Справа № 820/15139/14
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 жовтня 2014 р.
Справа № 820/15139/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Супрун Ю.О.,

суддів - Полях Н.А., Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання -
Ахвердян Р.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Фоміної В.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі за текстом - ОСОБА_3,
позивач) звернулась до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(надалі за текстом - ВПВР ДВС України,
відповідач), в якому просить суд:
скасувати постанови головного
державного виконавця ВПВР ДВС України
Медведєва О.В. винесені по ВП 44329818 та ВП
44329951 про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 11.08.2014
року, як незаконні; зобов'язати відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
вирішити питання щодо відкриття ВП
44329818 та ВП № 44329951 за вказаними
виконавчими листами протягом трьох
днів з дня отримання оригіналів
виконавчих листів за якими відмовлено
у відкритті виконавчого провадження
11.08.2014 року; зобов'язати відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
протягом трьох днів від дня відкриття
ВП 44329818 та ВП № 44329951, в якості звіту про
виконання рішення суду, надіслати до
суду, що прийняв це рішення, копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження.

В обґрунтування вимог позивач
зазначив, що на виконання постанови
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2014 року
по справі 820/13667/13-а позивачу було видано
виконавчі листи, де боржником вказано
Державна виконавча служба України
ВПВР. В подальшому, головним державним
виконавцем ВПВР ДВС України було
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки Відділ примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України не є юридичною особою, що
виключає здійснення виконавчого
провадження. На підставі наведеного,
позивач вважає, що дії відповідача
порушує його гарантоване право на
виконання судового рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представники відповідача проти позову
заперечували та просили у позові
відмовити в повному обсязі,
посилаючись на зміст заперечень проти
адміністративного позову.

Оскільки судом зібрані докази, що в
своїй сукупності повно та всебічно
висвітлюють обставини спірних
правовідносин, визначене ч. 1 ст. 2 КАС
України завдання адміністративного
судочинства залишається незмінним при
розгляді будь-якої адміністративної
справи, в тому числі і справи за позовом
до суб'єкта владних повноважень і
дотримання вказаного завдання є
обов'язковим в силу приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України, колегія суддів
доходить висновку, що адміністративна
справа має бути розглянута та вирішена
на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи, вивчивши доводи,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, суд виходить з таких
підстав та мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка звернулась до Державної
виконавчої служби 01 серпня 2014 року з
заявою про відкриття виконавчого
провадження щодо виконання рішення
Харківського апеляційного
адміністративного суду по справі №
820/13667/13-а.

Відповідно до постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Медведєва О.В. від 11.08.2014 року по ВП №
44329818 було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа № 820/13667/13-а, виданого
Харківським окружним адміністративним
судом 28.07.2014 року щодо зобов'язання
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
нарахувати пеню у розмірах, визначених
рішенням Європейського суду з прав
людини, а саме нарахувати простий
відсоток у розмірі граничної
позивачкою ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати з 07.09.2013 року по день
здійснення остаточного розрахунку,
який складається з повної виплати 3000
євро, які конвертовані в національну
валюту по курсу, який існував на 21.11.2013
року.

Також, відповідно до постанови
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Медведєва О.В. від 11.08.2014 року по ВП №
44329951 було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа № 820/13667/13-а, виданого
Харківським окружним адміністративним
судом 28.07.2014 року щодо зобов'язання
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
здійснити повне виконання рішення
Європейського суду з прав людини, а
саме перерахувати на банківський
рахунок ОСОБА_3 різницю, яка виникла при
конвертації 3000 євро в національну
валюту, на підставі перерахування її не
за курсом граничного терміну
добровільного виконання вказаного
рішення Європейського суду з прав
людини.

Судом встановлено, що підставою для
відмову у відкритті виконавчого
провадження по виконанню виконавчих
листів стало те, що у виконавчому листі
вказано, що боржником є відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби, який не є
юридичною чи фізичною особою, що
виключає здійснення виконавчого
провадження.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що виконання
вищенаведеного судового рішення, на
його думку,можливо тільки після
проведення заміни сторони виконавчого
провадження та погодився з судом, щодо
неможливості проведення такої заміни
до відкриття виконавчого провадження.
Окремо зазначив, що на даний час
рішення є таким, що не виконується
через не дотримання положень
законодавства з боку відповідача.

Порядок примусового виконання рішень
державною виконавчою службою
передбачений Законом України "Про
виконавче провадження" та здійснюється
на підставі виконавчих документів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Крім того, відповідно до
Положення «Про Державну виконавчу
службу України», затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 № 385/2011,
Державна виконавча служба України
здійснює державний нагляд та контроль
за додержанням законодавства про
виконавче провадження, правильністю,
своєчасністю та повнотою вчинення
виконавчих дій державними виконавцями
(п.п.6 п.4 Положення).

