Справа № 369/1336/14-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
369/1336/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Усатов Д. Д.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
Старової Н. Е. Мєзєнцева Є. І., Чаку Є. В.
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі
позивач, ОСОБА_4) до Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області (далі
відповідач) про визнання дій
протиправними, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду
Київської області звернувся ОСОБА_4 з
позовом до Лісниківської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області про визнання
протиправними дії, скасування рішення
відповідача ХХХ сесії VІ скликання від
12.11.2013 року, яким відмовлено в
задоволенні клопотання ОСОБА_4 про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо отримання у власність
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва на території
Лісниківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, зобов'язання відповідача
повторно розглянути на найближчій
сесії Лісниківської сільської ради
вищевказане клопотання.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
20.03.2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нову,
якою задовольнити позов повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої
інстанції, 10.07.2013 року позивач
звернувся до відповідача з клопотанням
та доданими до нього графічними
матеріалами на отримання земельної
ділянки для індивідуального дачного
будівництва у межах Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області.

12.11.2013 року рішенням
Лісниківської сільської ради ХХХ сесії
VІ скликання про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_4 земельної ділянки
для індивідуального дачного
будівництва в АДРЕСА_1, позивачу було
відмовлено у виділенні земельної
ділянки для індивідуального дачного
будівництва, що вмотивовано тим, що,
відповідно до попереднього
Генерального плану, вільних земельних
ділянок в комунальній власності села
за цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва
немає, а новий Генеральний план
знаходиться в стадії розроблення.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача, позивач звернувся з
позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Статтею 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються, зокрема,
питання регулювання земельних
відносин.

Частинами 1, 2 статті 116 ЗК України
визначено, що громадяни і юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону. Набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно вимог ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки), у межах
норм безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до вимог п. 7 ст. 118
Земельного кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його надані.

Приписами ст. 38, 39 Земельного
кодексу України передбачено, що до
земель житлової та громадської
забудови належать земельні ділянки в
межах населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування. Використання
земель житлової та громадської
забудови здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Аналіз зазначених вище правових
норм свідчить, що використання
земельної ділянки здійснюється
виключно відповідно до Генерального
плану населеного пункту, а, отже,
надання безоплатно у власність
земельної ділянки також не може бути
проведено за відсутності такого плану.

З матеріалів справи слідує, що
подане клопотання позивача про
виділення земельної ділянки у
власність було винесено та розглянуто
на засіданні сесії сільської ради з
прийняттям рішення, що вказує на
відсутність будь-яких порушень норм
чинного земельного законодавства та
дотримання процедури розгляду таких
клопотань.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що Лісниківська сільська рада в межах
наданих їй повноважень правомірно
відмовила позивачу у наданні земельної
ділянки, надавши обґрунтоване
пояснення такої відмови.

З приводу відмови в задоволенні
позовної вимоги щодо зобов'язання
внести на засідання найближчої сесії
та розглянути клопотання про надання
земельної ділянки у власність,
апеляційна інстанція приходить до
висновку про правомірність даного
висновку суду першої інстанції,
оскільки дана вимога є похідною від
вимоги щодо визнання протиправним і
скасування спірного рішення.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
20.03.2014 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 20.03.2014 року- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.