Справа № 826/9611/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9611/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2014 року № 826/9611/14

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2"

до Державної екологічної інспекції у м. Києві

про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування припису Державної екологічної інспекції у місті Києві від 30 травня 2014 року № 05/468п.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", "Про відходи", "Про охорону атмосферного повітря", "Про охорону навколишнього природного середовища", Порядок організації та проведення перевірок суб’єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464, Положення про Державну екологічну інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 454/2011, та зазначає, що припис Державної екологічної інспекції у місті Києві від 30 травня 2014 року № 05/468п не є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлений законами України, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" не є суб’єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами та не використовує обладнання, яке б здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Представник відповідача заперечила по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення законів України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", "Про відходи", "Про охорону атмосферного повітря", Положення про Державну екологічну інспекцію у м. Києві, затверджене наказом Державної екологічної інспекції України від 12 грудня 2011 року № 136, Порядку організації та проведення перевірок суб’єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464, Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 1999 року № 2034, Інструкції щодо заповнення типової форми первинної облікової документації № 1-ВТ "Облік відходів та пакування матеріалів і тари", затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 7 липня 2008 року № 342, Інструкції про зміст та порядок складання звіту про проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві КНД 211.2.3.014-95, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10 лютого 1995 року № 7, Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10 грудня 2008 року № 639, Порядку проведення та оплати робіт, пов’язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян – підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302, Порядку ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 року № 1655, та зазначила, що Державною екологічною інспекцією у місті Києві правомірно та в межах своїх повноважень складено припис від 30 травня 2014 року № 05/468п, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" утворює відходи без додержання вимог чинного законодавства та здійснює господарську діяльність без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

В період з 14 травня 2014 року по 30 травня 2014 року Державною екологічною інспекцією у м. Києві на підставі наказу від 12 травня 2014 року № 638 та направлення на перевірку від 12 травня 2014 року № 979 проведено планову перевірку магазинів Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" за адресами: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13 та м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 1 на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами проведеної перевірки Державною екологічною інспекцією у м. Києві складено акт № 05/1072а перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, яким встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2" вимог:

2. пункту "г" частини першої статті 17, частини першої статті 26 Закону України "Про відходи", пункту 5 Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 1999 року № 2034, а саме: не подається статистична звітність щодо поводження з відходами;

3. статей 5, 17, 26 Закону України "Про відходи", наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 7 липня 2008 року № 342, а саме: на підприємстві не ведеться первинний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, зберігаються чи утилізуються за формою № 1-Вт;

4. пункту "в" статті 17 Закону України "Про відходи", а саме: підприємством не визначено та не погоджено склад і властивості відходів, що утворюються, ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища;

5. пункту "к" частини першої статті 17 Закону України "Про відходи", а саме: підприємством не розроблено план організації роботи у сфері поводження з відходами;

6. статей 17, 33 Закону України "Про відходи", ДСанПін 2.2.7.029-99 "Гігієнічні вимоги щодо поводження з промисловими відходами та визначення їх класу небезпеки для здоров’я населення", а саме: Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2" за адресою: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 1 не забезпечується належне збирання, зберігання відходів, в ході проведення перевірки було виявлено факт змішування відходів для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія (поліетилен, матеріали пакувальні пластмасові зіпсовані, відпрацьовані чи забруднені та інші відходи збираються та складуються разом з твердими побутовими відходами);

7. статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302, наказу Міністерства екології та природних ресурсів від 10 лютого 1995 року № 7, а саме: перевіркою встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13/б, а саме: пекарнею (ротаційна піч), подовою піччю, пароконвектоматом, грилем, фритюрницею та іншими джерелами, а також за адресою: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 1, а саме: ротаційною піччю та пароконвектоматом, без дозволу спеціально уповноважених органів державної виконавчої влади, що є наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища Державною екологічною інспекцією у м. Києві складено припис від 30 травня 2014 року № 05/468п, яким зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2":

- видати наказ по підприємству про відповідальних посадових осіб за виконання даного припису, а також розробити план організаційно-технічних заходів з усунення виявлених недоліків, їх копії надати до Державної екологічної інспекції у м. Києві;

- провести інвентаризацію джерел утворення та видів відходів та на підставі інвентаризації джерел утворення відходів провести розрахунок показника загального утворення відходів (Пзув):