Отже, саме на органи Державної
виконавчої служби законодавчо
покладені обов'язки на проведення
дій щодо оперативного виконання
відповідного рішення суду
Європейського суд з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
вказаним Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 8 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" (далі - Закон № 3135) виплата
стягувачеві відшкодування має бути
здійснена у тримісячний строк з
моменту набуття Рішенням статусу
остаточного або у строк, передбачений у
рішенні. У разі порушення строку,
зазначеного в частині першій цієї
статті, на суму відшкодування
нараховується пеня відповідно до
Рішення.

Пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Відповідно з п.3 ч.1 ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження», у
виконавчому документі зазначаються:
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Суд зазначає, що відповідно до
Положення "Про Державну виконавчу
службу України", затвердженого
постановою Кабінета Міністрів України
від 02.07.2014 року № 229, Державна виконавча
служба України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції і який реалізує
державну політику у сфері організації
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб)
відповідно до законів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
виконавче провадження" стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
докуемнтом.

Оскільки Відділ примусового
виконання рішень не є самостійною
установою, не має юридичного статусу, а
працює в структурі Державної
виконавчої служби України, боржником у
виконавчому листі № 820/13667/13-а зазначено
Державна виконавча служба України
Відділ примусового виконання рішень з
відповідними реквізитами.

Відповідно до Положення "Про
Державну виконавчу службу України",
затвердженого постановою Кабінета
Міністрів України від 02.07.2014 року № 229,
Державна виконавча служба України є
юридичною особою, має печатку із
зображенням Державного Герба України
та своїм найменуванням, власні бланки,
рахунки в органах Казначейства, інші
рахунки для зарахування стягнутих із
боржників коштів, у тому числі валютні.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування постанови головного
державного виконавця ВПВР ДВС України
Медведєва О.В. винесені по ВП 44329818 та ВП
44329951 про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 11.08.2014 року
та зобов'язання відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, вирішити питання щодо
відкриття ВП 44329818 та ВП № 44329951 за
вказаними виконавчими листами
протягом трьох днів з дня отримання
оригіналів виконавчих листів за якими
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження 11.08.2014 року.

Щодо вимоги про визнання
незаконними дій відповідача, яка
призвели до оформлення відмову у
відкритті виконавчого провадження за
виконавчими листами, колегія суддів
вважає її такою, що не підлягає
задоволенню, оскільки у спірних
правовідносинах виконання дій із
порушенням вимог діючого
законодавства обумовлено наявністю
встановленої судом бездіяльності, як
форми поведінки особи, яка полягає у
невиконанні нею дій, які вона повинна
була і могла вчинити відповідно до
покладених на неї посадових обов'язків
і згідно з законодавством України.

Враховуючи викладене вище,
колегія суддів зауважує, що саме
визнання незаконною бездіяльності
відповідача, є належним засобом
захисту прав та охоронюваних законом
інтересів позивача та гарантує
дотримання і захист прав та інтересів
від порушень з боку суб'єктів владних
повноважень, коли ці порушення ще не
припинені (статті 7, 8, 11, ч. 4 ст. 112, ст. 162
КАС України).

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Суд зазначає, що будь-яке рішення
чи дії суб'єкта владних повноважень має
бути законними та обґрунтованими ,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України.

Як встановлено приписами ст. 19
Конституції України відповідач -
суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний діяти тільки на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При зазначених обставинах, суд вважає
вимоги позивача правомірними та
такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 267 КАС України,
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Зважаючи на зміст наведеної
статті, колегія суддів не вбачає
підстав для застосування її положень,
оскільки судовим рішенням позовні
вимоги задоволені в повному обсязі,
скасовані прийняті рішення, а щодо
позовної вимоги зобов'язувального
характеру, вона сформована положеннями
законодавства та її виконання залежить
від активних дій позивача, а саме
подання відповідних документів
відповідачу

Розподіл судових витрати
здійснити, відповідно до ст. 94 КАС
України.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанови головного
державного виконавця ВПВР ДВС України
Медведєва О.В. винесені по ВП 44329818 та ВП
44329951 про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 11.08.2014
року, як незаконні.

Зобов'язати відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, вирішити питання щодо
відкриття ВП 44329818 та ВП № 44329951 за
вказаними виконавчими листами
протягом трьох днів з дня отримання
оригіналів виконавчих листів за якими
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження 11.08.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі м.
Харкова Харківської області, МФО 851011,
р/р 4011) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати
судового збору у розмірі 73 (сімдесят
три) гривень 08 копійки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
07 жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Ю.О. Супрун

Суддя
Н.А. Полях

Суддя
О.О. Біленський