Справа № 809/2209/14
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Справа № 8174/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання
- Малетич М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Управління МВС України в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
31.07.2014р. у справі № 809/2209/14 за позовом
ОСОБА_2 до УМВС України в
Івано-Франківській області, Державної
автомобільної інспекції в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним та скасування
наказу від 12.06.2014 року № 314 о/с в частині
звільнення з органів внутрішніх справ,
поновлення на посаді та стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В
И В:

07.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області про визнання протиправним та
скасування наказу від 12.06.2014 року № 314
о/с в частині звільнення з органів
внутрішніх справ, поновлення на посаді
та стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивував тим, що
оскаржуваним наказом позивача
звільнено з органів внутрішніх справ
відповідно до пункту "є" статті 63
"Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України" за
порушення дисципліни. Вважає даний
наказ незаконним, оскільки службове
розслідування відносно нього за фактом
порушення Присяги працівника органів
внутрішніх справ проведено з грубим
порушенням вимог статті 14 Закону
України "Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України",
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, а саме
звільнення відбулося без попереднього
застосування до позивача будь-якого
дисциплінарного стягнення, зокрема,
догани чи попередження. Крім того,
позивача не ознайомлено із наказом про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, пояснень щодо
дисциплінарного проступку не отримано.

Згідно ухвали Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
21.07.2014 року залучено Управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області (надалі - УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області) як другого
відповідача.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
31.07.2014р., позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області від 12.06.2014
року № 314 о/с в частині звільнення
ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді інспектора
дорожньо-патрульної служби першого
взводу роти дорожньо-патрульної служби
Державної автомобільної інспекції
підпорядкованої Управлінню державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області.

Зобов"язано Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 12.06.2014 року по час фактичного
поновлення на посаді.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді та стягнення в його
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць з
12.06.2014 року до 12.07.2014 року. - допущено до
негайного виконання.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач
Управління МВС України в
Івано-Франківській області оскаржило
її в апеляційному порядку та просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
судом 1 інстанції неповно з'ясовано
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
висновки суду вважає необґрунтованими
з підстав викладених в апеляційній
скарзі, та порушено норми
матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт наголошує на тому, що
позовні вимоги є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення. Зазначає, що
позивача звільнено за порушення
дисципліни. В ході проведення
службового розслідування встановлено,
що позивачем не виконано наказ
Міністерства внутрішніх справ України
від 18.05.2014 року № 488/Дск "Про відрядження
працівників Державтоінспекції до
Харківської області", чим грубо
порушено статті 1, 2, 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, Присяги працівника органів
внутрішніх справ, пунктів 1.1, 2.2, 2.3, 2.5
розділу ІІІ Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затверджених наказом
МВС України від 22.02.2012 року № 155. За
вказане порушення ОСОБА_2 згідно наказу
наказ УМВС України в
Івано-Франківській області від 05.06.2014
року № 708 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення.
Вказаний наказ і був підставою для
видання оскаржуваного наказу від 12.06.2014
року. Апелянт вважає , що службове
розслідування відносно позивача
відповідачем проведено у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а тому рішення суду
першої інстанції вважає незаконним та
таким ,що підлягає скасуванню.

Представник и ОСОБА_2 та УМВС України в
Івано-Франківській області в судове
засідання на виклик суду не з'явилися,
що не перешкоджає розгляду справи у
його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС
України.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Як стверджується матеріалами справи та
встановлено судом , що ОСОБА_2 23.02.2004
року згідно наказу УМВС України в
Івано-Франківській області № 12 о/с від
23.03.2003 року прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ.

08.06.2004 року ОСОБА_2 склав присягу
працівника органу внутрішніх справ
України яка скріплена його особистим
підписом. (а.с.53).

За останнім місцем служби позивач
перебував на посаді інспектора
дорожно-патрульної служби першого
взводу роти дорожно-патрульної служби
ДАІ підпорядкованої УДАІ УМВС України
в Івано-Франківській області в званні
старшого сержанта міліції.

Як слідує з матеріалів справи наказом
начальника УМВС України в
Івано-Франківській області від 12.06.2014
року № 314 о/с старшого сержанта міліції
ОСОБА_2 звільнено з посади інспектора
дорожно-патрульної служби першого
взводу роти дорожньо-патрульної служби
ДАІ підпорядкованої УДАІ УМВС України
в Івано-Франківській області за
порушення службової дисципліни за
пунктом "є" статті 63 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ з 12.06.2014 року (а.с.41).

Не погоджуючись із даним наказом від
12.06.2014 року № 314 о/с в частині звільнення
його з органів внутрішніх справ,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про
міліцію" встановлено, що порядок та
умови проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Так, пунктом 10 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року № 114, особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ користуються всіма
соціально-економічними, політичними та
особистими правами і свободами,
виконують усі обов'язки громадян,
передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Статтею 1 Закону України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" передбачено,
що службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 цього Закону визначено, що в
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу входить,
зокрема,: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; поважати людську
гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики; стійко
переносити всі труднощі та обмеження,
пов'язані зі службою; сприяти
начальникам у зміцненні службової
дисципліни, забезпеченні законності та
статутного порядку.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що дисциплінарний
проступок це невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно положень статті 5 Закону України
"Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Згідно статті 14 даного Закону з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування (частина 1).

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць (частина 2).

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення (частина 5).

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ (частина 6).

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з
наказу(частина 8).

Судом встановлено, що підставою для
видачі оскаржуваного наказу слугували
наказ УМВС України в
Івано-Франківській області від 05.06.2014
року № 708 "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників УМВС України в
Івано-Франківській області" (а.с.39-40) та
висновок службового розслідування за
фактом порушення присяги працівника
ОВС окремими працівниками УДАІ УМВС
від 05.06.2014 року (а.с.42-48).

Згідно з висновком службового
розслідування від 05.06.2014 року
встановлено, на виконання наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 18.05.2014 року № 488/ДСК "Про відрядження
працівників Державтоінспекції до
Харківської області" для виконання
завдань, визначених Законом України
"Про боротьбу з тероризмом" та несення
служби по охороні громадського порядку
в районах проведення
антитерористичної операції, УМВС
України в Івано-Франківській області
було підготовлено проект наказу "Про
відрядження працівників
Державтоінспекції до м. Харків" (а.с.42,
54).

Відповідно до проекту наказу УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
до Харківської області відряджались
терміном на 32 (тридцять дві) доби, з 31
травня по 01 липня 2014 року, десять
працівників, в тому числі і старший
сержант міліції ОСОБА_2, інспектор
першого взводу роти ДПС ДАІ при УМВС
(а.с.55-56).

Однак, станом на 30.05.2014 року окремі
працівники міліції, зокрема, і старший
сержант міліції ОСОБА_2, письмово у
своїх рапортах, відмовилися від
несення служби по охороні громадського
порядку в районах проведення АТО.

Опитаний у ході службового
розслідування інспектор першого
взводу роти ДПС ДАІ при УМВС, старший
сержант міліції ОСОБА_2 пояснив, що
29.05.2014 року о 20:00 год. керівництвом
першого взводу роти ДПС ДАІ в усній
формі було повідомлено, що на 10 днів
потрібно їхати в Донецьку область для
супроводу автотранспорту, на що він
погодився, однак свою сім'ю не
повідомив. Коли він приїхав додому,
дружина, дізнавшись про відрядження, не
погодилась з ним. Через деякий час він
почув про трагічні події, які трапилися
в Донецькій області з працівниками
УМВС України в Івано-Франківській
області (а.с.43, 45, 50).

30.05.2014 року ОСОБА_2 подав начальнику
УДАІ УМВС України в Івано-Франківській
області Ковальчуку Я.І. рапорт, у якому
пояснив, що не готовий їхати у
відрядження за сімейними обставинами
та погіршенням здоров'я (а.с.49).

В ході службового розслідування
встановлено, що позивач з 30.05.2014 року по
05.06.2014 року в лікарню з поліклінікою СМЗ
УМВС не звертався (а.с.47).

За результатами службового
розслідуванням за фактом порушення
службової дисципліни окремими
працівниками УМВС встановлено, що
інспектор першого взводу роти ДПС ДАІ
при УМВС, старший сержант міліції
ОСОБА_2, відмовившись виконувати наказ
Міністерства внутрішніх справ України
від 28.05.2014 року № 488/ДСК, грубо порушив
статті 1, 2, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
Присяги працівника органів внутрішніх
справ, пунктів 1.1, 2.2, 2.3, 2.5 розділу ІІІ
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155.

Відповідно пункту 2 Висновку
службового розслідування від 05.06.2014
року за порушення вищевказаних актів
інспектор першого взводу роти ДПС ДАІ
при УМВС, старший сержант міліції
ОСОБА_2 підлягає звільненню з органів
внутрішніх справ України за порушення
дисципліни.

На виконання вимог статті 14 Закону
України "Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України"
наказом УМВС України в
Івано-Франківській області від 05.06.2014
року № 708 "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників УМВС України в
Івано-Франківській області" позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ за
порушення дисципліни (а.с.39-40).

Частиною 5 статті 18 Закону України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" встановлено,
що такі дисциплінарні стягнення як,
зокрема, звільнення з органів
внутрішніх справ, вважається виконаним
після видання наказу по особовому
складу.

Внаслідок чого, УМВС України в
Івано-Франківській області і було
видано оскаржуваний наказ від 12.06.2014
року № 314 о/с в частині звільнення
позивача з органів внутрішніх справ.

Як видно з матеріалів справи, що судом
першої інстанції не встановлено факту,
що УМВС України в Івано-Франківській
області було доведено до відома
позивача наказ від 05.06.2014 року № 708 чим
порушенно вимогу частини 8 статті 14
Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України" . Доказів протилежного
представником УМВС України в
Івано-Франківській області суду подано
не було.

Судом з'ясовано, що 05.06.2014 року позивач
перебував на службі. Дана обставина
також не заперечувалася
представниками відповідачів.

Частиною 2 статті 72 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому судом встановлено, що
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни, яка виразилася у
невиконання наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 28.05.2014
року № 488/ДСК "Про відрядження
працівників Державтоінспекції до
Харківської області".

Згідно даного наказу для виконання
завдань, визначених Законом України
"Про боротьбу з тероризмом", та несення
служби по охороні громадського порядку
в районах проведення
антитерористичної операції наказано
начальникам ГУМВС України у Львівській
області, УМВС України у Волинській,
Житомирській, Івано-Франківській та
Тернопільській областях у період з 01
червня по 30 червня 2014 року відрядити до
ГУМВС України в Харківській області по
10 досвідчених, патріотично
налаштованих працівників ДПС ДАІ на
службових транспортних засобах із
розрахунку три співробітники на один
патрульний автомобіль та старшого
групи, забезпечивши кожного працівника
ДАІ, що відряджається, табельною та
автоматичною вогнепальною зброєю,
боєприпасами до неї згідно з нормами
належності, спеціальними засобами
індивідуального захисту та активної
оборони (бронежилети та захисні
шоломи), форменим та камуфляжним
одягом, службовою документацією,
коштами на відрядження відповідно до
вимог законодавства, а службові
автомобілі - паливно-мастильними
матеріалами в достатній кількості, у
тому числі для забезпечення
супроводження (а.с.54).

Вказаний наказ Міністерства
внутрішніх справ України №488/ДСК від
28.05.2014 року передбачає розпорядчий
індивідуальний припис по організації
та здійсненню відрядження працівників,
що адресований начальникам ГУМВС
України у Львівській області, УМВС
України у Волинській, Житомирській,
Івано-Франківській та Тернопільській
областях, а отже висновки відповідача -
УМВС України в Івано-Франківській
області про невиконання позивачем
даного наказу не відповідають
дійсності, оскільки такий наказ не
містить індивідуальних приписів,
обов'язкових до виконання позивачем.

Водночас судом з'ясовано, що на
виконання наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 28.05.2014
року № 488/ДСК УМВС України в
Івано-Франківській області було
підготовлено проект наказу "Про
відрядження працівників
Державтоінспекції до м. Харків", яким
наказано УДАІ (Малик В.І.) відрядити до
Харківської області, терміном на 32
(тридцять дві) доби, з 31 травня по 01
липня 2014 року, десять працівників, в
тому числі і позивача.

Вказаний проект наказу не був
реалізований та начальником УМВС
України в Івано-Франківській області
не виданий.

За таких обставин, судом встановлено,
що будь-якого розпорядження,
адресованого позивачу на відбуття у
відрядження відповідачем - УМВС
України в Івано-Франківській області
прийнято не було, і як наслідок,
позивачем не порушено надані йому
накази та розпорядження, а також не
порушено службової дисципліни.

Також з матеріалів справи вбачається,
що представник відповідача - УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області у
судовому засіданні ствердила, що
начальником УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області наказ про
відрядження позивача до Харківської
області не видавався.

Доводи апелянта представника
відповідача - УМВС України в
Івано-Франківській області про те, що
керівництвом першого взводу роти ДПС
ДАІ в усній формі дано наказ позивачу
про вибуття ним у відрядження до
Харківської області, а отже такий наказ
підлягав обов'язковому виконанню
останнім, а тому письмова форма наказу
не обов'язкова в силу приписів статті 4
Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України" є законною.

Однак відповідач - УМВС України в
Івано-Франківській області приймаючи
наказ про звільнення позивача з
органів внутрішніх справ відповідно до
пункту "є" статті 63 "Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України" за порушення
дисципліни не врахував те, що на час
відрядження до Харківської області,
терміном на 32 (тридцять дві) доби, з 31
травня по 01 липня 2014 року, позивача,
останній хворів і як стверджується
матеріалами справи він про це вказав у
рапорті на імя керівництва, а також
даний факт стверджується довідкою № 241
Калуського міського центру первинної
медико-санітарної допомоги з якої
видно , що позивач перебував на
лікуванні з 31.07.2014 року по 02.06.2014 року, а
тому у діях позивача відсутнє
порушення дисципліни, а саме пункту "є"
статті 63 "Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України" .

Відповідно до абзацу 1 пункту 24
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року за № 114, у
разі незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

А тому колегія суддів враховуючи
вищевикладене вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про визнаня протиправним та скасування
наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області від 12.06.2014
року № 314 о/с в частині звільнення
ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ та
поновлення ОСОБА_2 на посаді
інспектора дорожньо-патрульної служби
першого взводу роти
дорожньо-патрульної служби Державної
автомобільної інспекції
підпорядкованої Управлінню державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області.

Згідно абзацу 2 пункту 24 згаданого
Положення у разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

У судовому засіданні представник УДАІ
УМВС України в Івано-Франківській
області вказала, що грошове
забезпечення позивачц виплачувало
УДАІ УМВС України в Івано- Франківській
області.

Також суд першої інстанції зобов"язав
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області нарахувати
та виплати ОСОБА_2 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 12.06.2014 року
по час фактичного поновлення на посаді
та допустив до негайного виконання
постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді та стягнення в його
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць з
12.06.2014 року до 12.07.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують,
однак постанова суду першої інстанції
підлягає зміні, оскільки колегія
суддів вважає висновок суду першої
інстанції в частині нарахування та
виплати ОСОБА_2 середнього заробітоку
за час вимушеного прогулу з 12.06.2014 року
по час фактичного поновлення на посаді
помилковим та незаконним.

Відповідно до абзацу 5 пункту 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.12.1999 №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» при задоволенні вимог
про оплату праці, суд має навести в
рішенні розрахунки, з яких він виходив
при визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
(податків з доходів фізичних осіб) є
відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку й
інших обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення (тобто зазначає «з
вирахуванням належних податків та
зборів»).

Відповідно до п.1. Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженої Постановою КМУ від 08.02.1995
№100, цей Порядок обчислення середньої
заробітної плати застосовується у
випадках вимушеного прогулу.

За змістом п.2 Порядку, у разі визнання
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку, нарахування
виплат, що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

На підставі викладеного, у Довідці яка
є у справі зазначено середньо денну
заробітну плату позивача у розмірі 135.84
грн., а середньо місячна 2716.88 грн.

Оскільки вимушений прогул з часу
звільнення з роботи з 12.06.2014 року по час
ухвалення судом першої інстанції
постанови про поновлення позивача на
роботі 31.07.2014 року становить 35 днів то
цей час пілягає стягненню за вимушений
прогул.

135грн.84 коп. ( серед .денна з/п.) Х 35 днів
(вимушений прогул) = 4754грн.40 коп.( сума
яка підлягає виплаті за вимушений
прогул з якої не вирахувано належних
податків та зборів.)

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 201,
ч. 2 ст. 205 ст. 207, 254 КАС України,
Львівський апеляційний
адміністративний суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління МВС
України в Івано-Франківській області
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
31.07.2014р. у справі № 809/2209/14 - в частині
змінити , виклавши її резолютивну
частину в такій редакції: Зобов"язати
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області нарахувати
та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 12.06.2014 року
по 31.07.2014 року - у сумі 4754грн.40 коп., з
вирахуванням належних податків та
зборів.

У решті постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
31.07.2014р. у справі № 809/2209/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я.Макарик

Судді:
І.В.Глушко

Н.В.Ільчишин

Повний текст постанови складений 30
вересня 2014 року.