Справа № 1519/2-а-2643/11
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1519/2-а-2643/11

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Михайлюк Олег Анатолійович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Милосердного М.М., Єщенка О.В.

розглянувши в місті Одесі в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу начальника Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси на
постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 01 серпня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
про визнання дій протиправними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
зобов'язання провести з липня 2010 року
перерахунок та виплатити пенсію
відповідно до вимог ст. ст. 40 та 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за 2009 рік, що
становить 1650 грн. 43 коп.

За результатами розгляду справи, 01
серпня 2011 року Малиновським районним
судом м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Визнано неправомірними дії
відповідача. Зобов'язано Управління
ПФУ в Малиновському районі м. Одеси
здійснити перерахунок пенсії із
застосуванням показника заробітної
плати згідно ст. ст. 40 та 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 01 липня 2010 року.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Управління
ПФУ в Малиновському районі м. Одеси в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушено норми матеріального та
процесуального права. Так, судом не
прийнято до уваги положення п. 11
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530 та ст. ст. 64, 65,
66, 67 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»щодо порядку проведення
перерахунку пенсії у разі збільшення
страхового стажу. На думку апелянта,
судом також не враховано рішення
Конституційного суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, яким визнано
неконституційними зміни, що були
внесені до ст. ст. 40 та 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Також апелянт
вважає, що відповідно до ст. ст. 99 та 100
КАС України позивачем пропущено строк
для звернення до суду за захистом свого
порушеного права, і, крім того, судом
безпідставно стягнуто з відповідача
витрати позивача на правову допомогу. У
зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні вимог
позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність її
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує
пенсію та продовжує працювати і
сплачувати страхові внески до
Пенсійного фонду України.

У липні 2010 року позивач звернувся до
Управління ПФУ в Малиновському районі
м. Одеси із заявою про перерахунок
пенсії на підставі ст. ст. 40 та 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідачем було відмовлено в
проведенні перерахунку з таких
підстав, що перерахунок пенсії по
заробітній платі законодавчо не
врегульований і показник середньої
заробітної плати працівників зайнятих
в галузях економіки України не може
бути застосований, виходячи з
сумісного листа Міністерства праці та
соціальної політики України і
Пенсійного фонду України від 11 березня
2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач повинен провести
перерахунок пенсії позивача на
підставі ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати
по Україні за 2009 рік.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Так, перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція статті Закону існує
після визнання неконституційними змін,
внесених підпунктом «б»підпункту 10
пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28
грудня 2007 року «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
визнаних такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Визнані неконституційними зміни
надавали можливість перераховувати
пенсію із заробітної плати за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (чинної) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне
страхування»доводить, що перерахунок
пенсії здійснюється із заробітної
плати (доходу), з якої була обчислена
пенсія, або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини 1 статті 40 Закону
при перерахунку пенсії застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Згідно частині 1 статті 40 названого
Закону для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 01 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу, починаючи з 01
липня 2000 року.

Із врахуванням наведених положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»середня заробітна плата
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, використовується
як складова для призначення пенсії
відповідно до частини 2 статті 40 Закону
і є величиною постійною та не змінною
при перерахунку пенсії, на відміну від
інших показників, які використовуються
при визначенні заробітної плати
(доходу) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Крім того, не є правильним ототожнення
визначень «середня заробітна плата
працівників, зайнятих в галузях
економіки України»та «показник
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії», оскільки ці
поняття є різними правовими
категоріями, основу яких становлять
різні економічні критерії.

Як правильно зазначено апелянтом, суд
першої інстанції помилково підмінив
поняття та безпідставно застосував
показник середньої заробітної плати на
одну застраховану особу в цілому по
Україні за 2009 рік.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення»та Закон України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності,
закріпленого в статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, приписи постанови Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008
року не можуть застосовуватись до
спірних відносин.

Проведення перерахунку пенсії з більш
високого заробітку передбачено
статтею 69 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», відповідно до якої
пенсіонерам, які пропрацювали після
призначення пенсії, у тому числі за
віком, не менш як два роки з більш
високим заробітком, ніж той, з якого
було обчислено пенсію, встановлюється
за заявою пенсіонера новий розмір
пенсії виходячи з більш високого
заробітку, який визначається за два
роки роботи підряд для призначення
пенсії відповідно до статей 64-67 цього
Закону. У разі подальшого зростання
заробітку пенсіонера за його заявою
провадиться новий перерахунок пенсії.
Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш ніж через два роки
після попереднього перерахунку.

З урахуванням зазначеного, підстави
для перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні відсутні.

Суд апеляційної інстанції також
звертає увагу на те, що обчислення
включає в себе призначення та
перерахунок пенсії. Разом з цим, це не є
тотожні поняття, вони мають різний
правовий зміст та правове
навантаження. При цьому формула
обчислення заробітної плати (доходу)
для обчислення пенсії (призначення та
перерахунку) визначається частиною 2
статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», з тією тільки різницею,
що середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення,
визначається один раз при призначенні
пенсії, і в подальшому
використовується як постійна величина
для пенсіонера, на відміну від інших
показників, а саме суми коефіцієнтів
заробітної плати (доходу) за кожний
місяць та кількості місяців страхового
стажу, за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Оскільки судом першої інстанції при
повному встановленні обставин справи
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, постановлене судове рішення на
підставі пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України підлягає скасуванню з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси
задовольнити.

Постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 01 серпня 2011 року
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили після її підписання, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після отримання її копій сторонами.

Суддя-доповідач:

Судді: