,46 грн.

Проте, в заяві до Європейського суду
було наголошено на заборгованості за
період з березня 2007 року по жовтень 2011
року, коли через незаконну відмову в
призначенні пенсії за віком, як матері
інваліда з дитинства, вона фактично
була позбавлена засобів для життя.

Позивачка вважає, що своїми діями
відповідач завдав їй іще більше
матеріальних збитків та моральної
шкоди, принизивши її гідність та
нівелюючи право на відстоювання
інтересів в суді.

В листі Головного Управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
було зазначено, що в разі погодження на
виконання ухвали Вищого
адміністративного суду м. Києва від
27.10.2011 року щодо призначення пенсії за
віком з 05.03.2007 року вона повинна
письмово повідомити про це Головне
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві. Проте, письмового
підтвердження вона не надавала.

Як вказує ОСОБА_1, в розмові з
працівниками Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва вона просила залишити пенсію за
віком, яка була призначена в жовтні 2011
року на загальних підставах та станом
на лютий 2014 року становила 3394,12 грн.

13.03.2014 року вона звернулась до
Управлінням Пенсійного фонду України в

Деснянському районі м. Києва з
проханням надати довідку про дату, суму
та на основі

яких документів проводились
розрахунки її пенсії. На її звернення
Управлінням Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва було
надіслано лист від 18.03.2014 року за
№1409/09/К-262, в якому було повідомлено, що
згідно Постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.06.2009 року за №3/590 з 05.03.2007 року їй було
призначено пенсію за віком в сумі 2017,13
грн. із врахуванням трудового стажу 33
роки 09 місяців. Хоча, при оформленні
пенсії за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» 05.10.2011
року нею було надано до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва документи,
які підтверджували набутий трудовий
стаж 37 років і 6 місяців.

В-подальшому, 24.03.2014 року на її
(позивачки) пенсійний рахунок було
зараховано 39.127 грн. 21 коп., а саме: 2.017
грн. 13 коп. - пенсія за березень 2014 року
та 37.110 грн. 08 коп. - часткова компенсація
невиплаченої пенсії за період з 05.03.2007
року по 01.10.2011 року. Тобто, розмір пенсії
за березень 2014 року став менший ніж за
лютий на 1.376 грн. 99 коп.

ОСОБА_1 вважає, що вказаними діями
відповідача було порушено ст. 46 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування ", згідно
якої нараховані суми пенсії, не
отримані з вини органу, що призначає і
виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів.

Крім того, на думку позивачки,
Управлінням Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва було
порушено ст. 10 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", згідно якої
особі, яка має право на довічну пенсію,
призначається один з видів довічної
пенсії за її вибором.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що при
перерахунку пенсії не були враховані
документи, які підтверджують трудовий
стаж, і через відмову у призначенні
пенсії із зниженням пенсійного віку, як
матері інваліда з дитинства,
відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України - їй заподіяно збитки, у вигляді
доходів, які вона могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода)
та завдано моральної шкоди внаслідок
порушення прав відповідно до ст.23
Цивільного кодексу України.

Посилаючись на викладені обставини,
положення ст.ст. 19, 21, 46, 124 Конституції
України, ст.ст. 22, 23 ЦК України,
позивачка ОСОБА_1 просить визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва при
здійсненні перерахунку її пенсії,
зобов'язати Управління відновити з
01.03.2014 року виплату пенсії, яка була
призначена з 01.10.2011 року за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплатити
заборгованість.

Крім того, позивачка просить
зобов'язати відповідача признати кошти
в сумі 37.110 грн. 08 коп. компенсацією
матеріальних та нематеріальних
збитків, понесених нею через незаконну
відмову в призначенні пенсії зі
зниженням пенсійного віку в березні 2007
року, як матері інваліда з дитинства, та
не списувати їх з її пенсійного рахунку
(а.с. 36-39).

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась,
просить розглядати справу у її
відсутність (а.с. 39).

Представник Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва Пономарьов Г.П. та представник
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві Федчук І.Є. проти
позову заперечують, посилаючись на те,
що призначення ОСОБА_1 пенсії із
зниженням пенсійного віку, як матері
інваліда з дитинства, було проведено на
виконання ухвали Вищого
адміністративного суду м. Києва від
27.10.2011 року, яка є обов'язковою до
виконання на всій території України.

Заслухавши пояснення представників
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва та
Головного управління пенсійного фонду
України в м. Києві - Пономарьова Г.П. та
Федчука І.Є., дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки МСЕК від 25.02.2002 року
ОСОБА_2 з 01.02.2002 року встановлено ІІ
групу інвалідності з дитинства. 20.02.2009
року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено 1
групу інвалідності з дитинства, з
17.02.2009 року (а.с.26).

05.03.2007 року ОСОБА_1 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва із заявою
про призначення пенсії за віком, як
матері інваліда з дитинства, зі
зниженням пенсійного віку відповідно
до статті 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», проте їй було в
цьому відмовлено.

Не погоджуючись із відмовою у
призначенні пенсії ОСОБА_1 у вересні 2008
року звернулася до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва, в якому
просила зобов'язати відповідача
призначити їй достроково пенсію як
матері дитини інваліда з дитинства, яка
виховала дитину до шестирічного віку
та має стаж роботи не менше 15 років, у
відповідності до ст. 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.06.2009 року позов ОСОБА_1 задоволено в
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва (протокол
№ 43 від 07.06.2007 року) про відмову в
призначенні пенсії за віком та
зобов'язано відповідача призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком з 05.03.2007 року (а.с.
6-8).

Постановою Апеляційного суду м. Києва
від 25.05.2011 року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.06.2009 року скасовано та ухвалено нову,
якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва, третя
особа: МСЕК Дніпровського району м.
Києва про зобов'язання призначити
пенсію, - відмовлено (а.с. 9-10).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.10.2011 року постанову
Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2011
року скасовано та залишено в силі
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16.06.2009 року (а.с. 11).

На підставі виконавчого листа № 3/590,
виданого Окружним адміністративним
судом м. Києва 02.12.2011 року, головним
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Магда С.Г. 03.01.2012 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 30601872 та надано 7-ми
денний строк для добровільного
виконання рішення суду, а також
зобов'язано боржника надати письмове
підтвердження про його виконання (а.с.
12-14).

В ході виконання рішення суду
державним виконавцем в порядку ст.ст. 75,
89 Закону України «Про виконавче
провадження» за невиконання боржником
рішення суду в добровільному порядку
застосовано штрафні санкції у вигляді
штрафу в розмірі 680 грн. та 1.360 грн., про
що 14.05.2012 року та 07.06.2012 року винесено
відповідні постанови. Крім того, 27.06.2012
року до Прокуратури м. Києва направлено
подання про притягнення службових осіб
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва до
кримінальної відповідальності.

В-подальшому, 27.06.2012 року головним
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Магда С.Г. винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження ВП № 30601872 на підставі п. 11
ч. 1 ст. 49, ч. 3 ст. 75 Закону України «По
виконавче провадження».

В той же час, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1
виповнилось 55 років і вона звернулась
до Управління Пенсійного фонду в
Деснянському районі м. Києва (за місцем
проживання) із заявою про призначенні
пенсії за віком відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". З
01.10.2011 року їй була призначена пенсія в
розмірі 3.173 грн. 14 коп.

18.02.2013 року ОСОБА_1 звернулась із заявою
до Європейського суду з прав людини, в
якій просила визнати порушення щодо
неї пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1
Першого Протоколу Конвенції та статті
13 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод (а.с. 15-22).

27.11.2013 року ОСОБА_1 отримала
повідомлення Європейського суду з прав

людини про доведення заяви до відома
Уряду.

22.02.2014 року ОСОБА_1 отримано лист
Головного Управління Пенсійного фонду
України в м. Києві від 17.02.2014 року № 3797/10,
згідно якого повідомлено, яким чином
буде перерахована її пенсія та
приведено розмір пенсії, яка буде
нарахована з 05.03.2007 року на підставі
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 27.10.2011 року. При цьому, у
розрахунку, який викладено в листі,
береться за основу середня заробітна
плата (дохід) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
згідно цього Закону враховується для
обчислення пенсії за 2006 рік в розмірі
928,81 грн., тобто за календарний рік, що
передує року звернення за призначенням
пенсії, як це передбачено ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
редакції станом на 05.03.2007 року (а.с. 23).

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

На підставі викладеного, аналізуючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд дійшов до висновку, що
саме на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2011 року Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Деснянському районі
м. Києва було здійснено призначення та
нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком, як
матері інваліда з дитинства, починаючи
з 05.03.2007 року, з урахуванням середньої
заробітної плати (доходу) в середньому
на одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески за календарний рік, що передує
року звернення за призначенням пенсії,
як це передбачено ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в редакції
станом на 05.03.2007 року.

Доводи позивачки про те, що вона не
надавала згоду на призначення їй
пенсії на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду м.Києва від
27.10.2011 року щодо призначення пенсії за
віком з 05.03.2007 року, суд до уваги не
приймає. При цьому враховує, що на лист
Головного Управління Пенсійного фонду
України в м.Києві від 17.02.2014 року № 3797/10
позивачка не надала заперечення, що суд
розцінює як згоду ОСОБА_1 на
призначення такої пенсії (а.с.23,24).

На підставі викладеного, позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним
перерахунку пенсії та відшкодування
шкоди у вигляді упущеної вигоди, суд
вважає необгрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104,
161-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, ст. 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 124 Конституції
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва,Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві, - про визнання незаконним
перерахунку пенсії та відшкодування
шкоди у вигляді упущеної вигоди,
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя:
Є.П. Смирнова