Справа № 813/6116/13-а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.
№
876/12869/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представника відповідача -
Цебрівського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

06.07.2013 ОСОБА_3 звернувся в суд із
адміністративним позовом до ГУ МВС
України у Львівській області у якому
просив: визнати протиправним порушення
відповідачем термінів надання
відповіді ст. 20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» при
наданні відповіді на звернення
позивача від 02.07.2013; внесення в лист за
вих. № 18/1050 від 25.07.2013 завідомо
неправдивої інформації; порушення
Головним управлінням МВС України у
Львівській області вимог ст. 40
Конституції України, Закону України
«Про інформацію», Закону України «Про
доступ до публічної інформації» при
наданні відповіді на звернення
позивача від 02.07.2013. Також позивач
просив зобов'язати ГУ МВС України у
Львівській області на підставі вимог
ст. 40 Конституції України, Закону
України «Про інформацію», Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» надати позивачу довідку
щодо розміру щомісячної доплати від
належної суми пенсії, яка повинна була
становити для позивача в листопадні 2006
року згідно ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», у редакції Закону
від 04.04.2006, з розміру грошового
забезпечення за останньою посадою
перед звільненням з урахуванням всіх
надбавок.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що ним 02.07.2013
направлено звернення відповідачу про
надання довідки щодо розміру
щомісячної доплати від належної суми
пенсії, яка повинна була становити для
позивача в листопадні 2006 року згідно ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», у редакції Закону від 04.04.2006, з
розміру грошового забезпечення за
останньою посадою перед звільненням з
урахуванням всіх надбавок. Вказана
довідка необхідна позивачу для надання
до Головного управління Пенсійного
фонду в Львівській області для
проведення перерахунку призначеної
позивачу пенсії. Однак відповідачем
вказане протиправно по суті не
розглядалось.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17.09.2013 позов
задоволено частково. Зобов'язано ГУ МВС
України у Львівській області
розглянути по суті звернення ОСОБА_3
від 02.07.2013 щодо надання йому довідки про
розмір щомісячної доплати від належної
суми пенсії, яка повинна була становити
для позивача в листопаді 2006 року згідно
ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», у редакції Закону від 04.04.2006, з
розміру грошового забезпечення за
останньою посадою перед звільненням з
урахуванням всіх надбавок. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Із постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така
прийнята з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог,
посилається на те, що судом першої
інстанції не було враховано доводи
представника відповідача про пропуск
позивачем строку звернення до
адміністративного суду. Також, суд
першої інстанції не дослідив того, що
10.01.2013 на адресу ГУ МВС України у
Львівській області за вхідним № 65-Б
надійшло звернення ОСОБА_3, в якому він
просив скласти відповідні документи
(грошовий атестат, розрахунки, довідки).
29.01.2013 за вихідним № 14/Б-1 ОСОБА_3 була
скерована відповідь на вказане
звернення. 05.07.2013 на адресу ГУ МВС
України у Львівській області за
вхідним № Б-1589 повторно надійшло
звернення ОСОБА_3, в якому він просив
надати довідку щодо розміру щомісячної
доплати станом на листопад 2006 року.
25.07.2013, за вихідним № 18/1050 повторно
ОСОБА_3 була скерована відповідь на
вказане звернення з посиланням на
Закон України «Про звернення
громадян», зокрема ст. 8, що не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті.

Представник апелянта у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та просить її задовольнити.

Позивач, у судове засідання не прибув,
хоча належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
повістки, а тому у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України це не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника апелянта, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити в
частині зобов'язання відповідача
розглянути по суті звернення позивача,
яке 10.01.2013 надійшло на адресу
відповідача за вхідним № 65-Б і у якому
позивач не просив саме надати довідку
про розмір щомісячної доплати від
належної суми пенсії, яка повинна була
становити для позивача в листопадні 2006
року згідно ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», в редакції Закону
від 04.04.2006, з розміру грошового
забезпечення за останньою посадою
перед звільненням з урахуванням всіх
надбавок. Крім цього, така не
надавалась відповідачем до відповіді
від 29.01.2013, за вихідним № 14/Б-1, яка була
скерована позивачу. Відтак, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
звернення позивача до відповідача про
надання вищевказаної довідки
відповідачем по суті не розглядалось.
Щодо решти позовних вимог, то суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для їх
задоволення.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції. При цьому, судом
апеляційної інстанції рішення суду
першої інстанції переглядається
тільки в частині задоволенні позову,
оскільки позивач погодився з рішенням
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову та
апеляційної скарги не подав.

