Справа № 826/10402/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2014 року 12:15 №
826/10402/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Мазур
А.С., суддів: Літвінової А.В., Кротюка
О.В., при секретарі Хильницькій В.О., за
участю: позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - Галицької
Н.А., Стеценко В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства соціальної
політики України

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Виготовлення постанови у
повному обсязі відкладено, про що
повідомлено сторін після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні з
урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду
міста Києва надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до Міністерства соціальної
політики України (далі по тексту -
Мінсоцполітики, Міністерство) щодо
визнання протиправною бездіяльності
відповідача, яка полягає у ненаданні
відповіді на запит на інформацію
ОСОБА_1 від 27.06.2014 року № Ч- 11628/26;
зобов'язання Мінсоцполітики надати
відповідь на запит на інформацію від
27.06.2014 року № Ч- 11628/26 у порядку
визначеному Законом України «Про
доступ до публічної інформації»;
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 200 грн.

Позивач позовні вимоги у судовому
засіданні підтримав та просив
задовольнити у повному обсязі.

В своїх письмових запереченнях
відповідач просив відмовити у
задоволенні позовних вимог, так як
позивачу було надано відповідь у
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

27.06.2014 ОСОБА_1 звернувся до
Мінсоцполітики з інформаційним
запитом в якому просив виготовити
копію наказу Міністерства праці та
соціальної політики України, яким
затверджена примірна форма
рекомендацій державної служби
зайнятості щодо сприяння
працевлаштуванню у відповідності з
пунктом 10 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, що шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №
219 із змінами внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №
640; завірити виготовлену копію
відповідно до вимог пунктів 76-78 Типової
інструкції з діловодства, затвердженої
постановою Кабінету Міністерства
України від 30.11.2011 № 1242 та надати разом
із відповіддю на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Інформаційний запит ОСОБА_1 був
зареєстрований відповідачем 27.06.2014
вх.№ Ч-11628/26, що вбачається з відмітки на
копії інформаційного запиту, який
міститься в матеріалах справи.

Даний запит був перенаправлений
Міністерством за належністю розгляду
до відповідного підрозділу -
Державного центру зайнятості, який був
отриманий останнім 01.07.2014 та
зареєстрований під № 101/0/21-14.

Листом від 04.07.2014 № ДЦ-01-4293/0/6-14 за
підписом заступника директора
Державного центру зайнятості
С.Тюлєнєва, позивачу було направлено
належним чином засвідчені копії наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 02.06.2006 № 207 «Про
затвердження форм Персональної картки
особи, яка звернулась за сприянням у
працевлаштуванні до центру зайнятості
та додатків до неї» та Додатку до ПК № 1
«Відвідування особою ЦЗ, надані
послуги та прийняті рішення».

Дана відповідь була отримана позивачем
09.07.2014, проте позивач зазначив у
судовому засіданні, що не вважає її
належним реагуванням відповідача на
запит позивача, оскільки така надана
іншим центральним органом виконавчої
влади, не ґрунтується на нормах Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» та надано копії наказів,
які позивачем не запитувались.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про доступ до публічної інформації»
від 13 січня 2011 року № 2939-VІ (далі - Закон
України № 2939), Положенням про
Міністерство соціальної політики
України, затвердженим Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 389/2011 (далі - Положення).

Статтею 40 Конституції України держава
гарантує, що усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 2939
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Статтею 19 Закон № 2939 визначено, що під
запитом на інформацію слід розуміти
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що міститься у його володінні.

Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

Статтею 6 Закону України №2939
передбачено, що інформацією з
обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Діяльність посадових чи службових осіб
суб'єктів владних повноважень - це
виконання покладених на них завдань і
обов'язків, передбачених чинним
законодавством.

Згідно з пунктом 5 Положення визначено,
що Міністерство з метою організації
своєї діяльності, зокрема: організовує
розгляд звернень громадян з питань,
пов'язаних із діяльністю
Мінсоцполітики України, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються…(п.п.7).

Відповідно до пункту 7 Положення
Мінсоцполітики України під час
виконання покладених на нього завдань
взаємодіє з іншими органами державної
влади, допоміжними органами і службами,
утвореними Президентом України, з
органами місцевого самоврядування,
об'єднаннями громадян, відповідними
органами іноземних держав і
міжнародних організацій, а також
підприємствами, установами,
організаціями.

Відповідно до статті 16 Закону України
№2939 розпорядник інформації відповідає
за визначення завдань та забезпечення
діяльності структурного підрозділу
або відповідальної особи з питань
запитів на інформацію розпорядників
інформації, відповідальних за
опрацювання, систематизацію, аналіз та
контроль щодо задоволення запиту на
інформацію та надання консультацій під
час оформлення запиту. Запит, що
пройшов реєстрацію у встановленому
розпорядником інформації порядку,
обробляється відповідальними особами
з питань запитів на інформацію.

Згідно зі статтею 20 Закону України №2939
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту. У разі якщо запит
стосується надання великого обсягу
інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3
Закону України №2939 право на доступ до
публічної інформації гарантується
визначенням розпорядником інформації
спеціальних структурних підрозділів
або посадових осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє.

Частиною 3 статті 22 Закону України №2939
визначено, що розпорядник інформації,
який не володіє запитуваною
інформацією, але якому за статусом або
характером діяльності відомо або має
бути відомо, хто нею володіє,
зобов'язаний направити цей запит
належному розпоряднику з одночасним
повідомленням про це запитувача. У
такому разі відлік строку розгляду
запиту на інформацію починається з дня
отримання запиту належним
розпорядником.

До обов'язків розпорядників
інформації, зокрема, віднесено
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації
(пункт 6 частини 1 статті 14 Закону
України №2939).

З метою удосконалення роботи зі
зверненнями громадян та організації
особистого прийому громадян у
центральному апараті Міністерства
соціальної політики України та для
врегулювання порядку ведення
діловодства за зверненнями громадян у
Міністерстві соціальної політики
України наказом Міністерства
соціальної політики України 15 березня
2012 року №139 затверджена Інструкція з
діловодства за зверненнями громадян у
Міністерстві соціальної політики
України, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 23 березня 2012 року за
№438/20751 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 3.1.1 Інструкція
керівники структурних підрозділів
Міністерства, до компетенції яких
належать питання, зазначені у
зверненнях, або структурні підрозділи
яких визначено відповідальними за
розгляд звернень у резолюціях Міністра
соціальної політики України, першого
заступника Міністра, заступника
Міністра чи заступника Міністра -
керівника апарату, здійснюють
подальший розгляд звернень громадян і
визначають виконавців кожного з них.

Відповідно до пункту 3.2.5 Інструкції
відповідь за результатами розгляду
звернення надається тим структурним
підрозділом Міністерства, який його
отримав і до компетенції якого входить
вирішення порушених у зверненні
питань.

Пунктом 4.4 Інструкції визначено, якщо
порушені у зверненні питання не
входять до компетенції Міністерства,
відповідальний за розгляд структурний
підрозділ Міністерства у 5-денний строк
надсилає його за належністю
відповідному органу, установі чи
посадовій особі, про що інформується
громадянин, який подав звернення.

З матеріалів справи вбачається, що
запит ОСОБА_1 був належним чином
зареєстрований відповідачем та на
підставі п 4.4 Інструкції надісланий за
належністю до Державного центру
зайнятості, яким було опрацьовано
даний інформаційний запит у визначені
законодавством строки і надано
відповідь, викладену у листі від 04.07.2014
№ ДЦ-01-4293/0/6-14.

Проте, суд звертає увагу на те, що
Міністерством соціальної політики не
було надано доказів інформування
позивача про надсилання його запиту за
належністю відповідному органу, чим
порушено ч.3 ст. 22 Закону України №2939,
яка дублюється з положенням п.4.4
Інструкції.

Також, хоча судом і встановлено, що
відповідь була підготовлена та
направлена у строки передбачені
законодавством, проте вона не може
розцінюватись судом, такою що надана по
суті звернення, оскільки ОСОБА_1 просив
надати належним чином засвідчену копію
наказу Міністерства праці та
соціальної політики України, яким
затверджена примірна форма
рекомендацій державної служби
зайнятості щодо сприяння
працевлаштуванню у відповідності з
пунктом 10 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, що шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №
219 із змінами внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №
640.

Проте, Державним центром зайнятості
були направлені зовсім інші копії
наказу (наказ Міністерства праці та
соціальної політики України від 02.06.2006
№ 207 «Про затвердження форм
Персональної картки особи, яка
звернулась за сприянням у
працевлаштуванні до центру зайнятості
та додатків до неї» та Додатку до ПК № 1
«Відвідування особою ЦЗ, надані
послуги та прийняті рішення») та не
надано ні копій, ні роз'яснення причин
ненадання запитуваного наказу.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Окрім того, позивач просив
відшкодувати моральну шкоду,
покликаючись в судовому засіданні на
неодноразові звернення до
Міністерства Мінсоцполітики і
неналежний розгляд його звернень.

Проте позивач не довів факту завдання
моральних страждань, душевних
переживань та психологічного розладу,
наявність втрат немайнового характеру,
що настали у зв'язку з бездіяльністю
Міністерства, не визначив якими
доказами це підтверджується, а, отже,
вимоги про відшкодування моральної
шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАСУ у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог шляхом
визнання бездіяльності відповідача,
яка полягає у ненаданні відповіді та
зобов'язання Міністерства соціальної
політики України надати позивачу
відповідь на запит на інформацію від
27.06.2014 року, в частині інших позовних
вимог - відмовити повністю.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163, 254, 255
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати бездіяльність
Міністерства соціальної політики
України, яка полягає у ненаданні
відповіді на запит на інформацію
ОСОБА_1 від 27.06.2014 протиправною.

Зобов'язати Міністерство
соціальної політики України надати
ОСОБА_1 відповідь на запит на
інформацію від 27.06.2014.

В іншій частині позову -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ч. 8 ст. 183-2,
ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
А.С. Мазур

Судді:
А.В. Літвінова

О.В. Кротюк

Дата складення та підписання постанови
в повному обсязі - 22.09.2014 року