Справа № 819/2003/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2003/14-a

"03" жовтня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю представника позивача
Іващука В.М.,

представника відповідача Олексюка Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тернопільхлібпром»
до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
дій протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тернопільхлібпром»
(далі - ТзОВ «Тернопільхлібпром»,
позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області, відповідач)
про визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 01.07.2014 року №
.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

Тернопільською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області на підставі
акту перевірки № 375/26-09/30836947 від 15.02.2011
року та постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2014 року № 46738/11/9104 прийнято
податкове повідомлення-рішення від
01.07.2014 року № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання ТзОВ
«Тернопільхлібпром» з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 161752 грн. 75 коп., в тому числі 129402
грн. 25 коп. за основним платежем та 32350
грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими)
санкціями. Позивач вважає дії
відповідача щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення від
01.07.2014 року протиправними, оскільки
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято на
підставі акту перевірки, висновки
якого спростовані за результатами
судового оскарження в апеляційній
інстанції, а прийняті на його підставі
податкові повідомлення-рішення
скасовані.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав з
мотивів, викладених у запереченнях
проти адміністративного позову від
24.09.2014 року (а. с. 25-26), та зазначив, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 01.07.2014 року №
містить зменшену в результаті
судового оскарження суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток,
визначеного у податковому
повідомленні-рішенні від 04.03.2011 року №
/0. Податкове повідомлення-рішення
від 04.03.2011 року частково скасоване
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2014 року,
що набрала законної сили.

У своїх запереченнях представник
відповідача посилався на положення
статті 60 Податкового кодексу України,
які передбачають направлення на
зменшену суму грошового зобов'язання
нового податкового
повідомлення-рішення та відкликання
попереднього, та на пункт 3.4 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28.11.2012 року № 1236,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 20.12.2012 року за №
2135/22447, на виконання яких
Тернопільською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області прийнято
податкове повідомлення-рішення від
01.07.2014 року.

Представник відповідача вважає дії
Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області та
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 01.07.2014 року №
правомірними, а тому просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині визнання протиправними дій
та закрити провадження в частині
оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, які є в матеріалах
адміністративної справи, суд приходить
до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Тернопільською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській
області проведено виїзну планову
перевірку ТзОВ «Тернопільхлібпром» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2009 року по
30.06.2010 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009 року по
30.06.2010 року, про що складено акт від
15.02.2011 року № 375/23-09/30836947 (а. с. 36-44). На
підставі акту перевірки від 15.02.2011 року
прийнято, зокрема, податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2011 року №
/0 про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
1738682 грн. 50 коп., в тому числі 1390946 грн. 00
коп. - основного платежу та 347736 грн. 50
коп. - штрафних (фінансових) санкцій, яке
ТзОВ «Тернопільхлібпром» оскаржило у
судовому порядку.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.05.2011 року
у справі № 2-а-1970/988/11 в задоволені
адміністративного позову ТзОВ
«Тернопільхлібпром» до Тернопільської
ОДПІ про скасування податкових
повідомлень-рішень відмовлено. За
результатами апеляційного перегляду
Львівським апеляційним
адміністративним судом винесено
постанову від 26.06.2014 року у справі №
46738/11/9104, якою апеляційну скаргу ТзОВ
«Тернопільхлібпром» задоволено
частково, постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.05.2011 року
у справі № 2-а-1970/988/11 скасовано і
прийнято нову постанову, якою позов
ТзОВ «Тернопільхлібпром» задоволено
частково, зокрема, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській
області від 04.03.2011 року № /0 в
частині визначення ТзОВ
«Тернопільхлібпром» податкового
зобов'язання за податком на прибуток
підприємств за основним платежем у
сумі 1261543 грн. 75 коп. та штрафними
санкціями в сумі 315386 грн. 00 коп. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а. с. 14-19).

В подальшому 01.07.2014 року Тернопільською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській
області на підставі акту перевірки від
15.02.2011 року № 375/23-09/30836947 та постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2014 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму 161752 грн.
75 коп., у тому числі, за основним
платежем - 129402 грн. 25 коп. (1390946 грн. 00 коп.
- 1261543 грн. 75 коп.), за штрафними
(фінансовими) санкціями - 32350 грн. 50 коп.
(347736 грн. 50 коп. - 315386 грн. 00 коп.), тобто на
суму грошових зобовязань, які залишені
в силі та не скасовані за результатами
судового оскарження (а. с. 13).

Предметом розгляду даної
адміністративної справи є визнання дій
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
01.07.2014 року № .

При вирішенні справи суд до спірних
правовідносин застосовує наступні
правові норми.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011
року, з змінами і доповненнями (далі - ПК
України), податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 ПК України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо, дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Податкове повідомлення-рішення,
прийняте контролюючим органом, про
збільшення платнику податків суми
грошового зобов'язання може бути
оскаржене в адміністративному або
судовому порядку відповідно до статті
56 ПК України. Зокрема, з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу, платник податків має
право оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу у будь-який
момент після отримання такого рішення
пункт (56.18 статті 56 ПК України).

У спірному випадку позивач після
проведеної податкової перевірки у 2011
році скористався правом судового
оскарження рішень контролюючого
органу і оскаржив до суду податкові
повідомлення-рішення від 04.03.2011 року,
одне з яких (про донарахування податку
на прибуток) було скасоване в частині
платежу згідно з судовим рішенням, що
набрало законної сили.

Відповідно до підпункту 60.1.5 пункту 60.1
статті 60 ПК України податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо
рішенням суду, що набрало законної
сили, зменшується сума грошового
зобов'язання, визначена у податковому
повідомленні-рішенні контролюючого
органу, або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі.

Положеннями пункту 60.4 статті 60 ПК
України передбачено, що у випадках,
визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5
пункту 60.1 цієї статті, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними з дня
надходження до платника податків
податкового повідомлення-рішення або
податкової вимоги, які містять
зменшену суму грошового зобов'язання
або податкового боргу.

Дане положення кореспондується з
нормами пункту 3.4 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 року № 1236, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 20.12.2012
року за № 2135/22447 (далі - Порядок № 1236),
який передбачає таке: якщо за
результатами адміністративного або
судового оскарження грошове
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість зменшується, то до
платника податків направляється
податкове повідомлення-рішення, яке
містить зменшену суму грошового
зобов'язання, якому присвоюється номер
та яке вноситься до відповідного
реєстру податкових повідомлень-рішень
у порядку, передбаченому пунктом 3.3
цього розділу.

Пункт 3.3 Порядку № 1236 визначає, що при
складанні податкового
повідомлення-рішення йому
присвоюється номер, який вноситься до
відповідного реєстру податкових
повідомлень-рішень та складається з
таких частин: порядковий номер у межах
підрозділу, який склав податкове
повідомлення-рішення, - перші 6 цифр
номера; номер підрозділу, який склав
податкове повідомлення-рішення, -
наступні 4 цифри номера.

Таким чином, з аналізу наведених
положень податкового законодавства
слід прийти до висновку, що при
частковому скасуванні податкового
повідомлення-рішення на підставі
судового рішення, що набрало законної
сили, контролюючий орган зобов'язаний
прийняти та надіслати платнику
податків нове податкове
повідомлення-рішення на зменшену суму
грошового зобов'язання, при цьому,
оскаржуване первинне податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним.

З урахуванням наведеного та
встановлених обставини справи, слід
прийти до висновку, що у зв'язку з
частковим скасуванням податкового
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ від 04.03.2011 року № /0 згідно з
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2014 року,
Тернопільською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області правомірно та
підставно прийняте нове податкове
повідомлення-рішення від 01.07.2014 року №
на зменшену суму грошового
зобов'язання, платнику податків
доведено новий граничний термін сплати
грошового зобов'язання. При цьому,
первинне податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2011 року №
/0 вважається відкликаним, що
також підтверджується даними
зворотного боку облікової картки
платника податків по податку на
прибуток приватних підприємств,
донарахована сума податку
відображається у відповідній графі
нарахувань лише один раз (а. с. 45-47).
Доводи позивача щодо повторного
визначення ТзОВ «Тернопільхлібпром»
суми грошового зобов'язання на
підставі акту перевірки від 15.02.2011 року
№ 375/23-09/30836947 є необґрунтованими та
спростовуються наведеним вище. До
сплати підлягає зменшена сума
грошового зобов'язання, визначена у
податковому повідомленні-рішенні від
01.07.2014 року № . При цьому, оцінка
порушень податкового законодавства,
які були підставою для визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток, судом не надається, оскільки
це вже було предметом розгляду іншої
адміністративної справи, рішення у
якій набрало законної сили за
наслідками апеляційного перегляду
(постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2014 року
у справі 46738/11/9104 щодо оскарження
первинного податкового
повідомлення-рішення від 04.03.2011 року).

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що відповідач при прийнятті
податкового повідомлення-рішення від
01.07.2014 року № діяв правомірно та в
межах своїх повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутні
підстави для закриття провадження в
адміністративній справі в частині
позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення від
01.07.2014 року № на підставі пункту 4
частини першої статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), на чому наполягав
представник відповідача. Дана правова
норма процесуального закону визначає
підставу для закриття провадження у
справі наявність таких, що набрали
законної сили, постанови чи ухвали суду
з того самого спору і між тими самими
сторонами. Закриття провадження у
справі у цьому разі можливе лише за
умови, що постанова чи ухвала, яка
набрала законної сили, постановлена за
позовом, який є тотожним до позову, який
розглядається, тобто збігаються
сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елемента не
перешкоджає заінтересованим особам
звернутися до суду з позовом і не дає
суду підстав закривати провадження у
справі. У спірному випадку предметом
розгляду Львівським апеляційним
адміністративним судом згідно з
постановою від 26.06.2014 року, на яку
посилається відповідач, були податкові
повідомлення-рішення від 04.03.2011 року, а
у спірному випадку оскаржується
податкове повідомлення-рішення від
01.07.2014 року. Хоча спір і виник між тими ж
сторонами, проте предмет і підстави
позову різні, що виключає можливість
закриття провадження у справі на
підставі пункту 4 частини першої статті
157 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи норми чинного
законодавства та оцінюючи досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що
Тернопільська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області як суб'єкт
владних повноважень, заперечуючи проти
адміністративного позову, довела
правомірність оскаржуваних дій та
податкового повідомлення-рішення від
01.07.2014 року № . Відтак, у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Відповідно до частини третьої статті 6
Закону України «Про судовий збір» за
подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Згідно з частиною першою статті 4,
підпунктом 1 пункту 3 частини другої
статті 4, частиною третьою статті 6
Закону України «Про судовий збір» від 08
липня 2011 року № 3674-VI, статтею 8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VIІ з 01
січня 2014 року позивачу за подання даної
позовної заяви слід було сплатити
судовий збір за вимоги немайнового у
розмірі 73 грн. 08 коп., за подану вимогу
майнового характеру 3235 грн. 06 коп., а
всього 3308 грн. 14 коп. Фактично при
поданні адміністративного позову ТзОВ
«Тернопільхлібпром» сплачено судовий
збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (а. с. 2).

Частиною третьою статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
передбачено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Відтак, з позивача слід
стягнути у дохід Державного бюджету
України решту суми судового збору у
розмірі 2820 грн. 94 коп. (3308 грн. 14 коп. - 487
грн. 20 коп. = 2820 грн. 94 коп.).

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю «Тернопільхлібпром»
до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
дій протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Тернопільхлібпром»
(місто Тернопіль, вулиця Степана
Будного, 3, ідентифікаційний код 30836947)
у дохід Державного бюджету України
решту суми судового збору у розмірі 2820
(дві тисячі вісімсот двадцять) гривень
94 (дев'яносто чотири) копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова виготовлена
08 жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна:

Суддя
Чепенюк
О.В.