Справа № 2а/0124/254/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/55708/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.,

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Служби по справам дітей
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради, треті особи: ОСОБА_5,
Відділ Державної виконавчої служби
Ялтинського міського управління
юстиції АР Крим про скасування рішення
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим про скасування рішення Служби по
справам дітей виконавчого комітету
Ялтинської міської ради від 30
листопада 2011 року про відмову в
примусовій реалізації ? частин
квартири за адресою АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_5.

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 12
березня 2012 року адміністративний позов
задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2012 року скасовано постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 12 березня 2012 року
та прийнято нову про відмову у
задоволенні позову.

ОСОБА_4 не погодилася з постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року і звернулась до суду з касаційною
скаргою, в який просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини.

15.06.2011р. заочним рішення Ялтинського
міського суду АР Крим у справі №2-1736/2011
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено.
Стягнуто з останньої на користь
позивача грошову компенсацію в розмірі
139028,75 грн. її частки в квартирі АДРЕСА_1
та судові витрати по справі у сумі 1560,32
грн., а всього разом 140589,05 грн.

25.07.2011 на підставі виконавчого листа у
справі №2-1736/2011 та заяви про примусове
виконання рішення відкрито виконавче
провадження.

28.10.2011 Відділом Державної виконавчої
служби Ялтинського міського
Управління юстиції накладено арешт на
майно боржника для подальшої
реалізації відповідно до вимог Закону
України "Про виконавче провадження".

30.11.2011 Рішенням комісії у справах
захисту прав дитини при виконавчому
комітеті Ялтинської міської ради,
відмовлено в примусовій реалізації 3/4
часток квартири, за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить боржнику. Рішення
мотивоване статтею 12 Закону України
"Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей"
№ 2623-IV від 02.06.2005, так як будуть
погіршенні житлові умови дітей.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанцій дійшов
висновку, що рішення Служби по справам
дітей виконавчого комітету Ялтинської
міської ради від 30 листопада 2011 року
про відмову в примусовій реалізації ?
частин квартири за адресою АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_5 є неправомірним, з
посиланням на те, що ст. 12 Закону
України "Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей" не регулює дані спірні
правовідносини, оскільки діти боржника
не є власниками вказаного житла і мова
йде не про укладання правочину їхніми
батьками щодо нерухомого майна, а про
примусове виконання рішення суду про
стягнення з боржника боргу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції Севастопольський
апеляційний адміністративний суд
дійшов протилежного висновку та
відмовив у задоволені позовних вимог.

Свої висновки обґрунтовували
наступними правовими нормами.

Відповідно до частини першої статті 62
Закону України "Про виконавче
провадження" № 606-XIV від 21.04.1999,
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

Прилюдні торги за своєю юридичною
природою - це продаж майна, на яке
звернено стягнення.

Таким чином, під час проведення
прилюдних торгів укладається договір
купівлі-продажу, який може бути визнано
недійсним із підстав передбачених
Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 202
Цивільного кодексу України, правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 63
Закону України "Про виконавче
провадження", звернення стягнення на
будинок, квартиру, земельну ділянку,
інше нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна. При цьому в першу чергу
звертається стягнення на окрему від
будинку земельну ділянку, інше
приміщення, що належать боржнику. В
останню чергу звертається стягнення на
житловий будинок чи квартиру, в якому
фактично проживає боржник.

Стаття 12 Закону України "Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей" встановлює
порядок захисту прав та інтересів
дітей під час вчинення правочинів щодо
житлових приміщень, а саме:

1. Держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей під час вчинення
правочинів щодо нерухомого майна.

2. Неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень.

3. Органи опіки та піклування
здійснюють контроль за дотриманням
батьками та особами, які їх замінюють,
житлових прав і охоронюваних законом
інтересів дітей відповідно до закону.

4. Для вчинення будь-яких правочинів
щодо нерухомого майна, право власності
на яке або право користування яким
мають діти, необхідний попередній
дозвіл органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.
Посадові особи органів опіки та
піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав та
інтересів дітей при наданні дозволу на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, яке належить дітям.

В арештованому нерухомому майні
боржника, за адресою АДРЕСА_1,
зареєстровано двоє неповнолітніх
дітей 20.08.2004 та 15.05.2011 року, які є
громадянами України

Аналізуючи вказані обставини по справі
та застосовуючи відповідні норми
матеріального права, суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій щодо
відсутності підстав для задоволення
позову, оскільки відповідачем
правомірно винесено рішення про
відмову в наданні дозволу на
примусову реалізацію 3/4 часток
квартири, за адресою АДРЕСА_1, яка
належить боржнику, оскільки зазначені
дії можуть значно зменшити або
обмежити права та інтереси дітей.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції вважає, що рішення
відповідача прийняте відповідно до
вимог ч. 3 ст. 2 КАС України та ч.2 ст. 19
Конституції України.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суд апеляційної інстанції
правильно встановив обставини справи,
повно дослідив докази по справі та
ухвалили рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи викладені в касаційній скарзі
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2012 року - без змін, оскільки
суди апеляційної інстанцій не
допустив порушень норм матеріального
і процесуального права при ухваленні
судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В. Швець