Справа № 2а-6663/12/1470
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/37596/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Цвіркуна Ю.І., Юрченко В.П.,розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Очаківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року

у справі № 2а-6663/12/1470

за позовом Очаківського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської

екологічної
прокуратури діючого в інтересах
держави в особі

Очаківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного

управління
Міндоходів у Миколаївській області

до ОСОБА_4

про стягнення
податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В

Очаківський міжрайонний
природоохоронний прокурор діючий в
інтересах держави в особі Очаківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби
(правонаступник - Очаківська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області; далі - ДПІ)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач)
про стягнення податкового боргу з
плати за землю в сумі 6406,61 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року апеляційні скарги
Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури та
Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби
залишено без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року - без змін.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, податковий борг з плати за
землю в сумі 6406,61 грн. виник у
відповідача на підставі податкових
повідомлень-рішень від 19
липня 2011 року № (визначено суму
грошового зобов'язання із земельного
податку з фізичних осіб в сумі 3236,54 грн.)
та від 11 червня 2012 року №
(визначено суму грошового зобов'язання
із земельного податку з фізичних осіб в
сумі 3214,80 грн.).

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій зазначили, що
визначення грошового зобов'язання із
земельного податку на підставі
недостовірних даних не може вважатися
правомірним, тобто надали оцінку
правомірності визначення податкового
зобов'язання відповідача.

Разом з тим, Вищий адміністративний суд
України не може погодитися з такими
правовими висновками попередніх
судових інстанцій, з огляду на
наступне.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу (в редакції, чинній
на час звернення до суду з позовом)
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання;.

Згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та з урахуванням
того, що вимогою заявленого позову є
стягнення податкового боргу, предметом
доказування у даній справі мають бути
обставини, які свідчать про наявність
підстав, з якими закон пов'язує
можливість стягнення з платника
податкового боргу у судовому порядку,
до яких належать з'ясування факту
узгодженості податкового зобов'язання,
встановлення факту його сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту.

Разом з тим, судами попередніх
інстанцій на підставі належних доказів
не встановлено всіх обставин, що
входять до предмету доказування для
цілей вирішення вказаної справи.

При цьому, питання правомірності
визначення грошового зобов'язання із
земельного податку не може бути
предметом доказування у межах даного
позову, оскільки рішення суб'єкта
владних повноважень, якими визначено
такі грошові зобов'язання, не є
предметом позову у даній справі, а отже
суди попередніх інстанцій не мали
процесуальних повноважень у межах
розгляду даної справи здійснювати їх
правовий аналіз.

Наведене залишилося поза увагою судів
першої та апеляційної інстанції.

Обов'язок суду встановити дійсні
обставини справи при розгляді
адміністративного позову безвідносно
до позиції сторін випливає з
офіційного з'ясування обставин справи
як принципу адміністративного
судочинства, закріпленого нормами
статті 7, частин 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно зі статтею 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає (частини четверта, п'ята
зазначеної статті). За змістом статті 159
цього Кодексу судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами не було
встановлено всіх важливих обставин
справи, що призвело до не обґрунтованих
належним чином висновків щодо прав і
обов'язків сторін у даному спорі, а
також те, що передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
рішення судів попередніх інстанцій у
справі підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції
відповідно до положень частини 2 статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду та
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого правильно визначити
норми матеріального та процесуального
права, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Очаківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року скасувати.

Справу № 2а-6663/12/1470 направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
Ю.І. Цвіркун

В.П. Юрченко