Справа № 826/5743/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5743/14
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестеційно-будівельна компанія
«Моя Фортеця» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестеційно-будівельна компанія
«Моя Фортеця» до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 16.01.2014 року
№, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
червня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, податковим органом України
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Моя Фортеця» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на прибуток та податку на
додану вартість при взаємовідносинах з
ТОВ «Альта-Ком» за період листопад,
грудень 2012 року, за результатами якої
складено акт перевірки від 20.12.2013 року
№- 2090/26-54-22-01/35618295.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення: абз.
«б» п. 185.1. ст.. 185, п.п. 198.3., 198.6. ст.. 198
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 31334,00
грн.; п. 138.2. ст.. 138 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
податок на прибуток за 2012 рік на
загальну суму 32900,00 грн.

На підставі встановлених порушень,
податковим органом прийняті наступні
податкові повідомлення-рішення:
№ від 16.01.2014 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на загальну суму
41125,00 грн.: та № від 16 січня 2014 року,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 39167,50 грн.

Позивач вважає оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
суперечить вимогам чинного
податкового законодавства у частині
збільшення позивачеві бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість та грошового зобов'язання з
податку на прибуток, та нарахування
штрафних санкцій, а тому оскаржив
вказані рішення, звернувшись із
позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
своє рішення тим, що надані позивачем
первинні документи не свідчать про
реальність господарських відносин між
ним та ТОВ «Альта-Ком», не
підтверджують придбання послуг та їх
подальше використання в межах власної
господарської діяльності, а тому
висновки податкового органу про
порушення позивачем податкового
законодавства України є правомірними,
а прийнятті податкові
повідомлення-рішення скасуванню не
підлягають.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
безпідставними та погоджується із
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між ТОВ«Інвестиційно-будівельна
компанія «Моя Фортеця» (Замовник) та
ТОВ «Альта-Ком» (Виконавець) укладено
Договір підряду №12-11-12 від 12.11.2012 року
на Капітальний ремонт доріг на
території НІМЗ «Биківнянські могили»
на Броварському проспекті у
Дніпровському районі м. Києва, за
умовами якого Виконавець
зобов'язується власними силами та
засобами, з своїх та (або) з матеріалів
Замовника виконати роботи визначені в
п.1.2 Договору, а замовник зобов'язується
прийняти роботи і оплатити їх.

Пунктом 1.2. цього Договору визначено, що
Виконавець виконає наступні роботи:
Капітальний ремонт доріг на території
НІМЗ «Биківнянські могили» на
Броварському проспекті у
Дніпровському районі м. Києва.

На виконання своїх зобов'язань по
Договору підряду від 12.11.2012 року №12-11-12
(Капітальний ремонт доріг на території
НІМЗ «Биківнянські могили» на
Броварському проспекті у
Дніпровському районі м. Києва TOB
«Альта-Ком» були оформлені Акт
приймання виконаних будівельних робіт
№1 від 14.11.2012 року, №2 від 30.11.2012 року, №3
від 27.12.2012 року.

В свою чергу, TOB «Альта-Ком» виписані на
адресу позивача податкові накладні №309
від 14.11.2012 року на суму 40000,00 грн., №362 від
16.11.2012 року на суму 57300,00 грн., №745 від
30.11.2012 року на суму 35700,00 грн., №811 від
21.12.2012 року на суму 9166,67 грн.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні копії
платіжних доручень та виписок з
банківського рахунку.

Проте, колегія суддів наголошує, що
матеріали справи не містять доказів,
які свідчили би про реальність
вищезазначених будівельних послуг, про
їх надання. Також, вищезазначений
перелік послуг є досить широким та не
вичерпним, а тому встановлення яких
саме послуг замовлялось позивачем не
вбачається можливим.

Матеріали справи не містять копій
товарно-транспортних накладних,
подорожніх листів, довіреностей, які б
свідчили про транспортування та
відвантаження будівельних матеріалів
на об'єкт будівництва.

Зміст укладених між позивачем та TOB
«Альта-Ком» не дають змогу встановити
яким чином транспортувались
будівельні матеріали на об'єкт
будівництва. При цьому, пояснень з
приводу включення вартості
будівельних матеріалів у вищевказані
Договори позивачем не надано.

Надані позивачем документи не дають
суду можливості встановити реальність
здійснених операцій та факт
використання придбаних робіт в
господарській діяльності позивача.

Також, акти, укладені між позивачем та
TOB «Альта-Ком» виконані в довільній
формі (назва, вартість виконаних робіт),
без зазначення витрачених матеріалів,
номенклатури виконаних робіт, вартості
одиниці виконання послуг, об'ємів
виконаних послуг та їх кошторисних
нормативів.

При цьому, зазначені акти підписані
директором TOB «Альта-Ком» ОСОБА_3

Згідно наявної в матеріалах справи
копії акту перевірки ДП1 у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві від 01.10.2013 року № 1084/26-59-22-01-38204618
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки TOB Альта-Ком з
контрагентами з 16.08.2012 року по 31.05.2013
року, згідно якого службовою запискою
ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва ДПС від 11.03.2013 року № 976/ДПІ/07-10/3
надано висновок щодо наявності ознак
«фіктивності» відсутності факту
реального здійснення господарської
діяльності TOB «Альта-Ком», в якому
зазначено акт незнаходження від 04.03.2013
року.

Також, службовою запискою ГВПМ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
12.04.2013 року № 1624/ДПІ/0710/3 надано висновок
та копію пояснення посадових осіб до
діяльності підприємства, яке віднесено
до категорії «ризикові», щодо
наявності ознак «фіктивності» та
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності.

Матеріли справи містять вирок
Шевченківського районного суду м.
Києва від 02.09.2013 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК
України, яким затверджено угоду про
визнання винуватості, укладену між
прокурором прокуратури Дарницького
району м. Києва Іваненко А.О. та ОСОБА_3
про визнання винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 27 ч.5, ст. 205 ч. 1 КК
України, і призначення йому покарання у
вигляді 3 років позбавлення волі із
застосуванням ст. 76 КК Країни у вигляді
іспитового строку 1 рік 6 місяців.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог, оскільки надані
позивачем первинні документи не
свідчать про реальність господарських
відносин між ним та ТОВ «Альта-Ком», не
підтверджують придбання послуг та їх
подальше використання в межах власної
господарської діяльності, а тому
висновки податкового органу про
порушення позивачем податкового
законодавства України є правомірними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестеційно-будівельна компанія
«Моя Фортеця» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 30.09.2014
року

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.