Справа № 1320/38/12 2а/453/4/14
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
Справа № 876/4501/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

позивача
ОСОБА_1,

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на постанову
Сколівського районного суду
Львівської області від 25.03.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
Сколівської міської ради Львівської
області треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання протиправним і скасування
рішення №19 від 24.12.2010 року «Про відміну
рішень виконавчого комітету»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в травні 2012 року
звернулися до суду з позовними заявами
до Сколівської міської ради Львівської
області щодо визнання протиправним та
скасування рішення №19 від 24.12.2010 року
«Про відміну рішень виконавчого
комітету».

Постановою Сколівського районного
суду Львівської області від 25.03.2014 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. В якій просить
постанову скасувати та задовольнити
позов повністю. Апеляційну скаргу
мотивовано тим, що судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення допущено порушення норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу подала ОСОБА_4 в якій
просить постанову скасувати та
задовольнити позов повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного рішення допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подані скарги
підлягають задоволенню з наступних
мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
рішенням виконавчого комітету
Сколівської міської ради Львівської
області № 58 від 16.03.2010 року «Про перевід
нежитлового у житловий будинок
АДРЕСА_1» переведено з нежитлового у
житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі
акта обстеження будівлі, яка
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 від
02.03.2010 року, згідно з якої комісія
вважала, що така будівля відповідає
санітарним і технічним нормам, а
відтак, слід перевести у житлову для
подальшої видачі ордерів.

На час прийняття рішення виконавчого
комітету Сколівської міської ради
Львівської області № 58 від 16.03.2010 року
«Про перевід нежитлового у житловий
будинок АДРЕСА_1» будівля по АДРЕСА_1
являла собою приміщення казарми -
незавершене будівництво 79 % готовності.

Рішенням Сколівської міської ради
Львівської області від 24.12.2010 року «Про
відміну рішень виконавчого комітету»
відмінено рішення виконавчого
комітету № 58 від 16.03.2010 року «Про
перевід нежитлового у житловий будинок
АДРЕСА_2» № 109 від 16.04.2010 року «Про
видачу ордерів на квартири у будинку
АДРЕСА_2», № 244 від 16.07.2010 року «Про
видачу ордеру на квартиру у будинку
АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_7» та № 346 та № 368 від
19.10.2010 року «Про видачу ордерів на
квартири у будинку АДРЕСА_2»;
рекомендовано звернутись у
Сколівський районний суд Львівської
області із позовами щодо скасування
ордерів, виданих на квартири у буд.
АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії акту житлової
комісії виконавчого комітету
Сколівської міської ради від 20.12.2010
року, який, з-поміж іншого, брався до
уваги під час винесення оспорюваного
рішення, будівля по АДРЕСА_1 не є
благоустроєним житлом, роботи по
реконструкції будівлі проводилися без
врахування і основних норм чинного
законодавства, що могло призвести до
руйнування об'єкта в цілому, однак
вказане є тільки констатацією та
суб'єктивними висновками членів
відповідної житлової комісії, яка для
обґрунтування вказаних в акті
висновків посилається на загальні
обставини без чітких доказів в чому
полягають порушення мешканців яким
надавалося житло.

Згідно технічного висновку про стан
будівельних конструкцій інженерних
мереж зазначеної будівлі,
виготовленого на замовлення
відповідача ліцензованою установою -
Дрогобицьким відділом Львівського
філіалу ДУДтП:
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» у березні 2011
року обстежуваний будинок по АДРЕСА_1
станом на 24.03.2011 року є непридатним для
надійної експлуатації з використанням
його під житло. Тобто, станом на
березень 2011 року така будівля була
непридатною для використання її під
житло, хоча, приймаючи у березні 2010 року
рішення № 58 від 16.03.2010 року «Про перевід
нежитлового у житловий будинок
АДРЕСА_1» виконавчий комітет визначив,
що ця будівля є придатною для надійної
експлуатації і використання під житло,
також вказаний висновок прийнятий з
візуального обстеження без проведення
всіх експертних особливостей
встановленими Кабінетом Міністрів
України, щодо дослідження будинку, який
був наданий для під житло позивачам.

В липні 2007 року було укладено договори
підряду за умовами яких замовник
доручив, а підрядник зобов'язувався
власними зусиллями, інструментами,
матеріалами та за власний рахунок
виконати роботи по облаштуванню
непридатного для житла у момент
передачі приміщення нежитлового фонду
Сколівської міської ради по АДРЕСА_2 на
квартири 1 та 10, що стосується позивачів
та облаштування ними житла яке їм
надано для безстрокового користування
підрядником з метою постійного
проживання вказані договори підписані
міським головою Сколівської міської
ради та ОСОБА_1 і ОСОБА_4.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» питання щодо
скасування актів органів виконавчої
влади, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 та ст. 53 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті
ради може розглядати і вирішувати
питання, віднесені цим Законом до
відання виконавчих органів ради, а
основною формою його роботи є
засідання.

Частинами 6, 10 ст. 59 вищезазначеного
Закону України визначено,що виконавчий
комітет сільської, селищної, міської,
районної у місті ради у межах своїх
повноважень приймає рішення. Акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції України
або Законам України визнаються
незаконними у судовому порядку.

Згідно з рішенням Конституційного суду
№ 7-рп/2009 від 16.04.2009 року (щодо
скасування актів органів місцевого
самоврядування) органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Цей принцип знайшов своє відображення
у статті 74 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», згідно з
якою органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Колегія суддів встановила, що рішенням
Сколівської міської ради Львівської
області від 24.12.2010 року «Про відміну
рішень виконавчого комітету»
відмінено рішення виконавчого
комітету № 58 від 16.03.2010 року «Про
перевід нежитлового у житловий будинок
АДРЕСА_2» № 109 від 16.04.2010 року «Про
видачу ордерів на квартири у будинку
АДРЕСА_2», № 244 від 16.07.2010 року «Про
видачу ордеру на квартиру у будинку
АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_7» та № 346 та № 368 від
19.10.2010 року «Про видачу ордерів на
квартири у будинку АДРЕСА_2», однак не
визначено відповідачем та не
досліджено судом першої інстанції, що
вказані рішення були виконані та
позивачі відповідно укладаючи договір
підряду вже почали ремонтні роботи та
вибірково провели заселення будинку.

У той же час у статті 3 Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

У Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що рішення виконавчого комітету ради з
питань, які належать до компетенції
виконавчих органів ради, можуть бути
скасовані відповідною радою, і що раді
належить право скасовувати акти
виконавчих органів ради, які не
відповідають Конституції чи законам
України, іншим актам законодавства,
рішенням відповідної ради, прийнятим у
межах її повноважень (частина 9 статті
59, пункт 15 частини 1 статті 26).

Однак, оскільки Сколівська міська рада,
в особі її виконавчого комітету
перевела житловий будинок АДРЕСА_1 в
нежитловий фонд та видала ордери на
отримані квартири, а 24.12.2010 року сесія
скасувала попередні рішення, не
врахувавши порядок розгляду вказаного
питання та уникнення конфліктних
ситуацій та те що відповідно до
приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення, а тому суд
приходить до висновку що приймаючи
рішення сесія порушила норми чинного
законодавства України, щодо скасування
рішення органу місцевого
самоврядування та виділення житла для
проживання.

Оскільки зазначені рішення є
ненормативними правовими актами
одноразового застосування, які
вичерпали свою дію фактом їх виконання,
вони не можуть бути в подальшому
скасовані органом місцевого
самоврядування.

Відповідно до статті 4 Житлового
кодексу Української РСР (далі ЖК
України), житловий фонд утворюють жилі
будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях, що знаходяться на
території Української РСР. Житловий
фонд включає: жилі будинки і жилі
приміщення в інших будівлях, що
належать державі (державний житловий
фонд); жилі будинки і жилі приміщення в
інших будівлях, що належать колгоспам
та іншим кооперативним організаціям,
їх об'єднанням, профспілковим та іншим
громадським організаціям (громадський
житловий фонд); жилі будинки, що
належать житлово-будівельним
кооперативам (фонд житлово-будівельних
кооперативів); жилі будинки (частини
будинків), квартири, що належать
громадянам на праві приватної
власності (приватний житловий фонд);
квартири в багатоквартирних жилих
будинках, садибні (одноквартирні) жилі
будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях усіх форм власності, що
надаються громадянам, які відповідно
до закону потребують соціального
захисту (житловий фонд соціального
призначення).

До житлового фонду включаються також
жилі будинки, що належать
державно-колгоспним та іншим
державно-кооперативним об'єднанням,
підприємствам і організаціям.
Відповідно до Основ житлового
законодавства Союзу РСР і союзних
республік до цих будинків
застосовуються правила, встановлені
для громадського житлового фонду.

У статтях 7 та 8 ЖК України, зазначено, що
непридатні для проживання жилі будинки
і жилі приміщення переобладнуються для
використання в інших цілях або такі
будинки зносяться за рішенням
виконавчого комітету обласної, міської
(міста республіканського
підпорядкування) Ради народних
депутатів.

А тому ухвалюючи рішення про перевід
нежитлового будинку виконавчий
комітет Сколівської міської ради діяв
в межах наданих йому Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
повноважень визначених житловим
законодавством, що також не
заперечується відповідачем та не
оспорюється сторонами.

За змістом ст. 15 ЖК України, виконавчі
комітети районних, міських, районних у
містах Рад народних депутатів у межах і
в порядку, встановлених законодавством
Союзу РСР, цим Кодексом та іншими
актами законодавства Української РСР,
на території району, міста, району в
місті, зокрема, видають ордери на жилі
приміщення (частина перша статті 58,
частина перша статті 122, частина друга
статті 141). Виконавчі комітети районних,
міських, районних у містах Рад народних
депутатів вирішують й інші питання в
галузі використання і забезпечення
схоронності житлового фонду, віднесені
до їх відання законодавством Союзу РСР
і Української РСР.

Відповідно до протоколу №3 ІІ-ї сесії
Сколівської міської ради VI-го
демократичного скликання від 24.12.2010
року встановлено не відповідність та
вибірковість щодо скасування рішень
без обґрунтованих пояснень та на
підставі тільки акту житлової комісії,
що будівля по АДРЕСА_1 не є
благоустроєним житлом, роботи по
реконструкції будівлі проводилися без
врахування і основних норм чинного
законодавства.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено
повноваження виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад у
галузі житлово-комунального
господарства, побутового,
торговельного обслуговування,
громадського харчування, транспорту і
зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає
підстави вважати, що виконавчі органи
сільських, селищних, міських рад
здійснюють безпосереднє управління
лише житловим фондом, який віднесений
до комунальної власності. В усіх інших
випадках вони надають відповідні
дозволи, здійснюючи при цьому контроль
за дотриманням прав власників інших
квартир у багатоквартирному житловому
будинку.

Виконавчі органи сільських, селищних,
міських рад вправі вирішувати питання
переведення житлових приміщень
(квартир), що належать на праві
власності юридичним або фізичним
особам, у нежитлові за умови, що
проведені зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Колегія суддів дійшла висновку, що
проблему забезпечення житлових потреб
позивачів була врегульована рішенням
виконавчого комітету Сколівської
міської ради на підставі яких вони
понесли матеріальні витрати провівши
ремонтні роботи, ними отримані ордери
на вселення, що є законними діями, а
тому рішення Сколівської міської ради
№19 від 24.12.2010 року «Про відміну рішення
виконавчого комітету» є протиправним
та суперечить вищезазначеному
законодавству України та порядку його
прийняття.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 -
задовольнити.

Постанову Сколівського районного суду
Львівської області від 25.03.2014 року у
справі №1320/38/2012 №2-а/453/4/14 - скасувати та
прийняти нову, якою позов ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до Сколівської міської ради
Львівської області треті особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання протиправним і
скасування рішення №19 від 24.12.2010 року
«Про відміну рішень виконавчого
комітету» - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Сколівської міської ради
Львівської області №19 від 24.12.2010 року
«Про відміну рішень виконавчого
комітету».

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складення
такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови виготовлено
26.09.2014 року