Справа № 875/143/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа № 875/143/14
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2014 року 18 год. 10
хв. м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Губської О. А., Грибан І. О.

за участю секретаря:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії про
визнання протиправною та скасування
постанови № 1333 від 29 вересня 2014 року,
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2014 року позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з позовом до
Центральної виборчої комісії, в якому,
з урахуванням уточнених позовних
вимог, просив визнати протиправною та
скасувати постанову Центральної
виборчої комісії № 1333 від 29.09.2014 року
«Про відмову в реєстрації кандидатів у
народні депутати України ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17» в частині відмови в
реєстрації кандидата у народні
депутати України ОСОБА_2 в
одномандатному виборчому окрузі № 216
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року;
зобов'язати Центральну виборчу комісію
зареєструвати ОСОБА_2 кандидатом у
народні депутати України у
одномандатному виборчому окрузі № 216
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Підставою для відмови у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
в оскаржуваній постанові відповідач
зазначив невідповідність вимогам п. 2
ст. 55 Закону України „Про вибори
народних депутатів України" від 17.11.2011
р. № 4061-VI (далі - Закон № 4061) заяви та
автобіографії позивача.

Так в заяві позивача від 24 вересня 2014
року відсутнє зобов'язання у разі
обрання його народним депутом України
припинити діяльність, яка відповідно
до Конституції України та законів
України несумісна з мандатом народного
депутата України.

Також в автобіографії відсутні
відомості щодо часу проживання на
території України та партійності.

З огляду на такі недоліки, відповідачем
зроблено висновок, що подані позивачем
документи не є заявою та
автобіографією в розумінні пунктів 1, 2
ст. 55 Закону № 4061.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач звернувся до суду в порядку
адміністративного судочинства.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що
факт подачі всіх необхідних
документів, передбачених Законом № 4061,
підтверджується довідкою про
прийняття переліку документів від
24.09.2014 р. за підписом уповноваженої
особи відповідача.

У вказаному переліку міститься
інформація про прийняття від позивача
заяви про самовисування кандидатом у
народні депутати України (1 аркуш) та
автобіографії кандидата в депутати на
паперовому носії (1 аркуш), до заяви
додано 3 диски з документами в
електронному вигляді (а. с. 6).

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися. Про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів визнала можливим проводити
розгляд справи за відсутності
представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з довідки про прийняття
документів, що містить підпис
представника ЦВК Єрмак О. В., позивач
24.09.2014 р. об 17 год. 51 хв. звернувся
особисто (з пред'явленням паспорта
громадянина України) до Центральної
виборчої комісії з заявою про
самовисування кандидатом у народні
депутати України (1 арк.). До заяви
позивачем додано автобіографію
кандидата в депутати: на паперовому
носії (1 арк.); документ про внесення
грошової застави - квитанція (1 арк.); 4
фотографії кандидата в депутати
розміром 4х6: на паперовому носії (4
фото); ксерокопії 1, 2 сторінок паспорта
громадянина України кандидата в
депутати (1 арк.); передвиборна програма
кандидата у депутати: на паперовому
носії (2 арк.), інші документи: диск (3 шт.)

Колегією суддів досліджено копію
автобіографії позивача, долученої до
поданої відповідачу заяви, та копію
заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 76 Конституції України
народним депутатом України може бути
обрано громадянина України, який на
день виборів досяг двадцяти одного
року, має право голосу і проживає в
Україні протягом останніх п'яти років.

Аналогічна норма викладена в ч. 1, ч. 2 ст.
9 Закону № 4061.

Відповідно ч. 1 ст. 55 Закону № 4061
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата у депутати у відповідному
окрузі за умови отримання нею
визначених документів.

