Справа № 500/3386/14-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 500/3386/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бальжик О.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 25 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.05.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду
першої інстанції з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
призначеної пенсії з 29.04.2010 року з
урахуванням інших виплат, на які
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, згідно довідки
про складові заробітної плати
державного службовця « 02/28-806 від 10.04.2014
року та виплатити належні суми за
перерахунком, та продовжувати виплату
пенсії з урахуванням обов'язкових
виплат.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 червня 2014 року адміністративний
позов ОСОБА_2 задоволено.

26.06.2014 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області подало
апеляційну скаргу на вказану постанову
суду першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі відповідач
посилався на порушення судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваної постанови норм права,
неповне з'ясування всіх обставин
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

У зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 червня 2014 року та прийняття нової,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового засідання..

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 отримує пенсію за віком з 29.04.2010
року, яку розраховано відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Загальний стаж її роботи складає 39
років 2 місяці 21 день, у тому числі 29
років 2 місяці 11 днів - стаж посадової
особи.

15.04.2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області із заявою про
перерахунок пенсії. Листом за
вих.№53/Ф-01 від 28.04.2014 року позивачу
відмовили в перерахунку пенсії,
посилаючись на те, що матеріальна
допомога не є складовою заробітної
плати державного службовця.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
з таких виплат, як допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань,
а також з премій та надбавок позивачу
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з
вищезазначеною позицією суду першої
інстанції на підставі наступного:

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до статті 37-1 вказаного
Закону у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Стаття 33 Закону України «Про державну
службу» визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, а тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував грошову винагороду, то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Задовольняючи позов про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
призначеної позивачу пенсії з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату
праці» визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів приходить висновку, що
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області безпідставно
відмовило ОСОБА_2, у перерахунку пенсії
з урахуванням інших виплат, на які
нараховані страхові внески.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 червня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В.Бойко

Суддя:
Т.М.Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв