Справа № 2а-463/68/13
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
Справа
№ 876/5947/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
прокуратури Личаківського району м.
Львова на постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 27 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом прокуратури Личаківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області до виконавчого комітету
Винниківської міської ради,
Винниківської міської ради, треті
особи на стороні відповідача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - ВАТ ,,Львівське
заводоуправління будівельних
матеріалів", ТзОВ ,,Будівельна кераміка
Львова", ТзОВ ,,Елада ЛТД", ТзОВ ,,НАТ
Сервіс", про визнання частково
недійсними рішення та свідоцтва про
право власності,-

В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2007 року прокуратура
Личаківського району м. Львова в
інтересах держави в особі
регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати недійсним рішення
виконавчого комітету Винниківської
міської ради № 284 від 21.10.2003 року ,,Про
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна за адресою м.
Львів-Винники, вул. Галицька, 3" в
частині оформлення права власності
ТзОВ ,,Будівельна кераміка Львова" на
будівлю їдальні Д-1 загальною площею 287,6
м.кв. та визнати недійсним свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
від 19.11.2003 року, видане Винниківською
міською радою, в частині посвідчення
права власності ТзОВ ,,Будівельна
кераміка Львова" на будівлю їдальні Д-1
загальною площею 287,6 м.кв.

Постановою від 27 лютого 2013 року
Личаківський районний суд м. Львова
відмовив у задоволенні позову в
повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, прокуратура
Личаківського району м. Львова подала
апеляційну скаргу, оскільки вважає що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки тим обставинам, що 11.01.2001 року
Львівське обласне державне комунальне
бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки видало ВАТ
,,Львівське заводоуправління
будівельних матеріалів" реєстраційне
посвідчення серії КММ №011071 на цілісний
майновий комплекс цегельного заводу
№1, до якого включило приміщення
їдальні Д-1 загальною площею 287,6м.кв.,
яке не увійшло до статутного фонду
даного товариства та залишалося у
власності держави.

За таких обставин, прокуратура вважає
протиправними оскаржене рішення
виконавчого комітету Винниківської
міської ради та свідоцтво про право
власності на нерухоме майно в частині
посвідчення права власності на будівлю
їдальні, а тому просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання
апеляційного суду не з'явилися, а тому
на підставі приписів ч. 1 ст. 41 КАС
України фіксація судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що 22.11.1995 р. наказом
регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області № 2672 затверджено план
розміщення акцій ВАТ ,,Львівське
заводоуправління будівельних
матеріалів", п. 5 розділу ІІІ якого
встановлено перелік об'єктів,
залишкова вартість яких не включена до
статутного фонду товариства.
Відповідно до вказаного переліку до
статутного фонду ВАТ ,,Львівське
заводоуправління будівельних
матеріалів" не увійшла будівля їдальні
цегельного заводу № 1, що у м.
Львів-Винники по вул. Галицькій, 3.

Наказом Української державної
корпорації будматеріалів
,,Укрбудматеріали" № 37 від 19.01.1995 р. та
наказом РВ ФДМУ у Львівській області №
2110 від 28.09.1995 р. вказана будівля у
власність ВАТ ,,Львівське
заводоуправління будівельних
матеріалів" також не передавалась.

Однак, 11.01.2001 р. Львівське обласне
державне комунальне підприємство
,,Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки" видало ВАТ
,,Львівське заводоуправління
будівельних матеріалів" реєстраційне
посвідчення на цілісний майновий
комплекс цегельного заводу № 1, що
знаходиться за адресою м.
Львів-Винники, вул. Галицька, 3, до якого
було включено приміщення їдальні.

На підставі цього реєстраційного
посвідчення, виконавчий комітет
Винниківської міської ради 21.10.2003 р.
прийняв рішення за № 284 ,,Про оформлення
права власності на об'єкт нерухомого
майна за адресою м. Львів-Винники, вул.
Галицька, 3", згідно якого до переліку
об'єктів нерухомого майна для видачі
свідоцтва про право власності ТзОВ
,,Будівельна кераміка м. Львова",
створеному відповідно до установчого
договору від 21.03.2003 р., включено
приміщення їдальні Д-1 площею 287,6 кв.м..

На підставі рішення виконавчого
комітету Винниківська міська рада
19.11.2003 р. видала свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, в т.ч. на
будівлю їдальні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
приймаючи оскаржене рішення
виконавчий комітет Винниківської
міської ради діяв у відповідності до
вимог законодавства та в межах своєї
компетенції.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, норма
матеріального прав та є вірними.

В силу ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі і в
межа повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
,,Про місцеве самоврядування в Україні"
(в редакції, чинній на момент прийняття
оскарженого рішення) місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Згідно з підпунктом 10 пункту ,,б" статті
30 Закону України ,,Про місцеве
самоврядування в Україні" до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить облік та
реєстрація відповідно до закону
об'єктів нерухомого майна незалежно
від форм власності.

Суд першої інстанції дослідив надані
сторонами докази та встановив, що
оскаржене рішення виконавчий комітет
прийняв на підставі виданого
Львівським обласним державним
комунальним підприємством ,,Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" реєстраційного
посвідчення, яке на час розгляду
справи є чинним.

В силу ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Прокурор не вказав, які саме
нормативно-правові акти порушив
виконавчий комітет, приймаючи
оскаржене рішення, не обґрунтував на
підстави яких приписів законодавства
відповідач зобов'язаний був перевірити
достовірність наданих документів,
зокрема, реєстраційного посвідчення.

Крім того, Конституційний Суд України в
пункті 4 мотивувальної частини Рішення
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа
про скасування актів органів місцевого
самоврядування) вказав, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Рішення виконавчого комітету
Винниківської міської ради № 284 від
21.10.2003 року ,,Про оформлення права
власності на об'єкт нерухомого майна за
адресою м. Львів-Винники, вул. Галицька,
3" є актом індивідуальної дії та
вичерпало свою дію після реалізації, а
саме після видання свідоцтва про право
власності.

За таких обставин, апеляційний суд
визнає вірними та обґрунтованими
висновки суду першої інстанції щодо
відсутності передбачених ч.3 ст. 2 КАС
України правових підстав для
скасування рішення виконавчого
комітету та свідоцтва про право
власності.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність рішення суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційний суд не вбачає підстав для
задоволення скарги.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Разом з тим, апеляційний суд визнає
необхідним відзначити, що повернення у
державну власність майна, яке
незаконно було вилучене з державної
власності, може бути здійснене в
порядку цивільного чи господарського
судочинства.

Керуючись ст. 41, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу прокуратури
Личаківського району м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Личаківського районного суду м. Львова
від 27 лютого 2013 року у справі № 2-а/463/68/13
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 22
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль