Справа № 2а-4289/12/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
Справа № 135228/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Керод Х.І.

з участю представника відповідача:
Какранця Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова ГУ
Міндоходів України у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2012 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислової
компанії «Західпромбуд» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова ГУ
Міндоходів України у Львівській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И Л А:

18.05.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 12.03.2012 року
№/6136 та №/6134..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ними
дотримані усі приписи законодавства
щодо належного ведення
бухгалтерського обліку у січні 2011 року,
а висновок відповідача про відсутність
наміру створення правових наслідків є
необґрунтованим.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2012
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова від
12.03.2012 року №/6136. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова від
12.03.2012 року №/6134.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що у позивача при укладенні угод був
відсутній намір створення правових
наслідків, в тому числі щодо сплати
належних сум податків та обов'язкових
платежів. Тобто, такі угоди носять
фіктивний характер.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Каранця Р.В. надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Колегія суддів допускає заміну
відповідача у справі Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова на
Державну податкову інспекцію у
Шевченківському районі м.Львова ГУ
Міндоходів України у Львівській
області.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем подано засвідчені копії
договору № ДГ-0000184 від 24.01.2011 р.,
укладеного між ПП «Ардея-Тех»та ТзОВ
«Західпромбуд», податкової накладної
№ 34 від 27.01.2011 р., видаткової накладної
№ 270102 від 27.01.2011 р. ТзОВ
«Західпромбуд»долучило докази
реалізації отриманого товару (копії
договору № KIS/03/01/2011, укладеного
позивачем та ВАТ «Миколаївцемент»,
акту приймання виконаних підрядних
робіт за березень 2011 р., податкової
накладної № 7 від 15.03.2011 р.).
відповідачем не доведено твердження
про нікчемність здійснюваних ТзОВ «ТПК
«Західпромбуд»та ПП «Ардея-Тех»
господарських операцій, не доведено
правомірності винесених податкових
повідомлень-рішень від 12.03.2012р. №
/6136 та № /6134.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова
проведено невиїзну позапланову
перевірку ТзОВ «ТПК «Західпромбуд»з
питань взаєморозрахунків з ПП
«Ардея-Тех»за січень 2011 р., за
результатами якої складено Акт №
266/23-118/23957350 від 24.02.2012 р.

На підставі Акту перевірки ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова
винесено податкове
повідомлення-рішення № /6164, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
ТзОВ «ТПК «Західпромбуд» з податку на
додану вартість на 8606 грн., з яких
8605 грн. зобов'язання за основним
платежем, 1 грн.-за штрафними
(фінансовими) санкціями та податкове
повідомлення-рішення № /6136 про
сплату грошового зобов'язання з
податку на прибуток на суму 10757 грн. (10756
грн. - основний платіж, 1 грн.-штрафна
(фінансова) санкція).

За висновками Акту перевірки ТзОВ «ТПК
«Західпробуд» порушено вимоги п.п. 5.2.1
п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» №
334/94-ВР від 28.12.1994 р. в редакції Закону
України № 283/97-ВР від 22.05.1997 р. зі змінами
та доповненнями (далі - Закон № 334/94), в
результаті чого занижено податок на
прибуток на суму 10756 грн. за 1 квартал 2011
року та вимоги п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст. 198,
п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. № 2755-V, занижено податок на
додану вартість в сумі 8605 грн., в т.ч. за
звітні періоди січень 2011 р. -8605 грн.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону № 334/94,
чинного у спірний період, валові
витрати виробництва та обігу - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. (п.5.2.1 п.5.2
ст.5 Закону № 334/94).

Згідно п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону № 334/94 не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійсненні операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів ( у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 зазначеної статті
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається даті
тієї з подій, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

За змістом п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 Податкового кодексу України,
протягом звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(в тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п.201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Дослідження при здійсненні перевірки
податкових декларацій (розрахунків)
реєстрів отриманих податкових
накладних, податкової інформації не
включає поняття документальної
перевірки податкового органу відносно
платників податків.

Колегія суддів зазначає, що при
розгляді справи порушено
вищезазначені вимоги, оскільки суд
першої інстанції не надав належного
правового значення тому, що ТзОВ «ТПК
«Західпромбуд» здійснювало придбання
товару у ПП «Ардея-Тех» (сталь листова,
круг, кутник), а ТзОВ «ТПК
«Західпромбуд» уклало з ВАТ
«Миколаївцемент» договір про
виконання робіт (ремонт стержневого
млина №3), однак в постанові зазначив,
що позивачем долучено до матеріалів
справи докази реалізації отриманого,
товару від ПП «Ардея-Тех».

Також до перевірки надані видаткові
накладні та податкові накладні а саме:
податкова накладна від 27.01.11р. № 34 на
суму 51631,20 грн., в т.ч. Г1ДВ 8605,20 грн.;
рахунок-фактура від 27.01.11р. № 270102 на
суму 51631,20 грн., в т.ч. ПДВ 8605,20 грн.;
видаткова накладна від 27.01.11р. № 270102 на
суму 51631,20 грн., в т.ч. ПДВ 8605,20 грн..

Щодо взаєморозрахунків з ПП
«Ардея-Тех», які проводило поставку
товару позивачу, колегія суддів
зазначає, що було отримано від
Алчевського ОДПІ лист №38272/236-2 від
15.11.2011р. яким направлено Акт «про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період 01.04.2011р. по 30.09.2011р.
від 14.11.11р. №1813/236-37156768».

В ході перевірки надіслано запит в
Алчевську ОДПІ про наявність Актів
перевірок за попередні періоди ПП
«Ардея-Тех». При отриманні матеріалів,
які не підтверджують дані обліку
суб'єкта господарювання, який
перевіряється, керівником податкового
органу можуть бути вжиті заходи щодо
проведення документальної невиїзної
або позапланової виїзної перевірки
відповідно до Податкового Кодексу
України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ.

Для перевірки підприємство не
представило товарно-транспортні
накладні від ПП «Ардея - Тех», як
документи, що підтверджують факт
транспортування товару на ТзОВ «ТПК
«Західпромбуд», невідомі види
транспортних засобів, якими
поставлявся товар, не зазначено пункти
її завантаження та розвантаження, не
зазначено прізвища осіб, які
завантажували товар та його
отримували. Також до перевірки не
представлено довіреності ТзОВ «ТПК
«Західпромбуд» на придбання товару від
ПП «Ардея-Тех» та Специфікація на
товар. Відповідно до того, не визначено
вид транспорту, немає можливості
визначити, що дана кількість товару,
яка зазначена в документах, дійсно
перевозилась.

Супроводжуючих документів ТТН, актів
виконаних робіт на транспортування ТМЦ
зі складу Продавця в даному випадку ПП
«Ардея-Тех» до перевірки не надано.
Актів виконаних робіт по перевезенню
сторонніми транспортними
організаціями, інформації та її
документального підтвердження хто
проводив
розвантажувально-навантажувальні
роботи.

Якщо товар доставляється вантажним
автомобілем, таким документом є
товарно-транспортна накладна за формою
№1-ТН, затверджена наказом
Міністерства транспорту України,
Міністерства статистики України від
29.12.95 №488/346. У ній повинні бути відмітки
відправника товару (щодо відвантаження
товару) та його отримувача (стосовно
фактичного отримання товару).

Пунктом 11.1 «Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні»,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
N 363 та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 20 лютого 1998 року за N
128/2568 визначено, що основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля,
при цьому товарно-транспортна накладна
визначена як єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно - матеріальних цінностей,
обліку на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Здавання вантажу у пункті призначення
вантажоодержувачу відповідно до п.13.1
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
проводиться згідно з товарно -
транспортною накладною.

Відповідно п. 11.7 вищевказаних Правил
перший екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоотримувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом) передається
Перевізнику.

Первинна транспортна документація
відноситься до первинних документів,
на основі яких ведеться бухгалтерський
облік. Згідно з п.2.7 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. № 88
(зареєстровано в Мін'юсті України 05.06.95
р. за № 168/704), первинні; документи
складаються на бланках типових форм,
затверджених Мінстатом України, а
також на бланках спеціалізованих форм,
затверджених міністерствами і
відомствами України. Типові форми
єдиної первинної транспортної
документації, зокрема
товарно-транспортну накладну,
затверджено спільним наказом
Мінтранспорту України, Мінстату
України «Про затвердження типових форм
первинного обліку роботи вантажного
автомобіля» введено в дію з 1 січня 1996 р.

Пунктом 39 Порядку зайнятгя торговою
діяльністю і правил торгового
обслуговування населення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.95 р.
№108,передбачено, що всі товари у
суб'єкта господарської діяльності
мають бути з відповідними документами,
наявність яких передбачена чинним
законодавством (товарно-транспортні
накладні, рахунки-фактури,
прибутково-видаткові накладні,
сертифікат відповідності державної
системи сертифікації або копія
зазначеного сертифіката, завірена
суб'єктом господарської діяльності, що
відпустив товар, який підлягає
обов'язковій сертифікації, тощо).

Перевезення товару залізницею
оформляється комплектом перевізних
документів, затвердженим наказом
Міністерства транспорту України від
19.11.98 р. № 460, до якого належать:
накладна, дорожня відомість, корінець
дорожньої відомості та квитанція про
приймання вантажу (п. 1.1 Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 р. № 644).
Накладна разом з дорожньою відомістю
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу. Відправнику
видається квитанція про приймання
вантажу (п. 1.2 Правил № 644).

Приймання продукції за якістю та
комплектністю провадиться відповідно
до стандартів, технічних умов, інших
обов'язкових для сторін правил, а також
за супровідними документами, які
засвідчують якість і комплектацію
продукції, що поставляється (технічний
паспорт, сертифікат, посвідчення про
якість, рахунок-фактура, специфікація
тощо).

Приймання продукції за кількістю
провадиться в терміни, визначені п.9
Інструкції № П-6. Ці терміни
встановлено залежно від способу
пакування продукції (без тари, у
відкритій, пошкодженій або справній
тарі), від ваги (брутто чи нетто), від
термінів зберігання продукції
(швидкопсувна чи ні), зокрема,
продукція, що надійшла без тари, має
бути прийнята покупцем у момент її
отримання від постачальника або зі
складу перевізника.

Для дослідження аналізу зазначеного
виду діяльності потрібно дослідити,
адміністративно-господарські
можливості здійснення господарської
діяльності та виконання господарських
зобов'язань перед контрагентами.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта, що відсутність наміру
створення правових наслідків, в т.ч.
щодо сплати належних сум податків та
обов'язкових платежів. Тобто, такі
угоди носять фіктивний характер.

На підставі вищезазначеного
перевіркою встановлено відсутність
поставок товарів та укладення угод з
метою настання реальних наслідків.

Згідно з п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування і прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

У відповідності до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», до складу
валових витрат включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

У зв'язку з вищевикладеним, у ТзОВ «ТПК
«Західпромбуд» відсутнє, право на
формування валових витрат по операціях
з підприємствами постачальниками в
розумінні п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (із змінами і
доповненнями) та встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з придбання товарів (послуг)
у ПП «Ардея-Тех» за 1 квартал 2011 року.

Перевіркою встановлено завищення
валових витрат в сумі 43026.0 грн. за 1
квартал 2011р.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які спростовують правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки
спростовують і дають підстав для
висновку, що судом першої інстанції при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
та порушено норми процесуального
права.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова ГУ
Міндоходів України у Львівській
області задовольнити, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2012
року у справі №2а-4289/12/1370 скасувати та
прийняти нову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний