Справа № 817/1568/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року
м. Київ К/800/57872/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Кошіля В.В.,

Степашка О.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 29.05.2013

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.10.2013

у справі № 817/1568/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західенергоресурс"

до Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 29.05.2013, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.10.2013,
позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби від 18.02.2013 № та
№ .

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржувані
рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної податковим органом
документальної виїзної позапланової
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 13.08.2010 по 31.12.2012 при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
"Смарткол" та ТОВ "Мобілсвіт", складено
акт №66/22- 200/37245962 від 04.02.2013, в якому
встановлено порушення позивачем: п.5.1,
пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 22.05.1997 №283/97-ВР та п.138.2,
ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, а також, пп.7.4.1, пп.7.4.4,
пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997
№168/87-ВР та п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки,
відповідачем 18.02.2013 були прийняті
податкові повідомлення-рішення: №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 162 624,50 грн. та №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 153 691,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень, враховуючи
наступне.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України (чинного на час формування
валових витрат в I кварталі 2011 року)
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із абзацом третім підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного
Закону, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп. 7.2.6 цього пункту.

Аналогічне закріплене і в п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Факт здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами - ТОВ "Смарткол" та ТОВ
"Мобілсвіт" з передачі товару
(скетч-карток) підтверджується
наявними в матеріалах справи, належним
чином оформленими, первинним
документами бухгалтерського обліку,
зокрема: податковими та видатковими
накладними.

Як встановлено судами, товари, отримані
від вказаних контрагентів були
використані в господарській
діяльності позивача, що
підтверджується: оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 631 за вересень 2010
року - грудень 2012 року;
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 281 (товари) за вересень 2010 року -
грудень 2012 року; договорами оренди АЗС
з магазинами; торговими патентами;
чеками про продаж товарів роздрібним
покупцям.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що відсутність
товарно-транспортної накладної не може
бути єдиною беззаперечною підставою
для висновку про відсутність
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей,
оскільки, відповідною транспортною
документацією обов'язково має бути
підтверджено здійснення послуг з
перевезення вантажів, а не факт
придбання товару.

Як свідчать матеріали справи,
контрагенти позивача - ТОВ "Смарткол" та
ТОВ "Мобілсвіт" у встановленому законом
порядку були зареєстрованими
платниками податку на додану вартість
та мали відповідні свідоцтва платників
податку. Як вбачається з матеріалів
справи, свідоцтво платника податку на
додану вартість "Мобілсвіт" № 100231224
анульоване 23.06.2011, а свідоцтво
платника податку на додану вартість
"Смарткол" № 100296522 анульоване 10.08.2012,
тобто, анулювання їх відбулося пізніше,
ніж мали місце спірні правовідносини
між позивачем і вказаними
контрагентами.

Слід зазначити, що чинне законодавство
не ставить в залежність право на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази встановлення податковим
органом обставин на підтвердження
того, що укладаючи спірні договори,
учасники договірних відносин діяли з
метою, яка є завідомо суперечною
інтересам держави та суспільства.
Податковим органом не доведено
наявності протиправного умислу та мети
при укладенні угод позивачем з ТОВ
"Смарткол" та ТОВ "Мобілсвіт", що мали
місце під час здійснення позивачем
підприємницької діяльності.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів не
встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 29.05.2013 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.10.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) В.В. Кошіль
(підпис) О.І. Степашко