Справа № 826/12433/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 вересня 2014 року 17:55 №
826/12433/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Кармазіна О.А., Шрамко Ю.Т., за
участю секретаря судового засідання
Савченко А.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом ОСОБА_1 до Правління
Пенсійного фонду України, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області про зобов'язання
вчинити певні дії В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Правління Пенсійного фонду
України, Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, в якому просить суд:

1) «визнати бездіяльність Правління
Пенсійного фонду України у виконанні
обов'язку щодо внесення змін в основний
документ його діяльності «Порядок
подачі та оформлення документів для
призначення пенсії» у відповідності з
Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009, - актом порушення її
матеріальних прав;

2) зобов'язати Правління Пенсійного
фонду України негайно внести та
затвердити зміни в «Порядок подачі та
оформлення документів для призначення
пенсії», що буде забезпечувати
документальне виконання та реальну
виплату пенсії всім українським
пенсіонерам, які проживають за межами
України, відповідно до Рішення
Конституційного Суду України № 25-рп/2009
від 07.10.2009;

3) зобов'язати Правління Пенсійного
фонду України та Головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області визначити уповноважений
територіальний орган ПФУ (бажано за
місцем її проживання до виїзду з
України) та надати останньому вказівку
щодо відновлення виплати позивачці
пенсії за віком з 07.10.2009 за межі України,
у відповідності до Конституції України
та діючого пенсійного законодавства
України».

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що до липня 1990 року
вона проживала у місті Одеса, де й
отримувала пенсію за віком постійно.
30.07.1990 вона виїхала на постійне місце
проживання до Ізраїлю. У зв'язку з
виїздом їй було виплачено аванс в сумі
пенсії за 6 місяців і в подальшому
виплата пенсії припинена. У зв'язку з
прийняттям Конституційним Судом
України рішення від 07.10.2009 за № 25-рп/2009 у
справі № 1-32/2009 за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач вважає
протиправним припинення їй виплати
пенсії за віком. 19.06.2014 вона направила
заяву до Правління Пенсійного фонду
України про поновлення їй виплати
пенсії за віком у відповідності до
рішення Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року за №25-рп/2009. Листом
від 08.07.2014 №7238/Ф-11 Департамент
пенсійного забезпечення Пенсійного
фонду України повідомив позивачку, що
Угода між Україною та Державою Ізраїль
про соціальне забезпечення на сьогодні
не ратифікована Верховною Радою
України, а тому виплата пенсій під час
проживання за кордоном буде
здійснюватись у разі прийняття
Верховною Радою України закону про
ратифікацію за встановленим Угодою
порядком. Крім того, у листі зазначено
про порядок подання заяви про
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії. Листом від 21.07.2014 №1072/Ф-3 Головне
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області повідомило позивачку
про те, що 07.10.2009 року за №25-рп/2009
прийнято рішення Конституційного Суду
України про визнання
неконституційними положення пункту 2
частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Реалізація цього рішення
потребує прийняття спеціального
закону, яким будуть передбачені умови,
норми та механізм виплати пенсій
громадянам, які виїхали або будуть
виїжджати на постійне місце проживання
за кордон. У рішенні Конституційного
Суду України також звернуто увагу
Верховної Ради України на необхідність
приведення у відповідність до
Конституції України положень інших
законів, що регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договору.
Таким чином, дане питання на цей час не
врегульовано на законодавчому рівні.
Також повідомлено, що питання
поновлення виплати пенсій
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08.09.2014 закінчено
підготовче провадження у справі та
призначено справу до судового розгляду
в судовому засіданні.

Позивачка у судове засідання 29.09.2014 не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, у позовній заяві просила розгляд
справи проводити без її участі.

Представник Правління Пенсійного
фонду України у судове засідання 29.09.2014
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надіслав до суду заяву
про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України суд під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

У судовому засіданні 29.09.2014 позовну
заяву ОСОБА_1 до Правління Пенсійного
фонду України в частині позовних вимог
про визнання бездіяльності Правління
Пенсійного фонду України у виконанні
обов'язку щодо внесення змін в основний
документ його діяльності «Порядок
подачі та оформлення документів для
призначення пенсії» у відповідності з
Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-р/п/2009, - актом порушення її
матеріальних прав та зобов'язання
Правління Пенсійного фонду України
негайно внести та затвердити зміни у
«Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії», що
буде забезпечувати документальне
оформлення та реальну виплату пенсії
всім українським пенсіонерам, які
проживають за межами України,
відповідно до Рішення Конституційного
Суду України № 25-р/п/2009 залишено без
розгляду.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила, що
на час подання позову проживає у
Державі Ізраїль. До від'їзду за кордон
30.07.1990 на постійне місце проживання,
проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що на підставі
трудового стажу в Україні (з 1952 року по
1983 рік) їй у Малиновському районному
відділі соціального забезпечення
міста Одеси оформлено і призначено
пенсію за віком, яку вона отримувала з
листопада 1983 року до липня 1990 року.

Також зазначає, що у липні 1990 року у
в'язку з виїздом за кордон, їй був
виплачений аванс в сумі пенсії за 6
місяців і надалі виплата пенсії була
припинена.

07 жовтня 2009 року Конституційний Суд
України у справі № 1-32/2009 встановив
законне право всіх без виключення
українських пенсіонерів, які
проживають за межами України, на
отримання заробленої в Україні пенсії.

19.06.2014 позивачка звернулася з заявою до
Правління Пенсійного фонду України,
яка надійшла до відповідача 01.07.2014, в
якій просила: внести та затвердити
зміни до «Порядку подачі та оформлення
документів для призначення пенсії» для
оформлення і виплати пенсії
пенсіонерам, які проживають за межами
України; на підставі внесених змін
направити її заяву до уповноваженого
управління ПФУ (бажано за місцем
отримання нею пенсії перед виїздом з
України) та зобов'язати останнього
поновити виплату позивачці пенсії за
межами України, на підставі трудового
стажу на території України з 1952 року по
1983 рік.

Листом від 08.07.2014 №7238/Ф-11 Департамент
пенсійного забезпечення Пенсійного
фонду України повідомив позивачку, що
Угода між Україною та Державою Ізраїль
про соціальне забезпечення на сьогодні
не ратифікована Верховною Радою
України, а тому виплата пенсій під час
проживання за кордоном буде
здійснюватись у разі прийняття
Верховною Радою України закону про
ратифікацію за встановленим Угодою
порядком. Крім того, у листі роз'яснено
про порядок подання заяви про
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії та заяву позивачки надіслано
для розгляду до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області.

21.07.2014 Головне управління Пенсійного
фонду України в Одеській області
листом за №1072/Ф-3 повідомило позивачку
про те, що 07.10.2009 року за №25-рп/2009
прийнято рішення Конституційного Суду
України про визнання
неконституційними положення пункту 2
частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Реалізація цього рішення
потребує прийняття спеціального
закону, яким будуть передбачені умови,
норми та механізм виплати пенсій
громадянам, які виїхали або будуть
виїжджати на постійне місце проживання
за кордон. У рішенні Конституційного
Суду України також звернуто увагу
Верховної Ради України на необхідність
приведення у відповідність до
Конституції України положень інших
законів, що регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договору.
Таким чином, дане питання на цей час не
врегульовано на законодавчому рівні.
Також повідомлено, що питання
поновлення виплати пенсій
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Вважаючи свої права на поновлення
пенсії порушеними, позивачка
звернулась з даним позовом до суду за
захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі -
Закон № 1058-IV) виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону № 1058-IV у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання.

Під час перебування за кордоном пенсія
виплачується в тому разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009 пункт 2 частини 1
статті 49, другого речення статті 51
Закону № 1058-IV щодо припинення виплати
пенсії пенсіонерам на час постійного
проживання за кордоном у разі, якщо
Україна не уклала з відповідною
державою міжнародний договір з питань
пенсійного забезпечення і якщо згода
на обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, Конституція України та
пенсійне законодавство України не
допускають обмеження права на
соціальний захист, зокрема права на
отримання пенсії за ознакою місця
проживання, оскільки положення пункту 2
частини першої статті 49 та другого
речення статті 51 Закону № 1058-IV втратили
чинність з 07.10.2009.

Отже, з 07.10.2009 порядок виплати пенсії
особам, які виїхали на постійне місце
проживання за кордон, регулюється
нормами Закону № 1058-IV з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
щодо неконституційності положень
пункту 2 частини 1 статті 49, другого
речення статті 51 Закону № 1058-IV.

Після прийняття даного рішення
Конституційного Суду України і на
теперішній час інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, не прийнято, що
однак, не може бути підставою для
обмеження прав громадян.

Слід додати, що Конституційний Суд
України у мотивувальній частині
вищезгаданого рішення зазначив, що
визнання оспорюваних положень Закону
неконституційними має наслідки лише
для пенсіонерів, які проживають
(перебувають) у державах, з якими
Україною не укладено відповідного
договору, і не перешкоджає подальшому
унормуванню питань соціального
захисту пенсіонерів шляхом укладення
міжнародних договорів з цими державами
та виплаті пенсій у порядку,
встановленому чинними міжнародними
договорами.

В даному випадку, між Україною та
Державою Ізраїль відсутній
ратифікований Верховною Радою України
міжнародний договір, яким би були
врегульовані відносини із виплати
пенсій, призначених в Україні
пенсіонерам, які виїхали на постійне
місце проживання у Державу Ізраїль.

Згідно з частиною 2 статті 49 Закону №
1058-IV поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цього Закону.

Про наведене та «Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який затверджений
Постановою Пенсійного фонду України №
22-1 від 25.11.2005, роз'яснено позивачу
листом Пенсійного фонду України від
08.07.2014 №7238/Ф-11, а також направлено заяву
позивача до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, оскільки у своїй заяві ОСОБА_1
зазначила про отримання пенсії в
Малиновському районному відділі
соціального забезпечення міста Одеси з
листопада 1983 року до виїзду з України
(СРСР) 30.07.1990.

Також про наведене міститься і у
відповіді Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на адресу позивача від 21.07.2014
№1072/Ф-3.

Частиною третьою статті 7 Закону
України «Про звернення громадян»
встановлено, що якщо питання, порушені
в одержаному органом державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно в
термін не більше п'яти днів
пересилається ними за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обгрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Однак, всупереч положенням частини 1
статті 44 Закону № 1058-IV, Порядку № 22-1 та
приписам частини 3 статті 7 Закону
України «Про звернення громадян»
Головне управління Пенсійного фонду
України в Одеській області не
направило заяву позивачки до
управління ПФУ в Малиновському районі
м. Одеси для розгляду та прийняття
рішення в установленому порядку.

З огляду на встановлені судом
обставини та приведені вище положення
законодавства, суд вважає за необхідне
вийти за межі позовних вимог
відповідно до положень частини 2 статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України та зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду
України в Одеській області повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2014.

В іншій частині позовної вимоги суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для їх задоволення, оскільки
позивачу надано повну та аргументовану
відповідь й законодавством не
передбачено повноважень у
відповідачів для надання «вказівок»
територіальним органам щодо
поновлення виплати пенсії.

Відповідно до частин першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області повторно розглянути заяву
ОСОБА_1 від 19.06.2014.

У задоволенні позову в іншій частині -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Головуючий суддя
В.П. Катющенко

Судді
О.А. Кармазін

Ю.Т. Шрамко