Справа № 0670/3872/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/61844/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 14.07.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.09.2011

у справі №0670/3872/11

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_2

до Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області

про визнання протиправним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 14.07.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.09.2011,
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Коростенської
ОДПІ № від 30.03.2011.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено документальну
невиїзну позапланову перевірку
позивача з питань взаємовідносин з ПП
«Д?нина» за вересень та грудень 2010 року,
за результатом якої складено акт
№137/364/17-02 від 22.03.2011.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», внаслідок безпідставного
включення до складу податкового
кредиту податку на додану вартість на
загальну суму 7698 грн. по
взаємовідносинах із ПП «Д?нина», у
якого відсутні необхідні умови для
ведення господарської діяльності,
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби, що
свідчить про нікчемність укладеної з
позивачем угоди.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від від
30.03.2011, яким визначено податкове
зобов?язання з податку на додану
вартість в розмірі 9622,50 грн., у т.ч. за
основним платежем 7698 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями 1924,50 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг); або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, оцінивши в сукупності
наявні в матеріалах справи докази,
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позову, оскільки
реальність господарських операцій
позивача з ПП «Д?нина» за договором
поставки запчастин до гірничого
обладнання та автомобілів Белаз та Маз
№382 від 01.08.2010 знайшла своє
підтвердження та відповідачем не
спростована, укладений господарський
договір за формою та змістом
відповідає вимогам законодавства, його
виконання підтверджується податковими
та видатковим накладними, іншою
первинною документацією в розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні». Оплата проведена в повному
обсязі шляхом безготівкових
розрахунків, що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.
Доставка товару позивачу
здійснювалась ПП ОСОБА_3, що
підтверджується відповідною
товарно-транспортною накладною. В
подальшому зазначений товар
реалізований позивачем ТОВ
«Белазукрремсервіс» та ОСОБА_4

Зазначені обставини знайшли своє
підтвердження та відповідачем не
спростовані.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів
відсутності факту придбання позивачем
товарів (робіт, послуг), виключення зі
складу валових витрат вартості
придбаних товарів (робіт, послуг)
протягом вказаного періоду, що в свою
чергу виключало б можливість
формування податкового кредиту за
даними операціями.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання щодо сплати
сум податків до державного бюджету.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Не можуть бути підставою для інших
висновків і доводи відповідача про
нікчемність укладеного позивачем за
ПП «Д?нина» договору, оскільки
наявність умислу та обставини щодо
виконання угод, стосовно дійсності
яких виник спір, сходять до предмету
доказування в судовому процесі,
зокрема, до таких доказів належить
обвинувальний вирок, який набрав
законної сили, що підтверджував би факт
ухилення від сплати податків
конкретними посадовими особами
суб'єктів господарської діяльності за
наслідками виконання оспорюваних угод.
Однак доказів постановлення вироків,
які б містили в собі встановлені судом
об'єктивні дані про нікчемність
оспорюваної угоди відповідачем не
надано.

Вищенаведеним спростовуються доводи
податкового органу, які наведені ним в
касаційній скарзі, як підставу для
скасування рішення судів першої та
апеляційної інстанції. Відсутність у
контрагента позивача основних фондів,
технічного персоналу, виробничих
активів, складських приміщення,
транспортних засобів відповідачем
належним чином не підтверджено, крім
того наведене може бути підставою для
позбавлення права на податковий кредит
виключно у разі не проведення реальних
господарських операцій, що спростовано
під час розгляду справи.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
які б давали підстави для скасування
оскаржених судових рішень, а тому
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
відхилити, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
14.07.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 05.09.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун