Справа № 875/216/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/216/14
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії
про визнання протиправною та
скасування постанови Центральної
виборчої комісії № 1283 від 28.09.2014 в
частині і зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Центральної виборчої комісії, в якому
просив: визнати протиправною та
скасувати постанову Центральної
виборчої комісії від 28.09.2014 № 1283 в
частині відмови ОСОБА_2 у реєстрації
кандидатом в народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 66
на позачергових виборах народних
депутатів України 26.10.2014; зобов'язати
Центральну виборчу комісію
зареєструвати ОСОБА_2 кандидатом у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 66 в
порядку самовисування на позачергових
виборах народних депутатів України
26.10.2014.

Позивач вважає, що дана постанова
Центральної виборчої комісії була
прийнята стосовно нього з порушенням
Закону України «Про вибори народних
депутатів України», оскільки всі
необхідні документи для реєстрації
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі №66,
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»
були ним подані до ЦВК.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
адміністративного позову, колегія
суддів вважає, що зазначений позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.09.2014 ОСОБА_2 для
реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 66, особисто подано
заяву про самовисування кандидатом у
народні депутати України,
автобіографію кандидата в депутати на
паперовому носії та у електронному
вигляді, документ про внесення
грошової застави, 4 фотографії
кандидата у депутати розміром 4x6 см на
паперовому носії та у електронному
вигляді, ксерокопії першої та другої
сторінки паспорта громадянина України
та передвиборна програма кандидата у
депутати на паперовому носії та у
електронному вигляді.

Постановою Центральної виборчої
комісії від 28.09.2014 № 1283 «Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати України ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.»
позивачу відмовлено в реєстрації
кандидата у народні депутати України.

Відмова Центральної виборчої комісії в
реєстрації кандидата у народні
депутати України ОСОБА_2 в
одномандатному виборчому окрузі № 66
мотивована тим, що в порушення вимог
пункту 1 частини 2 статті 55 Закону заява
ОСОБА_2 про самовисування не містить
зобов'язання у разі обрання його
депутатом припинити діяльність, яка
відповідно до Конституції України та
законів України несумісна з мандатом
народного депутата України, або
зазначення, що така діяльність ним не
здійснюється.

Не погоджуючись з постановою ЦВК
Центральної виборчої комісії від 28.09.2014
№ 1283 в частині відмови у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
ОСОБА_2 в одномандатному окрузі № 66
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про вибори народних депутатів
України», Законом України «Про
Центральну виборчу комісію» та Законом
України «Про статус народного депутата
України».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» ЦВК реєструє кандидата у
депутати, який балотується в
одномандатному окрузі в порядку
самовисування, за умови пред'явлення
ним особисто одного із документів,
передбачених п. 1 або 2 ч. 3 ст. 2 цього
Закону, та отримання нею таких
документів:

1) заяви про самовисування, датованої
днем подання документів для реєстрації
його кандидатом у депутати до
Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в депутати,
на паперовому носії та в електронному
вигляді, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості;

3) декларації про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
кандидата у депутати відповідно до
статті 57 цього Закону;

4) документа про внесення грошової
застави відповідно до статті 56 цього
Закону;

5) 4 фотографії кандидата розміром 4х6
сантиметрів на паперових носіях та в
електронному вигляді;

6) ксерокопії першої та другої сторінок
паспорта громадянина України
кандидата.

Відповідно до ст. ст. 76, 78 Конституції
України, народним депутатом України
може бути громадянин України, який на
день виборів досяг двадцяти одного
року, має право голосу і проживає в
Україні протягом останніх п'яти років.

Народні депутати України здійснюють
свої повноваження на постійній основі.

Народні депутати України не можуть
мати іншого представницького мандата
чи бути на державній службі.

Вимоги щодо несумісності
депутатського мандата з іншими видами
діяльності встановлюються законом.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про
статус народного депутата України» №
2790 від 17.11.1992 народний депутат не має
права: 1) бути членом Кабінету Міністрів
України, керівником центрального
органу виконавчої влади; (пункт 1
частини першої статті 3 визнано таким,
що відповідає Конституції України (є
конституційним) згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 04.07.2002
№ 14-рп/2002) 2) мати інший представницький
мандат чи одночасно бути на державній
службі; 3) обіймати посаду міського,
сільського, селищного голови; 4)
займатися будь-якою, крім депутатської,
оплачуваною роботою, за винятком
викладацької, наукової та творчої
діяльності, а також медичної практики у
вільний від виконання обов'язків
народного депутата час; 5) залучатись як
експерт органами досудового слідства,
прокуратури, суду, а також займатися
адвокатською діяльністю; 6) входити до
складу керівництва, правління чи ради
підприємства, установи, організації, що
має на меті одержання прибутку.

Колегія суддів звертає увагу, що зі
зразку «Заяви про самовисування та
реєстрації кандидата в народні
депутати в одномандатному виборчому
окрузі», розміщеному на сайті
Центральної виборчої комісії,
вбачається, що заявник в заяві повинен
зазначити текст наступного змісту:
«Зобов'язуюсь у разі обрання мене
народним депутатом України припинити
діяльність (скласти представницький
мандат), яка (який) відповідно до
Конституції України та законів України
несумісні (несумісний) з мандатом
народного депутата України».

Крім того, у примітках до вказаного
абзацу заяви у разі відсутності іншого
представницького мандата, який згідно
з Конституцією України та законами
України несумісний з мандатом
народного депутата, зазначається
«Іншого представницького мандата, який
відповідно до Конституції України та
законів України несумісний з мандатом
народного депутата України, не маю».

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи норми чинного
законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що в Законі
України «Про вибори народних депутатів
України» відсутня норма, яка б
зобов'язувала кандидата дослівно
вказувати в заяві певні дані, а тому, не
достатньо дослівне формулювання цього
речення слід розцінювати як
неточність, яка відповідно до положень
ч. 3 ст. 60 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» підлягає
виправленню та не може бути підставою
для відмови у реєстрації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
заява про самовисування позивача
відповідає вимогам передбаченим
Законом України «Про вибори народних
депутатів України», а відтак, є заявою
про самовисування кандидата у народні
депутати України у розумінні п. 1 ч. 2 ст.
55 Закону України «Про вибори народних
депутатів України», та є підставою для
реєстрації його документів.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 22.09.2014 у справі № 875/38/14 та
постанові Вищого адміністративного
суду України від 27.09.2014 у справі № 875/66/14.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
вибори народних депутатів України» ЦВК
відмовляє в реєстрації кандидата у
депутати, зокрема, в разі, відсутності
документів, зазначених у ч. 1 ст. 54 чи ч. 1
або 2 ст. 55 цього Закону.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» помилки та неточності,
виявлені в поданих кандидатами на
реєстрацію документах, підлягають
виправленню і не є підставою для
відмови в реєстрації кандидата в
депутати.

Таким чином, колегія суддів звертає
увагу, що однією з обставин, з якою
Закон пов'язує наявність підстав для
відмови у реєстрації кандидатом у
народні депутати України, є неподання
визначених Законом документів, у
випадку ж наявності помилки і
неточності у змісті поданого
документа, зазначене може бути усунено
шляхом внесення відповідних
виправлень та не може бути підставою
для відмови в реєстрації кандидата в
депутати.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
правовою підставою для відмови в
реєстрації позивача кандидатом у
депутати могло бути лише неподання
певних документів, а саме, в даному
випадку заяви про самовисування
кандидата у народні депутати України,
яка подається разом з документами,
передбаченими частиною першою або
частиною другою зазначеної вище
статті, а не її оформлення з порушенням
вимог ч. 2 ст. 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України», а
тому колегія суддів не погоджується з
позицією ЦВК, яка викладена в
оскаржуваній постанові, що в даному
випадку відсутні документи, зазначені
в п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України».

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» Центральна виборча комісія
видає особі, яка подала документи,
зазначені у частині першій або частині
другій цієї статті, довідку про їх
прийняття. Довідка має містити перелік
прийнятих документів, число, місяць і
рік, а також час їх прийняття, посаду і
прізвище особи, яка прийняла документи.

Відповідальною особою ЦВК видано
довідку від 23.09.2014 про те, що
Центральною виборчою комісією за
пред'явленим особисто паспортом
прийнято від позивача документи, а
саме: заяву про самовисування
кандидатом у народні депутати України,
автобіографія кандидата в депутати на
паперовому носії та у електронному
вигляді, документ про внесення
грошової застави, 4 фотографії
кандидата у депутати розміром 4x6 см на
паперовому носії та у електронному
вигляді, ксерокопії першої та другої
сторінки паспорта громадянина України
та передвиборна програма кандидата у
депутати на паперовому носії та у
електронному вигляді.

Тобто, фактично ЦВК довідкою від 23.09.2014
визнано, що позивачем подано заяву про
самовисування кандидатом у народні
депутати України.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
Центральну виборчу комісію» комісія та
її члени зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України, цим та іншими законами
України.

Таким чином, враховуючи, що позивач
подав до Центральної виборчої комісії
всі документи, перелік яких визначено у
п.п. 1-6 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
колегія суддів вважає, що у відповідача
були відсутні підстави, передбачені п. 2
ч. 1 ст. 60 Закону України «Про вибори
народних депутатів України», для
відмови в реєстрації позивача
кандидатом у депутати.

Крім того, Європейський суд з прав
людини у виборчих справах щодо інших
країн, зокрема, у рішенні «Краснов та
Скуратов проти Російської Федерації»
від 19.07.2007 року, визначає поняття
«надмірного формалізму», коли в
документі відсутня якась назва або
реквізит, це вважається органами влади
не помилкою (неточністю), а відсутністю
самого документу. Таким чином,
Європейський суд з прав людини вважає
хибною практикою факт позбавлення
органами виконавчої влади заявника
можливості приймати участь в виборах у
зв'язку з можливим неподанням
заявником точної інформації про свою
зайнятість, через що в подібних
правових ситуаціях суд вважає
відсутнім розумне співвідношення
пропорційності між застосованим
заходом і законною метою.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
зі змісту остаточного звіту за
післявиборний період 29 жовтня - 6
листопада 2012 року, складеного Місією
спостереження за виборами в Україні
Бюро демократичних інституцій та прав
людини ОБСЄ та опублікованого у
Віснику Центральної виборчої комісії
за 2013 рік №1 вбачається висновок про те,
що можна було б запровадити ефективні
механізми повідомлення, щоб потенційні
кандидати отримували інформацію від
органів управління виборчим процесом
про виявлені пропуски та помилки у
їхніх поданнях, що дасть їм змогу
виправити відповідні помилки.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовна вимога позивача про
визнання протиправною та скасування
постанови ЦВК від 28.09.2014 № 1283 у частині
відмови у реєстрації кандидатом у
народні депутати України ОСОБА_2 в
одномандатному окрузі № 66 є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо
зобов'язання ЦВК зареєструвати
кандидатом у народні депутати України
ОСОБА_2 в одномандатному виборчому
окрузі № 66, колегія суддів зазначає, що
достатнім способом захисту в даному
випадку є зобов'язання ЦВК повторно
розглянути подані ОСОБА_2 документи для
реєстрації кандидатом у депутати та
прийняття відповідного рішення,
передбаченого ч. 6 ст. 59 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України».

Більш того, за своєю правовою природою,
відповідно до норм чинного
законодавства, повноваження
відповідача щодо реєстрації
кандидатом у народні депутати України
є дискреційним повноваженням та
виключною компетенцією уповноваженого
органу.

Як випливає зі змісту рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя, а тому позовна
вимога про зобов'язання відповідача
зареєструвати ОСОБА_2 кандидатом у
народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 66 в
порядку самовисування на позачергових
виборах народних депутатів України
26.10.2014 є формою втручання в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати Центральну
виборчу комісію повторно розглянути
подані ОСОБА_2 документи для реєстрації
кандидатом у народні депутати України
у одномандатному окрузі № 66 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26.10.2014 та прийняти
рішення, передбачене ч. 6 ст. 59 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України».

При цьому, колегія суддів зазначає, що
при повторному розгляді поданих
документів Центральна виборча комісія
має дати оцінку відомостям, викладеним
позивачем у його заяві про
самовисування, на предмет
відповідності їх вимогам закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, перевіривши мотиви та
доводи адміністративного позову
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
колегія суддів вважає, що доводи
відповідача частково спростовуються
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Згідно з матеріалами справи, позивачем
було сплачено судовий збір в розмірі 73
грн. 08 коп., що підтверджується
квитанцією. У зв'язку із частковим
задоволенням позовних вимог колегія
суддів вважає за необхідне вирішити
питання про розподіл судових витрат
шляхом стягнення з Державного бюджету
України на користь позивача 36 грн. 54
коп.

Керуючись Конституцією України,
Законом України «Про вибори народних
депутатів України», ст.ст. 8, 94, 103, 160, 163,
172, 174, 177, 179, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Центральної
виборчої комісії про визнання
протиправною та скасування постанови
Центральної виборчої комісії № 1283 від
28.09.2014 в частині і зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Центральної виборчої
комісії від 28.09.2014 № 1283 в частині
відмови ОСОБА_2 у реєстрації кандидатом
в народні депутати України в
одномандатному виборчому окрузі № 66 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26.10.2014.

Зобов'язати Центральну виборчу комісію
повторно розглянути подані ОСОБА_2
документи для реєстрації кандидатом у
народні депутати України у
одномандатному окрузі № 66 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26.10.2014 та прийняти
рішення, передбачене ч. 6 ст. 59 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача понесені ним
судові витрати в розмірі 36 грн. 54 коп.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у
дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.