1. у разі, якщо Пзув перевищує граничне значення, що дорівнює 1 000 умовних одиниць та/або показник загального обсягу оброблення чи утилізації відходів більше 100 тонн на рік, заповнити реєстрові карти об’єктів утворення, оброблення та утилізації відходів і подати їх на затвердження Київській міській державній адміністрації, а також отримати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. У випадку, якщо Пзув не перевищує граничне значення і є меншим 1 000 умовних одиниць, подати декларацію про утворення відходів. Копії вищезазначених документів надати до Державної екологічної інспекції у м. Києві;

2. подавати статистичну звітність щодо поводження з відходами;

3. вести за встановленими нормами первинний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються чи утилізуються за формою № 1-Вт;

4. визначити та погодити склад і властивості відходів, що утворюються, ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища;

5. розробити план організації роботи у сфері поводження з відходами;

6. забезпечити повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам економічної безпеки;

7. отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13/б, а саме: пекарнею (ротаційна піч), подовою піччю, пароконвектоматом, грилем, фритюрницею та іншими джерелами, а також за адресою: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 1, а саме: ротаційною піччю та пароконвектоматом, відповідно до інвентаризації викидів забруднюючих речовин. Копію дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря надати до Державної екологічної інспекції у м. Києві;

8. надати до Державної екологічної інспекції у м. Києві довідку про кількість годин роботи джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (по джерельно) за останні три роки з моменту початку роботи джерел викидів по 30 травня 2014 року.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначає Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464.

У відповідності до пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, періодичність здійснення перевірок визначається відповідно до Критеріїв розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичність здійснення заходів державного нагляду (контролю), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 212, із урахуванням екологічної ситуації в районі розташування об'єкта перевірки, ступеня і характеру його впливу на навколишнє природне середовище.

Для здійснення перевірки керівником відповідно органу Держекоінспекції або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити:

- найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки;

- період, за який буде здійснюватись перевірка;

- визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками).

На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки (додаток 1), яке підписується керівником або заступником керівника органу Держекоінспекції (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Згідно пунктів 4.4, 4.5, 4.6 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, під час проведення перевірки перевіряються наявність та чинність дозвільних документів, які підтверджують право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної з використанням природних ресурсів (розміщення відходів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), небезпечними хімічними речовинами, викиди в атмосферне повітря з стаціонарних джерел, спеціальне використання природних ресурсів), транскордонним переміщенням об'єктів рослинного й тваринного світу, та інших документів, необхідних для здійснення перевірки.

Крім цього, перевірка здійснюється на території суб'єкта господарювання - на виробничих майданчиках, у цехах, у місцях розташування обладнання, земельних ділянках, у тому числі територій та об'єктів природно-заповідного фонду, шляхом візуального огляду із застосуванням, у разі необхідності, інструментально-лабораторного, радіаційного та інших методів контролю.

При здійсненні перевірок на об'єктах, діяльність чи експлуатація яких пов'язана із впливом на довкілля шляхом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти, розміщення відходів, забруднення ґрунтів, проводиться перевірка здійснення суб'єктом господарювання інструментально-лабораторних вимірювань при виробничому контролі за дотриманням встановлених нормативів, а також, у разі необхідності, здійснення відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання за дотриманням суб'єктами господарювання встановлених нормативів.

Пунктом 4.13 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства встановлено, що за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

Відповідно до пункті 4.22, 4.23, 4.24, 4.25 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, на підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п'яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища (додаток 4).

Припис щодо усунення порушень природоохоронного законодавства складається у двох примірниках, один з яких не пізніше п'яти робочих днів з дня складення акта надається керівнику суб'єкта господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, другий з підписом такої особи залишається в органі Держекоінспекції, який здійснював перевірку.

У разі, якщо посадова особа або уповноважений нею представник суб'єкта господарювання відмовляється від отримання приписів особисто, припис відправляється рекомендованим листом.

Строк виконання припису встановлює державний інспектор залежно від виявлених порушень природоохоронного законодавства, але не більше ніж 6 місяців. У разі неможливості виконання приписів у встановлені в них строки суб'єкт господарювання, що перевірявся, може звернутись до органу Держекоінспекції для їх продовження з обґрунтуванням та підтверджуючими документами, оформленими належним чином.

У відповідності до частини першої статті 8 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі – Закон № 877-V) орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.

Статтею 7 Закону № 877-V встановлено, що припис – це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

З урахуванням наведених норм права та з огляду та встановлені у суді обставини суд приходить до висновку, що Державною екологічною інспекцією у місті Києві складено припис від 30 травня 2014 року № 05/468п в межах своїх повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Щодо вимог Державної екологічної інспекції у місті Києві, викладених в оскаржуваному приписі, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у місті Києві встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2" вимог природоохоронного законодавства в частині поводження з відходами та в частині здійснення господарської діяльності без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Разом з тим, представник позивача вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" не є суб’єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами та не здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України визначає Закон України "Про відходи".

