Справа № 2а-7222/10/1470
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/91183/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Березанському районі Миколаївської
області

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.04.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.11.2011

у справі №2а-7222/10/1470

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Березанському районі Миколаївської
області, Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.04.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16.11.2011, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій ДПІ у
Березанському районі Миколаївської
області від 17.09.2010 №. В решті
позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача-1, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

ДПА у Миколаївській області проведена
перевірка за дотриманням порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій у торгового павільйону біля
бази відпочинку «Сокіл», що належить
позивачу, та розташований за адресою:
АДРЕСА_1, за результатами якої складено
акт перевірки №0083/14/12/23/НОМЕР_1 від
28.07.2010.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення п. 1, 12, 13 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме: не
проведення розрахункових операцій
через РРО, не роздрукування та невидача
відповідного документа на суму 22 грн.;
не забезпечення відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
у денному звіті РРО в сумі 128 грн. та не
ведення обліку товарів за місцем їх
реалізації та зберігання.

На підставі акта перевірки ДПІ у
Березанському районі Миколаївської
області прийнято рішення № від
17.09.2010 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених
ст.ст.17, 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в сумі 14558 грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку про наявність підстав
для часткового задоволення позовних
вимог в частині скасування
оспорюваного рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій
застосованих на підставі ст.21 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» в сумі 13808 грн.,
оскільки відповідачем, всупереч
вимогам ч.2 ст.71 КАС України, не доведено
правомірність свого рішення, яке
спростовано доданими до матеріалів
справи доказами. В іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

Постановлені у справі рішення
оскаржуються виключно в частині
задоволених позовних вимог. Відповідно
до ст.220 КАС України суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 зазначеного Закону (у
редакції, діючій станом на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що облік товарних запасів
фізичною особою-суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва.

Приватні підприємці, які перебувають
на загальній системі оподаткування,
відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та
статті 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» зобов'язані вести облік
товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Для суб'єктів малого підприємництва, до
яких належить позивач, постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №
1269 передбачено ведення Книги обліку
доходів та витрат.

Судами попередніх інстанцій
встановлено ведення позивачем Книги
обліку доходів та витрат, яка була
надана до перевірки, що відповідачем на
заперечувалось. При цьому облік
товарів, які перебували у позивача на
реалізації, здійснювався на підставі
належним чином оформлених первинних
документів бухгалтерського обліку, що
були надані позивачем у ході розгляду
справи.

Таким чином, доказів не ведення
позивачем обліку товарних запасів у
порядку, визначеному законодавством,
відповідачем не надано, у той час як
виключно відсутність первинних
документів у місці фактичної
реалізації товарів не може бути
кваліфіковано як порушення позивачем
вимог п.12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Доводи касаційної скарги правильності
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують та не можуть бути
підставою для їх скасування з
наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Березанському районі
Миколаївської області відхилити, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.04.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.11.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун