Справа № 875/175/14
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м.
Київ справа № 875/175/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.,за участю
секретаря:Руденко А.М.,за участю
представників позивача:ОСОБА_5,
ОСОБА_6,відповідача:Краснощоки А.І.,
третьої особи:ОСОБА_8,
ОСОБА_9,розглянувши у відкритому
судовому засіданні

апеляційну скаргу кандидата у народні
депутати України на позачергових
виборах народних депутатів ОСОБА_10

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2014 р.

у справі №875/175/14

за позовом кандидата у народні
депутати України на позачергових
виборах народних депутатів ОСОБА_10

до Центральної виборчої комісії,

за участю третьої особи - ОСОБА_11,

про визнання протиправною та
скасування постанови від 29.09.2014 р. №1335 у
частині реєстрації кандидата у народні
депутати України на позачергових
виборах народних депутатів ОСОБА_11,

ВСТАНОВИВ:

Кандидат у народні депутати України на
позачергових виборах народних
депутатів ОСОБА_10 (далі-позивач)
звернувся з адміністративним позовом
до Центральної виборчої комісії
(далі-відповідач) про визнання
протиправною та скасування постанови
від 29.09.2014 р. №1335 у частині реєстрації
кандидата у народні депутати України
на позачергових виборах народних
депутатів ОСОБА_11.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2014 р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
апеляційною скаргою, у якій просить суд
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що суд попередньої інстанції
грубо порушив приписи ст. 76 Конституції
України та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
вибори народних депутатів України», не
перевіривши і не надавши оцінки усім
доводам позивача про порушення ОСОБА_11
вимоги щодо проживання у Україні
протягом останніх п'яти років, що
передують даті виборів і про прийняття
відповідачем оспорюваної постанови
всупереч зазначеному порушенню.

При цьому, на думку позивача, суд першої
інстанції фактично проігнорував
розрахунки кількості днів перебування
ОСОБА_11 поза межами України, здійснені
ним на підставі інформації, що
надавалась Державною прикордонною
службою.

Представник відповідача апеляційну
скаргу не визнав та просив суд
відмовити у її задоволенні.

Представник третьої особи підтримав
позицію відповідача та просив
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та третьої особи,
дослідивши докази у справі, колегія
суддів встановила наступне.

Згідно наданих сторонами матеріалів,
29.09.2014 р. Центральною виборчою комісією
прийнято Постанову № 1335 «Про
реєстрацію кандидатів у народні
депутати України, які балотуються в
одномандатних виборчих округах у
порядку самовисування на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року», згідно додатку № 9
якої, ОСОБА_11 зареєстрований
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 93,
утвореному в межах Київської області.

Утім, позивач вважає здійснену
відповідачем реєстрацію ОСОБА_11, як
кандидата у народні депутати,
неправомірною, оскільки її проведено
всупереч наявним відомостям щодо
невідповідності даних кандидата в
народні депутати вимогам ч. 2 ст. 76
Конституції України та ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України».

Так, частиною 2 ст. 76 Конституції
України встановлено, що народним
депутатом України може бути обрано
громадянина України, який на день
виборів досяг двадцяти одного року, має
право голосу і проживає в Україні
протягом останніх п'яти років.

Вказаний конституційний припис
кореспондує з приписами ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», відповідно до якої депутатом
може бути обраний громадянин України,
який на день виборів досяг двадцяти
одного року, має право голосу і
проживає в Україні протягом останніх
п'яти років.

А відповідно до п. 3 ч. 2 ст.9 цього ж
Закону, проживання в Україні за цим
Законом означає перебування громадян
України у встановленому
законодавством порядку у відрядженні
за межами України в закордонних
дипломатичних установах України,
міжнародних організаціях та їх
органах.

Згідно з абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про громадянство України»,
безперервне проживання на території
України - проживання в Україні особи,
якщо її разовий виїзд за кордон у
приватних справах не перевищував 90
днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є
порушенням вимоги про безперервне
проживання виїзд особи за кордон у
службове відрядження, на навчання, у
відпустку, на лікування за
рекомендацією відповідного медичного
закладу або зміна особою місця
проживання на території України.

У той же час, згідно надісланої
відповідачу Державною прикордонною
службою інформації щодо перетинання
державного кордону України ОСОБА_11 за
останні п'ять років, що передують дню
проведення позачергових виборів
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року, останній перебував на території
України у 2011 та 2012 роках менше 183 днів у
кожному з відповідних річних періодів.

А саме, як встановлено судом, ОСОБА_11
перебував за межами України у 2011 році -
249 днів, з яких 43 календарних дні
щорічної основної відпустки, 15
календарних днів відпустка без
збереження заробітної плати, 34
календарних дні відпустка для
підготовки та участі у спортивних
змаганнях; у 2012 році - 189 днів, з яких 24
календарні дні щорічна основна
відпустка, 13 календарних днів
відпустка без збереження заробітної
плати, 35 календарних днів відпустка для
підготовки та участі у спортивних
змаганнях.