Статтею 1 Закону України від 05.03.1998 № 187/98-ВР "Про відходи" (із змінами та доповненнями, далі – Закон № 187/98-ВР) надані визначення основним термінам, які наведені у даному Законі та вживаються в такому значенні.

Відходи – це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Виробник відходів – це фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів.

Поводження з відходами – це дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Збирання відходів – це діяльність, пов'язана з вилученням, накопиченням і розміщенням відходів у спеціально відведених місцях чи об'єктах, включаючи сортування відходів з метою подальшої утилізації чи видалення.

Зберігання відходів – це тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об'єктах (до їх утилізації чи видалення).

Відходи тваринного походження - це загиблі тварини, відходи, що утворилися внаслідок виготовлення продукції із тваринної сировини, непридатної для споживання людиною і твариною, а також підлягають обов'язковій утилізації, крім продуктів метаболізму, що використовуються для виробництва біогазу або органічних добрив.

Власник відходів - це фізична або юридична особа, яка відповідно до закону володіє, користується і розпоряджається відходами.

Побутові відходи – це відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов'язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення.

Тверді відходи – це залишки речовин, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням.

Рідкі відходи – це побутові відходи, що утворюються у будинку за відсутності централізованого водопостачання та каналізації і зберігаються у вигрібних ямах.

Послуги з вивезення побутових відходів – це збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Декларація про відходи – це документ, який згідно з цим Законом подають суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких показник загального утворення відходів в межах від 50 до 1000.

Показник загального утворення відходів (далі - Пзув) – це критерій обсягу утворення відходів, що розраховується за формулою Пзув = 5000 х М1 + 500 х М2 + 50 х М3 + 1 х М4, де М1, М2, М3, М4 - маса в тоннах відходів 1, 2, 3 та 4 класів небезпеки відповідно, утворених за попередній рік.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 вересня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2", як продавцем, та Приватним підприємством "Корсім", як покупцем, укладено договір № 36, за умовами якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає і сплачує вартість вторинної сировини.

19 лютого 2013 року між Сквирським заводом по виробництву м’ясокісткового борошна "Ветсанутильзавод", як переробником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2", як постачальником, укладено договір № 156 про надання послуг з утилізації, за умовами якого переробник зобов’язується надавати послуги з утилізації відходів тваринного походження (боєнські відходи, загиблі тварини, кістки, птиця, риба тощо), неякісних харчових продуктів та продовольчої сировини, згідно чинного законодавства України. Постачальник передає у власність переробника, а переробник приймає для подальшої утилізації відходи, які утворились в результаті виробничо-господарської діяльності постачальника. Постачальник сплачує переробнику кошти за утилізацію поставлених відходів.

1 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2", як продавцем, та Приватним підприємством "Корсім", як покупцем, укладено договір № 36, за умовами якого продавець передає у власність покупцю, а покупець як спеціалізоване підприємство по збору, заготівлі окремих відходів вторинної сировини (макулатура, відходи полімерні) зобов’язується прийняти і сплатити такий товар.

30 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крамар Рісайклінг", як виконавцем, укладено договір № 57/13 про надання послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов’язується надавати послуги з вивезення та знешкодження (утилізації/захоронення) твердих побутових відходів з території замовника, а замовник зобов’язується своєчасно приймати та оплачувати надані послуги у строки і на умовах, передбачених даним договором.

Згідно довідки-дислокації, яка є додатком № 1 до договору, вивезення твердих побутових відходів здійснюється за адресою: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 1.

30 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крамар Рісайклінг", як виконавцем, укладено договір № 59/13 про надання послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов’язується надавати послуги з вивезення та знешкодження (утилізації/захоронення) твердих побутових відходів з території замовника, а замовник зобов’язується своєчасно приймати та оплачувати надані послуги у строки і на умовах, передбачених даним договором.

Згідно довідки-дислокації, яка є додатком № 1 до договору, вивезення твердих побутових відходів здійснюється за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-б.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" в розумінні Закону України "Про відходи" є виробником та власником відходів, оскільки здійснює господарську діяльність, яка призводить до утворення відходів, а тому суд не приймає до уваги доводи представника позивача відносно того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" не є суб’єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами.

Статтею 55 Закону України від 25.06.1991 № 1264-ХІІ "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення.

Здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Відповідно до пунктів "в", "г", "к" частини першої статті 17 Закону № 187/98-ВР суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані:

- визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров'я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;

- на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку;

- забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами.

Частиною другою статті 17 Закону № 187/98-ВР встановлено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобов'язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України (частина друга).

У відповідності до частини третьої статті 17 Закону № 187/98-ВР суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об'єкт утворення відходів (частина четверта).

Згідно статті 26 Закону № 187/98-ВР державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону.

Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.

У відповідності до пункту "а" частини першої статті 32 Закону № 187/98-ВР з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до статті 33 Закону № 187/98-ВР зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

Забороняється змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія.

Проте, як встановлено під час розгляду справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2" під час здійснення господарської діяльності не дотримано вимог природоохоронного законодавства під час вироблення відходів щодо проведення інвентаризації джерел утворення та видів відходів, подання статистичної звітність щодо поводження з відходами, ведення за встановленими нормами первинного обліку кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються чи утилізуються за формою № 1-Вт, визначення та погодження складу і властивості відходів, що утворюються, ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища, розроблення плану організації роботи у сфері поводження з відходами та забезпечення повного збирання, належного зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам економічної безпеки.

З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" є виробником та власником відходів, суд приходить до висновку про правомірність вимог Державної екологічної інспекції у м. Києві, викладених в пунктах 1-6 припису від 30 травня 2014 року № 05/468п.

Щодо вимог Державної екологічної інспекції у м. Києві, викладених в пунктах 7-8 припису від 30 травня 2014 року № 05/468п, суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України від 16.10.1992 № 2707-ХІІ "Про охорону атмосферного повітря" (із змінами та доповненнями, далі – Закон № 2707-ХІІ) для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у м. Києві під час проведення перевірки в магазинах Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" встановлено, що у виробничих цехах за адресою; м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13/б встановлено обладнання: пекарня (ротаційна піч), подова піч, пароконвектомат, гриль, фритюрниця та інші джерела та за адресою: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 1, ротаційна піч та пароконвектомат, що є джерелами утворення викидів. На підтвердження своєї позиції представником відповідача надано копії здійсненої під час проведення перевірки фотофіксації.

Представник позивача зазначив, що під час проведення перевірки Державною екологічною інспекцією у м. Києві не проводились відбір проб та інструментально-лабораторні вимірювання показників складу і властивостей викидів стаціонарних та пересувних джерел забруднення атмосферного повітря, а тому висновки акту перевірки відносно того, що в магазинах Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є лише припущеннями.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Проте, суд не має можливості надати оцінку обставинам щодо здійснення або не здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами в магазинах Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" в зв’язку з відсутністю відповідних доказів.

При цьому, суд зазначає, що припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання, а складається з метою усунення порушень вимог законодавства.

Разом з тим, відповідно до пункту 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10 лютого 1995 року № 7, стаціонарне джерело забруднення атмосфери – це підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу. А відповідно до Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, перевірка суб'єктів господарювання проводиться шляхом огляду, а застосування інших методів є допоміжним, а не основним способом перевірки.

Згідно пункту 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

У відповідності до пункту 4 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, для отримання дозволу суб'єкт господарювання:

- оформляє заяву;

- готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин;

- проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання;

- проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони;

- розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов'язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди;

- обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов'язаних з реалізацією заходів щодо їх створення;

- проводить оцінку та аналіз витрат, пов'язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря;

- готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.

Суб'єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.

Пунктом 1.10 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві встановлено, що інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферу на підприємстві виконують спеціалізовані організації, відповідні підрозділи підприємств, які мають певний досвід роботи, технічне обладнання і знаходяться на обліку в Мінекобезпеки України.

Таким чином, на суб’єкта господарювання покладено обов’язок щодо дослідження використовуваного обладнання на предмет наявності викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Проте, під час розгляду справи позивачем не пред’явлено доказів на підтвердження того, що в магазинах Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" не здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2" на виконання вимог припису зобов’язане провести інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферу та за результатами інвентаризації встановити наявність необхідності в отриманні дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, про що повідомити Державну екологічну інспекцію у м. Києві, та надати довідку про кількість годин роботи джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (по джерельно) за останні три роки з моменту початку роботи джерел викидів.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про правомірність вимог Державної екологічної інспекції у м. Києві, викладених в пунктах 7-8 припису від 30 травня 2014 року № 05/468п.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про те, що в даній адміністративній справі позивачем не доведено існування факту порушення його законних прав та інтересів.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-2" до Державної екологічної інспекції у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А.Бояринцева