Згідно ст. 40 Конституції України, усі
мають право направляти індивідуальні
чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
звернення громадян», звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань.

Згідно ст. 8 цього ж Закону, не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, а також ті
звернення, терміни розгляду яких
передбачено статтею 17 цього ж Закону,
та звернення осіб, визнаних судом
недієздатними.

Згідно ст. 14 цього ж Закону, органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
посадові особи зобов'язані розглянути
пропозиції (зауваження) та повідомити
громадянина про результати розгляду.

Згідно ст. 19 цього ж Закону, органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову;

на прохання громадянина запрошувати
його на засідання відповідного органу,
що розглядає його заяву чи скаргу;

відміняти або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань. Це положення не відміняє
вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Згідно ст. 20 цього ж Закону, звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач 10.01.2013 звернувся до
відповідача в порядку ст. 40 Конституції
України із зверненням від 08.01.2013 в якому
просив, зокрема, скласти відповідні
документи (грошовий атестат,
розрахунки, довідки і т.п.) для
перерахунку пенсії та направити ці
документи до ГУ ПФУ у Львівській
області.

Листом від 29.01.2013 № 1/Б-1 ОСОБА_3
повідомлено про те, що ГУ ПФУ у
Львівській області не витребовувало
вказаних вище документів, а тому саме
до нього слід звертатися з питань
перерахунку пенсії.

08.07.2013 позивач звернувся до відповідача
з заявою від 02.07.2013 у якому просив
надати довідку про розмір щомісячної
доплати від належної суми пенсії, яка
повинна була становити для позивача в
листопадні 2006 року згідно ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», у редакції Закону від 04.04.2006, з
розміру грошового забезпечення за
останньою посадою перед звільненням з
урахуванням всіх надбавок.

25.07.2013 відповідачем направлено
позивачу відповідь про те, що згадане
звернення за своїм змістом і суттю
дублює попереднє звернення позивача
від 08.01.2013 на котре керівництвом
Головного управління було дано
об'єктивну відповідь. Згідно з вимогами
Закону України «Про звернення
громадян», зокрема статті 8, не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті.

З огляду на викладені вище обставини
справи, суд першої інстанції вірно не
прийняв до уваги заперечення
відповідача щодо застосування до
спірних відносин ст. 8 Закону України
«Про звернення громадян», про те, що не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, оскільки у
зверненні позивача, яке 10.01.2013 надійшло
на адресу відповідача за вхідним № 65-Б
позивач не просив саме надати довідку
про розмір щомісячної доплати від
належної суми пенсії, яка повинна була
становити для позивача в листопадні 2006
року згідно ч. 3 ст. 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб", в редакції Закону від 04.04.2006, з
розміру грошового забезпечення за
останньою посадою перед звільненням з
урахуванням всіх надбавок. Така
довідка не надавалась відповідачем до
відповіді від 29.01.2013, за вихідним № 14/Б-1,
яка була скерована позивачу. Відтак,
звернення позивача до відповідача про
надання вищевказаної довідки
відповідачем по суті не розглядалось.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що у
зверненні від 08.01.2013 позивач просив
направити документи, зокрема, довідку
Головному управлінню Пенсійного фонду
України у Львівській області. Оскільки
листом від 29.01.2013 відповідач повідомив
про те, що ГУ ПФУ у Львівській області
не зверталося до ГУ МВС України у
Львівській області з листом про
надання відповідних документів,
позивач звернувся із заявою від 02.07.2013 у
якій просить видати цю довідку
безпосередньо йому.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог у
частині зобов'язання відповідача
розглянути по суті звернення позивача
від 02.07.2013.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання апелянта на те, що
позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду, оскільки
відповідь № 18/1050, яким відмовлено
позивачу у розгляді його звернення від
02.07.2013 на підставі ст. 8 Закону України
«Про звернення громадян», відповідачем
надано 25.07.2013, у зв'язку з чим ОСОБА_3
02.08.2013 (дата здачі позову на пошту)
звернувся з позовом до суду, тобто у
межах строку звернення до
адміністративного суду.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано частково
задовольнив позов, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року у справі № 813/6116/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня
набрання нею законної сили, може бути
подано касаційну скаргу безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 03.10.2014.