У відповідності до пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 55
Закону № 4061 Центральна виборча комісія
реєструє кандидата у депутати, який
балотується в одномандатному окрузі в
порядку самовисування, за умови
пред'явлення ним особисто одного із
документів, передбачених пунктами 1 або
2 частини третьої статті 2 цього Закону,
та отримання нею таких документів:

1) заяви про самовисування, датованої
днем подання документів для реєстрації
його кандидатом у депутати до
Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в депутати,
на паперовому носії та в електронному
вигляді, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 4061
Центральна виборча комісія відмовляє в
реєстрації кандидата (кандидатів) у
депутати в разі:

1) порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону;

2) відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону;

3) припинення громадянства України
кандидата у депутати;

4) вибуття особи, висунутої кандидатом у
депутати, за межі України для
проживання чи з метою отримання
політичного притулку;

5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною;

6) набрання щодо особи, висунутої
кандидатом у депутати, законної сили
обвинувальним вироком суду за вчинення
умисного злочину;

7) виявлення обставин, які позбавляють
особу, висунуту кандидатом у депутати,
права бути обраною депутатом
відповідно до статті 9 цього Закону.

Колегія суддів при прийнятті рішення
керується імперативністю вказаної
норми з огляду на вичерпність
зазначеного переліку в якості підстави
для відмови в реєстрації кандидатом у
народні депутати України та
необхідністю дотримання принципу
верховенства права, закріпленого ст. 8
КАС України.

Так визначальним для вирішення даної
справи є встановлення колегією суддів
ступеню недоліків у документах,
поданих позивачем до Центральної
виборчої комісії, з огляду на те, що
відповідач вважає їх суттєвими
настільки, що вказані документи з точки
зору їх інформативності не можуть
вважатися поданими взагалі, натомість,
позивач вважає такі недоліки
формальними і, як наслідок, такими, що
не можуть негативно вплинути на його
право бути обраним.

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону № 4061
передбачає обов'язкові відомості, що
повинні бути зазначені в
автобіографії, в тому числі,
громадянство із зазначенням часу
проживання на території України та
партійність.

Вказана норма є імперативною.

В той же час, п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону № 4061
кореспондується з ч. 3 ст. 60 Закону № 4061,
відповідно до якої помилки і
неточності, виявлені в поданих
кандидатами на реєстрацію документах,
підлягають виправленню і не є
підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

В такому випадку колегія суддів
звертає увагу на те, що за своєю суттю
автобіографія - це документ, у якому
особа, що скла дає його, подає опис
свого життя та діяльності в хро
нологічній послідовності.

Автобіографія складається у довільній
формі, проте, у зв'язку зі специфікою
мети її написання може мати
направленість на висвітлення тих чи
інших конкретних обставин.

Обов'язковість висвітлення певних
подій свого життя в автобіографії
зазвичай пов'язана з розкриттям
особистих якостей автора, що можуть
сприяти або суперечити меті її
написання.

Так у відповідності до ч. 8 ст. 59 Закону
№ 4061 перелік кандидатів у депутати,
зареєстрованих в одномандатному
окрузі, із зазначенням прізвища,
власного імені (всіх власних імен), по
батькові (за наявності), числа, місяця,
року і місця народження, громадянства
із зазначенням часу проживання на
території України, відомостей про
освіту, посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місця проживання,
відомостей про наявність чи
відсутність судимості, суб'єкта
висування у семиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів у
депутати в одномандатному окрузі
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах "Голос України",
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Центральної виборчої
комісії.

Статтею 63 Закону № 4061 закріплено
забезпечення можливості доступу
виборця до різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.

Приховування чи неусвідомлене
незазначення позивачем повного
переліку обов'язкових відомостей може
мати вплив на усвідомленість та
поінформованість такого вибору
виборцем, що на думку колегії суддів є
неприпустимим.

Європейським Судом з прав людини була
висловлена позиція з даного приводу у
справі «Краснов та Скуратов проти
Російської Федерації» (Страсбург, 19
липня 2007 року), розглядаючи яку Суд
дійшов наступного висновку.

«Істинність інформації, що вимагається
про кандидата дозволяла виборцям
зробити обдуманий вибір на підставі
повної та точної інформації,
зазначеній в виборчому бюлетені. Ці
вимоги були пропорційні обмеженням
права брати участь у виборах в якості
кандидата та були необхідні в
демократичному суспільстві для
забезпечення вільного волевиявлення
виборців. Законність виборів
підсилюється санкціями за порушення
закону про вибори, такими як відмова в
реєстрації кандидата чи скасування
реєстрації. У випадку з заявниками
даної скарги їх дискваліфікація не
порушила їх право брати участь у
виборах в якості кандидатів, оскільки є
результатом невиконання самими
заявниками вимог законодавства про
вибори…».

«Європейський Суд вважає, що вимога
надавати інформацію про роботу
кандидата та його членство в
політичній партії слугує для того, щоб
надати можливість виборцям зробити
аргументований вибір з врахуванням
професійного та політичного минулого
кандидата на виборчу посаду. Також
безспірним є законність прохання
кандидатів на виборчу посаду, щоб
надана ними інформація максимально
відповідала дійсності, щоб виборці не
вводились в оману неправдивими
заявами. Таким чином, Європейський Суд
приходить до висновку, що висунута
кандидату в члени державного
законодавчого органу вимога надати
відповідну дійсності інформацію про
свою зайнятість і партійну
приналежність є законною ціллю за
змістом ст. 3 Протокола № 1 до
Конвенції».

Таку думку колегія суддів вважає
сприйнятною щодо спірних
правовідносин, оскільки елементом
політичної системи України є її
багатопартійність.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
політичні партії в Україні» від 05.04.2001
р. № 2365-III політична партія - це
зареєстроване згідно з законом
добровільне об'єднання громадян -
прихильників певної
загальнонаціональної програми
суспільного розвитку, що має своєю
метою сприяння формуванню і вираженню
політичної волі громадян, бере участь у
виборах та інших політичних заходах.

На думку колегії суддів, членство особи
в тій чи іншій партії розкриває
політичну волю цієї особи і, у випадку
висування цієї кандидатури на виборчу
посаду, має суттєве значення для
усвідомленої реалізації виборцем
права голосу на користь цієї
кандидатури або навпаки.

Крім того, незазначення позивачем в
автобіографії періоду проживання на
території України має безпосередній
вплив на встановлення наявності чи
відсутності у особи права бути обраним
в розрізі ч. 2 ст. 76 Конституції України,
оскільки для набуття такого права
особа повинна проживати в Україні
протягом останніх п'яти років.

Тому реєстрація позивача кандидатом в
депутати без встановлення цих
відомостей є неприпустимою.

Статтею 55 Закону 4061 обов'язок
повідомити Центральній виборчій
комісії відомості про час проживання
на території України покладається
виключно на особу, що подає заяву про
реєстрацію кандидатом в народні
депутати України.

Законодавцем передбачена форма
відображення цих відомостей:
автобіографія.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач фактично не виконав
покладеного на нього обов'язку
повідомити відомості, які встановлюють
право останнього бути народним
депутатом України.

Така бездіяльність спростовує
неправомірність прийняття
оскаржуваного рішення.

Колегією суддів також досліджено
дотримання відповідачем при винесенні
оскаржуваної постанови положення ч. 3
ст. 60 Закону № 4061, що не дозволяє
відмовляти у реєстрації кандидатом за
умови наявності помилок або
неточностей у поданій інформації.

Так з наявної в матеріалах справи
автобіографії вбачається, що відомості
щодо часу проживання на території
України та партійної
приналежності/безпартійності
позивачем не зазначалися.

Колегія суддів вважає, що за умови
відсутності такої інформації взагалі
зміни до такої інформації або
виправлення внесені бути не можуть.

Зважаючи на те, що особа має подавати в
автобіографії опис свого життя та
діяльності в хро нологічній
послідовності, дописування певної
інформації шляхом уточнення є
неможливим з огляду на порушення
принципу хронологічності викладу.

Таким чином, колегія суддів зважає на
ту обставину, що у випадку бажання
кандидата привести свою автобіографію
у відповідність до вимог Закону № 4061
таке бажання може бути реалізоване
виключно написанням нової
автобіографії.

З огляду на даний висновок, колегія
суддів вважає, що у випадку
невідповідності автобіографії
встановленим вимогам, приведення її у
відповідність може бути здійснене
шляхом заміни попередньої
автобіографії на нову, при цьому
попередня заява буде вважатися
неподаною з огляду на відсутність на
законодавчому рівні процедури
здійснення такої заміни.

Таким чином, висновок відповідача про
наявність підстав вважати
автобіографію, що не містить
обов'язкових вимог, неподаною, на думку
колегії суддів в розрізі ст. 63 Закону №
4061 є справедливим.

На противагу даного твердження позивач
пов'язує факт подачі автобіографії з
існуванням довідки про прийняття заяви
на реєстрацію.

Натомість, колегія суддів зауважує, що
у відповідності до ч.5 ст. 55 Закону № 4061
Центральна виборча комісія не приймає
документи, зазначені у частинах першій
та другій цієї статті, якщо вони подані
з порушенням строків, передбачених
частиною другою статті 59 цього Закону.

Інші підстави відмови у прийнятті
документів Законом № 4061 для позивача
не передбачені.

Як свідчать положення ст. 60 Закону № 4061
перевірка відповідності поданих
документів вимогам законодавства
здійснюється на стадії засідання
Комісії при прийнятті рішення про
реєстрацію/відмову у реєстрації
кандидата у депутати.

З огляду на це, на виконання п. 3 ч. 3 ст. 2
КАС України, у відповідності до якого у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
колегія суддів допускає можливість
відмови у реєстрації позивача у зв'язку
з неподанням документів, передбачених
Законом № 4061, з огляду на їх
неіснування у вигляді, що
відповідатиме меті складання такого
документу.

Колегія суддів вважає, що незазначення
в автобіографії таких обов'язкових
реквізитів, як час проживання на
території України та партійність не
може вважатись помилкою чи неточністю
в розумінні частини третьої ст. 60
Закону № 4061, оскільки ці вимоги прямо
передбачені законом і обов'язок їх
внесення до біографії покладено на
особу, яка подає документи щодо
реєстрації кандидатом у депутати.

Дотримуючись принципу верховенства
права, визначеного ст. 8 КАС України,
відповідно до якого людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість держави, колегія суддів
приходить до висновку, що ухилення чи
несвідоме приховування інформації, яка
має вплив на волевиявлення виборця, є
неприпустимим в правовій державі.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону № 4061
усі кандидати у народні депутати
України мають рівні права і можливості
брати участь у виборчому процесі.

Колегія суддів не має права ставити
імперативність даної норми під сумнів
шляхом скасування оскаржуваної
постанови і визнання тим самим
привілейованого становища позивача в
порівнянні з іншими кандидатами, які
незалежно від їх бажання зобов'язані
висвітлювати біографічні відомості в
порядку п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону № 4061.

У відповідності до ст. 8 Конституції в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

Цей принцип є непорушним і оскаржуване
рішення йому не суперечить в розрізі
забезпечення рівності кандидатів у
депутати між собою, донесення до
виборця інформації, що може вплинути на
його вибір, закріплення на
законодавчому рівні обов'язкових вимог
до написання автобіографії.

Таким чином, надавши оцінку
встановленим у справі обставинам та
доказам, відповідно до вимог ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду,
врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно
до якої суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для скасування оскаржуваного
рішення, а тому вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Оцінка правомірності відмови у
реєстрації кандидатом у народні
депутати України з підстави
відсутності в заяві зобов'язання у разі
обрання депутатом припинити
діяльність, несумісну з мандатом,
колегією суддів не надається з огляду
на те, що відсутність обов'язкової
інформації в автобіографії, що
суперечить суті її написання, є
достатньою підставою для відмови
позивачу у реєстрації його кандидатом
в народні депутати України незалежно
від наявності чи відсутності інших
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Зважаючи на те, що позивачем до
адміністративного позову не було
долучено оригінал квитанції про сплату
судового збору за його подання, судові
витрати підлягають стягненню з
позивача у розмірі, визначеному
Законом України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 17, 160, 161, 162, 163, 172, 177
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Центральної
виборчої комісії про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 1333 від 29 вересня 2014 року, зобов'язання
вчинити дії залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер:
НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України судовий збір за подачу
адміністративного позову у розмірі 73
грн. 08 коп. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
у дводенний строк з дня її
проголошення.

Головуючий суддя

О. О. Беспалов Суддя І. О.
Грибан Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.