Справа № 824/2141/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2141/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
фермерського господарства
"Каплівчанка" на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17 червня
2014 року у справі за адміністративним
позовом фермерського господарства
"Каплівчанка" до Хотинської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Каплівчанка"
(далі - Позивач) звернулось до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Хотинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (далі - Відповідач) про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги. В апеляційній скарзі
апелянт посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

До початку судового засідання через
канцелярію Вінницького апеляційного
адміністративного суду представник
Відповідача подав заяву з проханням
розглянути апеляційну скаргу без його
участі.

Представник Позивача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження згідно зі ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити, а
постанову суду першої інстанції -
скасувати, виходячи з наступного.

З обставин справи встановлено, що
посадовими особами Відповідача
проведено невиїзну камеральну
перевірку декларації з податку на
додану вартість за вересень 2012 року
№9268 від 17 жовтня 2012 року платника
податку на додану вартість
фермерського господарства
"Каплівчанка", про що складено
відповідний Акт №000015/1500/35605946 від 24
березня 2014 року.

В ході перевірки встановлено, що
фермерським господарством
"Каплівчанка" в порушення вимог пункту
57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203, пункту
209.2 статті 209 Податкового кодексу
України несвоєчасно перераховано
узгоджене податкове зобов'язання з
податку на додану вартість по
декларації з указаного податку за
вересень 2012 року, а саме: встановлено
факт несвоєчасного перерахування
податку на додану вартість в сумі 79115,00
грн. із затримкою на 1 календарний день.

У зв'язку з цим Хотинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області винесено
податкове повідомлення-рішення
№ від 24 березня 2014 року, яким за
порушення граничного строку сплати
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг)
Позивача зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 10%, що складає 7911,50 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності зазначеного податкового
повідомлення-рішення з огляду на
наступні положення.

Згідно з п.46.1. ст.46 ПК України податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Порядок подання податкової декларації
зазначений у ст.49 ПК України,
відповідно до п.49.1 якої податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків.

Відповідно до п.203.1 ст. 203 ПК України
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації ( п. 203.2 ст.203 ПК України).

Згідно с п.209.1 ст. 209 ПК України резидент,
який провадить підприємницьку
діяльність у сфері сільського і
лісового господарства та рибальства та
відповідає критеріям, встановленим у
пункті 209.6 цієї статті
(далі-сільськогосподарське
підприємство), може обрати спеціальний
режим оподаткування.

У пункті 209.2 ст.209 ПК України визначено,
що згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей. Зазначені суми
податку на додану вартість
акумулюються сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 12.01.2011 р.
прийнято Постанову №11 "Про
затвердження Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів"(
далі-Постанова №11), яка визначає
механізм акумулювання сум податку на
додану вартість на спеціальних
рахунках, відкритих у банках та/або
органах, які здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, що не
підлягають сплаті до бюджету і
нараховуються сільськогосподарськими
підприємствами - суб'єктами
спеціального режиму оподаткування
діяльності у сфері сільського та
лісового господарства і рибальства
(далі-сільськогосподарські
підприємства) на вартість поставлених
ними сільськогосподарських товарів
(послуг).

У п. 2 цієї Постанови визначено, що
сільськогосподарське підприємство у
разі обрання спеціального режиму
оподаткування відкриває протягом
одного звітного (податкового) періоду
спеціальний рахунок (поточний рахунок
із спеціальним режимом використання)
відповідно до законодавства за умови
подання засвідченої органом державної
податкової служби копії свідоцтва про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування.

Відповідно до п.3. Постанови №11 на
підставі даних бухгалтерського та
податкового обліку
сільськогосподарське підприємство
веде реєстри виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді, складає податкову декларацію
і в строки, встановлені статтею 203
Податкового Кодексу, подає її разом з
копіями записів у зазначених реєстрах
за відповідний період в електронному
вигляді до органу державної податкової
служби.

Сума податку на додану вартість, що
підлягає сплаті (перерахуванню)
сільськогосподарським підприємством
відповідно до податкової декларації за
операціями з постачання вироблених
(наданих) ним сільськогосподарських
товарів (послуг) на власних або
орендованих основних фондах, а також на
давальницьких умовах (крім підакцизних
товарів, за винятком виноматеріалів за
кодами згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які
поставляються підприємствами
первинного виноробства), тобто різниця
між сумою податкового зобов'язання за
звітний (податковий) період та сумою
податкового кредиту за такий період
перераховується
сільськогосподарським підприємством з
поточного рахунка на спеціальний
рахунок у строки, встановлені статтею
203 Податкового Кодексу перерахування
суми податку на додану вартість до
державного бюджету.

Також, відповідно до пункту 4 Порядку
№11 сума податку на додану вартість, що
акумулюється на спеціальному рахунку,
не підлягає вилученню до державного
бюджету і використовується
сільськогосподарським підприємством
відповідно до пункту 209.2 статті 209
Кодексу, а починаючи з 1 січня 2018 року
перераховується на поточний рахунок
сільськогосподарського підприємства.

Так, судом достовірно встановлено та
не заперечується сторонами, що Позивач
здійснює підприємницьку діяльність у
сфері сільського господарства,
відповідно до ст.209 ПК України обрав
спеціальний режим оподаткування.

З огляду на зазначені обставини та
наведені вище правові положення
чинного законодавства України, колегія
суддів дійшла висновку, що сума ПДВ, що
підлягає сплаті (перерахуванню) на
спеціальний рахунок, не може вважатися
грошовим зобов'язанням, у розумінні п.п.
14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, а отже, навіть у випадку
несвоєчасного перерахування грошових
коштів на спецрахунок підприємства,
штрафні санкції, зазначені в п. 126.1 ст. 126
Податкового кодексу України не можуть
бути застосовані до Позивача, який
знаходиться на спеціальному режимі
оподаткування у сфері сільського
господарства.

Згідно п. 4 Порядку №11 у разі
нецільового використання суми податку
на додану вартість
сільськогосподарське підприємство
несе відповідальність відповідно до
законодавства. Між тим, нецільового
використання Позивачем суми ПДВ
Відповідачем не зазначено та судом не
встановлено.

Аналогічна позиція викладена в рішенні
Вищого адміністративного суду по
справі №К/800/9065/14 віл 27 лютого 2014 року.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи колегія суддів вважає, що
доводи, викладені Відповідачем в
апеляційній скарзі, є обґрунтованими
та відповідають вимогам закону, що
регулює спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення порушено норми матеріального
права, а також враховано не всі
встановлені у справі обставини, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а тому оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фермерського
господарства "Каплівчанка"
задовольнити повністю .

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фермерського господарства
"Каплівчанка" до Хотинської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги фермерського господарства
"Каплівчанка" задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Хотинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області № від 24.03.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фермерського господарства
"Каплівчанка" судовий збір в сумі 1096
(тисяча дев'яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Совгира Д. І.