З урахуванням того, що Закон України
«Про громадянство України» визначає,
що перебування особи у відпустці не є
порушенням вимоги щодо безперервного
проживання, суд погоджується із
доводами відповідача, що фактично
ОСОБА_11 перебував за межами України у
2011 році - 157 днів, у 2012 році - 117 днів.

При цьому, Закон не звужує поняття
«відпустка» та не обмежує його
виключно щорічною основною відпусткою,
як того вимагає позивач, вказуючи, що
участь у спортивних заходах не є
відпусткою у розумінні приписів
вказаного Закону, а отже не є підставою
для визнання причин відсутності
поважними при реєстрації кандидатом у
народні депутати до Верховної Ради
України.

Натомість, суд вважає за необхідне
зазначити, що згідно Порядку надання та
оплати відпусток для підготовки та
участі у всеукраїнських і міжнародних
спортивних змаганнях, затвердженого
постановою КМУ від 01.06.2011 р. №506,
відпустка для підготовки та участі в
спортивних змаганнях може надаватися
працівникам підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, які систематично займаються
певним видом спорту і беруть участь у
спортивних змаганнях - для підготовки
та участі у всеукраїнських змаганнях
із видів спорту, а також, працівникам,
які включені до основного складу
національних збірних команд України
(крім штатних спортсменів) - для
підготовки і участі в міжнародних
змаганнях із видів спорту.

Про участь ОСОБА_11 у міжнародних кінних
змаганнях свідчать накази Державної
служби молоді та спорту від 11.07.2011 р.
№2089 та від 29.12.2011 р. №1919 (т.1 а.с.188-196),
якими затверджувались списки
національних збірних команд України
олімпійських та неолімпійських видів
спорту, та з яких вбачається, що ОСОБА_11
входив до складу збірної України з
кінного спорту.

Що стосується періоду 2013 року, то
згідно пояснень представників, у
період роботи у Верховній Раді України
ОСОБА_11 перебував у щорічній відпустці
з 15.07.2013 р. по 29.08.2013 р., що становить 45
календарних днів, у період з 02.06.2013 р. по
04.06.2013 р. перебував у відрядженні у
складі офіційної делегації Верховної
Ради України до Французької республіки
для участі у засіданні комітету ПАРЄ, а
у період з 19.09.2013 р. по 23.09.2013 р. перебував
у службовому відрядженні у складі
офіційної делегації Верховної Ради
України до Російської Федерації, про що
свідчать відповідні довідки Апарату
Верховної Ради України, долучені до
матеріалів справи (т.1 а.с. 54-55), що
загалом становить 51 день.

Між сторонами відсутній спір щодо
кількості днів фактичного перебування
ОСОБА_11 за межами України у названих
роках, спірним є виключно питання
правових наслідків такої відсутності.

Отже, за встановленого факту
поважності причин перебування ОСОБА_11
як у 2011, 2012 так і 2013 роках за кордоном,
якими у даному випадку є відпустки та
відрядження, суд доходить висновку про
відповідність ОСОБА_11 вимозі ч. 1 ст. 9
Закону України «Про вибори народних
депутатів України» щодо необхідності
проживання в Україні протягом останніх
п'яти років.

Розрахунок позивача, наданий в якості
пояснень у даній справі, щодо кількості
днів перебування ОСОБА_11 в Україні за
останній рік, що передує виборам,
відповідно до якого останній перебував
поза межами України 219 днів, є
некоректним, оскільки такий розрахунок
зроблений без урахування дати в'їзду і
дати виїзду ОСОБА_11 з України/в Україну,
водночас такі дні слід вважати днями
перебування в Україні.

Наведені позивачем дані з урахуванням
днів в'їзду ОСОБА_11 на територію
України та виїзду з території України
свідчать про фактичне перебування
останнього за межами України не 219, а 174
дні, що є меншим від необхідних 180 днів.
Отже, такий розрахунок не спростовує
додержання вимог щодо проживання
ОСОБА_11 на території України протягом
останніх п'яти років, як того вимагає
Закон.

Відповідно до ч. 2 ст.72 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
відповідачем у спірному випадку
виконано, а саме, доведено
правомірність оскаржуваної постанови
про реєстрацію ОСОБА_11 кандидатом у
народні депутати України.

Посилання позивача на те, що при
повторному зверненні ОСОБА_11 до
Центральної виборчої комісії із заявою
від 24.09.2014 р. ним надався ідентичний
пакет документів тим, що мали місце при
первинному його зверненні, не
відповідають фактичним обставинам,
оскільки повторно звертаючись до
виборчої комісії ОСОБА_11 додатково
надав інформаційну довідку щодо
проживання в Україні протягом останніх
п'яти років, в якій зазначені причини
поважності перебування останнього за
кордоном, та які підтверджені
відповідними документами.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2014 р.
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду
попередньої інстанції, у зв'язку із чим
підстав для скасування оскаржуваного
рішення не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 172, 198, 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу кандидата у народні
депутати України на позачергових
виборах народних депутатів ОСОБА_10
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2014 р. у
справі №875/175/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Нечитайло О.М.
Судді: Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.