Справа № 813/6768/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/6768/14

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог

06 жовтня 2014 року справа № 813/6768/14

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г., перевіривши позовну заяву Львівської національної наукової бібліотеки України ім. В.Стефаника до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправною перевірки, визнання протиправними та скасування актів, -

в с т а н о в и в:

Львівська національна наукова бібліотека України ім. В.Стефаника звернулася до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, в якому просить суд:

1) визнати протиправною перевірку;

2) визнати протиправними та скасувати документи, прийняті за її результатами:

- протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №99/1/482-пл/ю від 29.08.2014р.;

- припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №99/1/482-пл/ю від 29.08.2014р.;

- акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №99/1/482-пл/ю від 29.08.2014р.;

- протокол про адміністративне правопорушення №99/1/482-пл/ф від 18.09.2014р.;

- постанову у справі про адміністративне правопорушення №1г/40пл/7/13-6-5456 від 12.09.2014р. про визнання Львівської національної наукової бібліотеки України ім. В.Стефаника винною у вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладення штрафу у сумі 6090грн.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем заявлено вимоги, зокрема, про визнання протиправними та скасування проколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі щодо частини позовних вимог про визнання протиправними та скасування акта перевірки і протоколу у справі про адміністративне правопорушення, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу – це юридична форма рішень цих органів, тобто, офіційний документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Нормативно-правові акти - це акти управління, які встановлюють, змінюють та припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані та тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях, і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застування.

Натомість, індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З аналізу наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб’єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів випливає, що за результатами проведення планової перевірки дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області складено акт перевірки від 29.08.2014р. №99/1/482-пл/ю.

Крім того, позивач оскаржує протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.08.2014р. №99/1/482-пл/ю, в якому зафіксовані порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виявлені під час перевірки.

Суд зазначає, що акт перевірки і протокол у справі про адміністративне правопорушення – є документами, які фіксують факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носіями доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

З огляду на наведене суд вважає, що акт перевірки та протокол у справі про адміністративне правопорушення не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому їх висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки та протокол у справі про адміністративне правопорушення є носіями доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документами, на підставі яких приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта та протоколу, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у Постановах від 10.09.2013 р. № 21-237а13, від 24.09.2013р. №21-255а13, які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов’язковими для всіх судів України, що зобов’язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт перевірки та протокол у справі про адміністративне правопорушення не є рішеннями суб’єкта владних повноважень у розумінні приписів КАС України, оскільки не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов’язків осіб чи суб’єктів владних повноважень, а, отже, не можуть порушити прав та інтересів позивача та не можуть оскаржуватися в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за позовною заявою Львівської національної наукової бібліотеки України ім. В.Стефаника до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправною перевірки, визнання протиправними та скасування актів в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №99/1/482-пл/ю від 29.08.2014р., акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №99/1/482-пл/ю від 29.08.2014р.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя –

У Х В А Л И В :

відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Львівської національної наукової бібліотеки України ім. В.Стефаника до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправною перевірки, визнання протиправними та скасування актів в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №99/1/482-пл/ю від 29.08.2014р., акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №99/1/482-пл/ю від 29.08.2014р.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було проголошено згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя А.Г.Гулик