Справа № 809/2325/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р.
справа № 809/2325/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

позивача: ОСОБА_1 - не з'явився,

представника позивача: ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача: дочірнього
підприємства "Івано-Франківський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
- Олійника Т.В.,

представника відповідача: Управління
Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області - Пилип’як
О.В.,

представника відповідача: Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до дочірнього підприємства
"Івано-Франківський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України",
Управління Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області, Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті про визнання
протиправними дій та зобов'язання до
вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
(далі по тексту - позивач) до дочірнього
підприємства "Івано-Франківський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
Управління Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області, Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті (далі по тексту -
відповідачі, ДП "Івано-Франківський
облавтодор", Управління
Укртрансінспекції в області,
Держінспекція з безпеки на наземному
транспорті) про визнання протиправними
дій та зобов'язання до вчинення дій.

Позов мотивовано тим, що відповідачем в
порушення вимог Закону України "Про
автомобільний транспорт" протиправно
за наслідками проведеної в липні 2014
року рейдової перевірки розрахунком
№13 від 02.07.2014 року безпідставно
визначив позивачу плату за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування великовагового
транспортного засобу, належного
ОСОБА_1, в сумі 1 647,00 євро. Зокрема, 02.07.2014
року позивач на прохання свого
товариша - ОСОБА_6 надав в тимчасове
користування належний позивачу
автомобіль марки "MAN" д.н.з. НОМЕР_5 із
напівпричепом марки "FEBER" д.н.з. НОМЕР_2.
Як з'ясував позивач зі слів ОСОБА_6 в той
же день 02.07.2014 року посадовими особами
Управління Укртрансінспекції в
області в м. Галичі на автодорозі Н-09
Мукачеве-Львів був зупинений
транспортний засіб позивача з
напівпричепом, яким, як з'ясувалося
пізніше, ОСОБА_6 без згоди ОСОБА_1
здійснював перевезення щебеню 0/10.
Даний транспортний засіб пройшов
зважування на пересувному пункті
габаритно-вагового контролю CHEKLODE
FREEWEIGHT. Позивач вважає, що у спірних
правовідносинах він не повинен нести
відповідальність, так як в силу вимог
статті 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" не є
перевізником, яким згідно
товарно-транспортної накладної є сам
ОСОБА_6, або ж замовник, отримувач
товару - суб'єкт підприємницької
діяльності Йосипенко. В порушення
пункту 12 і 13 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні, пересувне
зважувальне обладнання (ваги), на
переконання позивача, не перебувало у
справному стані, так як ОСОБА_6 на місці
перевірки не представлено жодного
документа, який засвідчував проведення
періодичної повірки (метрологічної
атестації) такого обладнання та
відповідне свідоцтво спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади у сфері метрології. Не
представлено також протокол і
свідоцтво про метрологічну атестацію в
ДП "Укрметртестстандарт" на предмет
відповідності технічних характеристик
ваг вимогам технічної документації
виробника саме у режимі зважування у
русі. Позивач зауважив, що в грудні 2010
року пересувні автомобільні ваги CHEKLODE
FREEWEIGHT Держспоживстандартом України
вилучені із Державного реєстру засобів
вимірювальної техніки у зв'язку з
припиненням ввезення їх на територію
України. Відтак, висновки
перевіряючого про перенавантаження
транспортного засобу на 14,95 тон не
можуть бути об'єктивними. На
переконання позивача спірна перевірка
проводилася без затвердження у
встановленому порядку графіку
щоденної роботи пересувного пункту
габаритного-вагового контролю.
Недотримуючись положень пунктів 3.12-3.15
Технічного регламенту здійснення
габаритно-вагового контролю
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів на
автомобільних дорогах загального
користування, відповідач не видав під
час перевірки належно складеної і
підписаної уповноваженою особою
довідки про результати здійснення
габаритно-вагового контролю, акта про
перевищення транспортним засобам
нормативних вагових параметрів, а
також розрахунку плати за проїзд
великовагового транспортного засобу.
Вручений ОСОБА_6 розрахунок №13,
безпідставно складений на позивача як
перевізника, не тільки не містить
підпису уповноваженої особи, але
містить дані про розмір плати за
проїзд, що не відповідає Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні. Вказані
порушення в сукупності свідчать про
протиправність дій усіх трьох
відповідачів щодо проведення
перевірки. У зв'язку з чим просить суд
визнати недійсними результати
проведеного 02.07.2014 року за допомогою
пересувних автомобільних ваг
габаритно-вагового контролю
вантажного автомобіля "MAN" д.н.з. НОМЕР_5
із напівпричепом марки "FEBER" д.н.з.
НОМЕР_2, а також скасувати акт №001967 від
02.07.2014 року та розрахунок №13 від 02.07.2014
року.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
повністю. Представник позивача 24.09.2014
року подав суду заяву про уточнення
позовних вимог, а саме уточнив
реквізитах державно номерного знака
напівпричепом марки "FEBER" д.н.з. НОМЕР_2,
зазначивши вірні дані - д.н.з. НОМЕР_2.
Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Управління
Укртрансінспеції в області заперечила
по суті заявлених позовних вимог,
подавши письмове заперечення і
пояснення (а.с. 55-57, 94-98). В судовому
засіданні вказала, що 02.07.2014 року на
ділянці автомобільної дорого
державного значення км. 337+900 Н-09
Мукачеве-Львів (м. Галич) посадовими
особами Управління Укртрансінспекції
в області був зупинений належний
позивачу транспортний засіб марки "MAN"
д.н.з. НОМЕР_5 із напівпричепом марки
"FEBER" д.н.з. НОМЕР_2, який під керуванням
водія ОСОБА_6 здійснював перевезення
щебеню 0/10. Даний транспортний засіб
пройшов зважування на пересувному
пункті габаритно-вагового контролю, за
наслідками чого встановлено
перевищення нормативно допустимої
загальної маси вантажного автомобіля
на 14,95 тон, в тому числі на другу
одиничну вісь 4,3 тон (39,1% від нормативно
допустимої - 11 тон) та на строєну вісь -
8,75 тон (39,8% від нормативно допустимої - 22
тон). Вказана обставина свідчить, що
ОСОБА_1 під час надання послуг з
вантажних перевезень, перевищено
вагові обмеження, встановлені
Правилами дорожнього руху, та не
оформлено при цьому дозвіл, виданий
компетентним уповноваженим органом
державної влади, із сплатою до бюджету
відповідних платежів, що дає право на
рух автомобільними дорогами України
при перевищенні зазначених
нормативно-вагових параметрів
автомобіля. Перевіряючий із
урахуванням встановлених обставин
складено акт про перевищення
транспортним засобом нормативних
вагових параметрів №001967 від 02.07.2014
року, протокол зважування Пересувним
пунктом габаритно-вагового контролю
від 02.07.2014 року і довідку про результати
зважування габаритно-вагового
контролю від 02.07.2014 року. За наслідками
розгляду вказаних актів і перевірочних
документів відповідачем складено
розрахунок плати за проїзд
великовагового транспортного засобу
автомобільними дорогами загального
користування №13 від 02.07.2014 року на суму
1 647,00 євро. З приводу доводів
позивача представник відповідача
вказала, що так як ОСОБА_1 є власником
спірного транспортного засобу він
повинен нести відповідальність за його
використання іншими особами, в тому
числі за завдання таким автомобілем
відповідної шкоди дорогам загального
користування. До того ж, як вважає
представник відповідача, ОСОБА_1 є
суб'єктом підприємницької діяльності,
серед переліку видів діяльності у
якого числиться надання транспортних
послуг. Саме такі обставини слугували
прийняттю розрахунку відносно ОСОБА_1
Пересувні ваги CHEKLODE FREEWEIGHT отримали
сертифікат відповідного типу засобів
вимірювальної техніки, та згідно
технічного паспорта щороку проходять
періодичну повірку. В сукупності
вказаного просила суд у задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача ДП
"Івано-Франківський облавтодор"
зазначив, що працівниками Пересувного
пункту габаритно-вагового контролю
"Івано-Франківське
дорожньо-експлуатаційне управління"
Державного підприємства
"Івано-Франківський облавтодор" на
підставі Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні, за дорученням
Служби автомобільних доріг України,
спільно із працівниками Управління
Укртрансінспеції в області та органів
Державтоінспекції України в області
періодично здійснюється дотримання
транспортними засобами, які здійснюють
вантажні і пасажирські перевезення, за
допомогою пересувних автомобільних
ваг CHEKLODE FREEWEIGHT нормативи вагових
параметрів. У спірних правових
відносинах працівники Пересувного
пункту габаритно-вагового контролю
02.07.2014 року здійснено організацію і
забезпечено функціонування
коментованих ваг. За наслідком
зважування роздруковано відповідний
протокол, який переданий для прийняття
рішення працівникам Управління
Укртрансінспеції в області та
територіальному органу
Державтоінспекції України в області.
Підтвердили, що ваги отримали
відповідний Сертифікат затвердження
типу засобів вимірювальної техніки
Серії А №004666 і щороку проходять
періодичну повірку. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті в судове
засідання не з'явився. Суд чотири рази
належним чином здійснив повідомлення
про дату, час і місце проведення
судового засідання з розгляду справи.
Причини своєї неявки відповідач не
повідомив, із клопотаннями про
відкладення розгляду справи чи
розгляду справи без його участі,
останній до суду не звертався.

Відповідно до приписів частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33 і частини 3 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення позивача і його
представника, представників
відповідачів, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
дослідивши і оцінивши зібрані по
справі докази, в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, суд виходить з
таких підстав та мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону
України "Про автомобільний транспорт" у
разі перевезення вантажів з
перевищенням габаритних або вагових
обмежень обов'язковим документом,
серед іншого, на підставі яких
виконують вантажні перевезення є
дозвіл, який дає право на рух
автомобільними дорогами України,
виданий компетентними уповноваженими
органами, або документи про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів.

Згідно Закону України "Про
автомобільний транспорт" та Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року №1567
(надалі по тексту - Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті №1567), урядовий орган
державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті,
яким є Державна інспекція України з
безпеки на наземному транспорті
(Укртрансінспекція) здійснює державний
контроль за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт.

Державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.06.2007 року №879 "Про заходи щодо
збереження автомобільних доріг
загального користування" затверджено
Порядок здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні (надалі по
тексту - Порядок здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879).

Відповідно до пункту 3 вказаного
Порядку габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів на автомобільних
дорогах загального користування
здійснюється Укртрансінспекцією, її
територіальними органами та
відповідними підрозділами
Міністерства внутрішніх справ, що
забезпечую безпеку дорожнього руху.

02.07.2014 року на підставі Графіку
щоденної роботи пересувного пункту
габаритно-вагового контролю в
Івано-Франківській області на липень
2014 року і направлення на перевірку
№005489 на ділянці автомобільної дороги
км. 337+900 загального користування
Н-09 Мукачеве-Львів в м. Галич державними
інспекторами Управління
Укртрансінспекції в області за участю
працівників Державної автомобільної
інспекції УМВС України в області
зупинено і перевірено автомобіль марки
"MAN" д.н.з. НОМЕР_5 із напівпричепом марки
"FEBER" д.н.з. НОМЕР_2, який на праві
власності належить ОСОБА_1 (а.с. 61-62).

Керування транспортним засобом
здійснював водій ОСОБА_6.

Із пояснення ОСОБА_1 судом встановлено,
що на прохання свого товариша - ОСОБА_6
позивач 02.07.2014 року надав в тимчасове
користування для власних потреб
вказаний вище транспортний засіб із
напівпричепом.

До перевірки водієм перевіряючим
Управління Укртрансінспекції в
області представлено свідоцтва про
реєстрацію транспортних засобів
НОМЕР_7 від 22.08.2008 року і НОМЕР_8
від 15.06.2013 року, а також накладну на
товар №1677 від 02.07.2014 року (а.с. 17).

Із змісту даної накладної на товар
слідує, що відправником є товариство з
обмеженою відповідальністю
"Надвірнянський кар'єр Карпати",
отримувачем - "СПД ОСОБА_13, через -
ОСОБА_6 загальна маса товару щебеню 0/10 -
32,5 тон (а.с. 16).

У відповідності до пункту 22.1 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№1306 від 10.10.2001 року (надалі по тексту -
Правила дорожнього руху) маса вантажу,
що перевозиться, і розподіл
навантаження на осі не повинні
перевищувати величин, визначених
технічною характеристикою даного
транспортного засобу.

В той же час, згідно пункту 22.5 Правил
дорожнього руху нормативно допустима
фактична загальна маса типу
транспортного засобу, який належить
позивачу, становить не більше 38 тон, а
осьові навантаження на вказаний
автомобіль не повинні перевищувати
вагових параметрів - 11/11/22 тон.

Підпунктом 3 пункту 2 розділу "Загальні
питання" Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, визначено, що
великовагові транспортні засоби -
транспортні засоби, вагові параметри
яких перевищують нормативні
навантаження на вісь (осі) та загальна
маса яких перевищують один з
параметрів, що зазначені у пункті 22.5
Правил дорожнього руху. При цьому
транспортний засіб не може вважатися
великоваговим та/або великогабаритним,
якщо його параметри не перевищують
нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно представлених позивачем
технічних характеристик свідоцтв про
реєстрацію вантажного автомобіля
марки "MAN" д.н.з. НОМЕР_5 із напівпричепом
марки "FEBER" д.н.з. НОМЕР_2 їх маса без
навантаження становить 8,3 тон і 7,3 тон.

За результатами зважування 02.07.2014 року
встановлено перевищення нормативних
вагових параметрів, а саме: нормативно
допустима загальна вага згідно пункту
22.5 Правил дорожнього руху становить 38
тонн, а фактична за наслідками
зважування загальна маса автомобіля з
щебенем склала 52,95 тонн.

Таким чином, вагові навантаження
загальної маси на даному автомобілі
перевищили допустимі на 14,95 тон.

Перевіркою показників осьових
навантажень автомобіля із
напівпричепом встановлено - 6,9 (перша
вісь)/15,3 (друга вісь)/9,65/10,45/10,65 (строєна
вісь) тон.

Тобто, перевищення нормативних
величин, визначених пунктом 22.5 Правил
дорожнього руху, виявлено по двох осях,
а саме:

- перевищення нормативно допустимих
навантажень на одиничну (другу) вісь
склало 4,3 тон (нормативно допустима 11
тон, а фактична - 15,3 тон, у зв'язку з чим
перевищення склало 39,1% від нормативно
допустимої);

- перевищення загального нормативно
допустимого навантаження на строєну
(останні три) вісь склало 8,75 тон
(нормативно допустима 22 тонн, фактична
сукупне навантаження становило - 30,95
тон, у зв'язку з чим перевищення склало
39,8% від нормативно допустимої).

За змістом пункту 21 Порядок здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, у разі виявлення
факту перевищення хоча б одного
вагового нормативного параметра більш
як на 2 відсотки подальший рух
транспортного засобу забороняється до
внесення плати за його проїзд
автомобільними дорогами загального
користування.

З огляду на вищевикладене слідує, що
перевищення параметрів від нормативу
загальної маси склало 39,35%, на одиничну
другу вісь - 39,1% та на строєну вісь - 39,8%.

Обставина перевищення допустимих
вагових параметрів підтверджена
наявними у матеріалах справи
протоколом зважування, складеного
02.07.2014 року Пересувним пунктом
габаритно-вагового контролю, довідкою
про результати здійснення
габаритно-вагового контролю від 02.07.2014
року та актом про перевищення
транспортним засобом нормативних
вагових параметрів №001967 від 02.07.2014 року
(а.с. 69-71).

Суд не може погодитися із твердженнями
представника позивача про те, що
загальна маса автомобіля під час руху
не становила 52,95 тон.

Позивач до адміністративного позову
долучив завірену копію накладної на
товар №1677 від 02.07.2014 року, яку
відповідачі використали при перевірці
і розрахунку, із змісту якої слідує, що
загальна вага щебеню 0/10 становить 32,5
тон.

Як вже зазначено судом вище відповідно
до технічних характеристик свідоцтв
про реєстрацію автомобіля і
напівпричепа їх маса без навантаження
становить 8,3 тон і 7,3 тон відповідно.
Відтак, загальна маса по документах,
які представив позивач, становить не
менше 48,1 тон (32,5+8,3+7,3).

В той же час, пересувні ваги за
наслідками зважування вказали на
значення - 52,95 тон.

На переконання суду накладна №1677 від
02.07.2014 року не може свідчити про
фактичну масу завантаженого щебеню,
який перевозився у спірних
правовідносинах.

Позивач не подав жодного доказу на
підтвердження факту зважування
02.07.2014 року транспортного засобу перед
навантаженням і після в суб'єкта
господарювання, який здійснював
відпуск щебеню - товариства з обмеженою
відповідальністю "Надвірнянський
кар'єр Карпати".

Позивач також не спростував факту
можливого перенавантаження продавцем
або донавантаження ОСОБА_6 автомобіля
щебенем від іншого постачальника.

З приводу сумніву позивача щодо
справності контрольних ваг, якими
проведено зважування транспортного
засобу позивача, суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 4 пункту 2 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, габаритно-ваговий
контроль - це контроль за проїздом
великовагових та/або великогабаритних
транспортних засобів автомобільними
дорогами загального користування, який
включає перевірку відповідності
габаритно-вагових параметри таких
транспортних засобів установленим
законодавством параметрам і нормам,
наявності дозволу на рух за
визначеними маршрутами, а також
дотримання визначених у дозволі умов
та режиму руху транспортних засобу.

Під вимірювальним і зважувальним
обладнанням розуміються технічні
засоби, які застосовуються під час
визначення габаритно-вагових
параметрів транспортних засобів і
мають нормовані метрологічні
характеристики (підпункт 6 пункту 2
Порядку здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879).

Підпунктом 9 пункту 2, пунктами 12, 13
Порядку здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, встановлено, що
пересувний пункт габаритно-вагового
контролю - це спеціальний транспортний
засіб, обладнаний вимірювальною і
зважувальною технікою для здійснення
контролю. Ділянка дороги на відстані 100
метрів до пересувного пункту, 50 метрів
за пересувним пунктом та узбіччя
дороги за напрямком руху, де
розташовано пункт, вважаються його
межами. Місце здійснення
габаритно-вагового контролю
позначається відповідними тимчасовими
дорожніми знаками.

Вимірювальне і зважувальне обладнання
для здійснення габаритно-вагового
контролю повинне утримуватись у
робочому стані; періодично проводиться
повірка (метрологічна атестація)
такого обладнання з подальшим
клеймуванням (пломбуванням) та видачею
відповідного свідоцтва спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового
контролю не допускається використання
вимірювального і зважувального
обладнання, періодична повірка
(метрологічна атестація) якого не
проведена, а також обладнання, що
перебуває у несправному стані.

Судом з'ясовано, що зважування у
спірних правовідносинах проводилося
вагою пересувною автомобільною CHEKLODE
FREEWEIGHT заводський номер 008238, фірми
виробника CENTRAL WEIGHING LTD (а.с. 59-60).

Як слідує з матеріалів справи, 21.07.2007
року Державним комітетом України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики виданий Сертифікат
затвердження типу засобів
вимірювальної техніки №UА-МІ/1-2195-2007
Серія А №004666, згідно якого на підставі
позитивних результатів державних
приймальних випробувань Державним
комітетом України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
затверджено тип вимірювальної техніки
"Ваги пересувні автомобільні CHEKLODE
FREEWEIGHT". Дані ваги зареєстровано в
Державному реєстрі засобів
вимірювальної техніки за номером У2570-07.

У вказаному Сертифікаті зазначено, що
міжповірочний інтервал, встановлений
під час затвердження типу ваг, - не
більше одного року, рекомендований
міжкалібрувальний інтервал - 1 рік.

Згідно відомостей Технічного паспорту
по експлуатації "Ваги пересувні
автомобільні CHEKLODE FREEWEIGHT" із заводським
серійним №008238 в розділі результати
періодичної повірки, їх повірка
вимірювального і зважувального
обладнання проводиться кожного року.

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що працівниками
Пересувного пункту габаритно-вагового
контролю "Івано-Франківське
дорожньо-експлуатаційне управління"
Державного підприємства
"Івано-Франківський облавтодор"
здійснено зважування транспортного
засобу ОСОБА_1 вагами, повірка яких
проведена та які перебувають у
справному стані, що, в свою чергу,
спростовує доводи позивача щодо
відсутності відомостей про періодичну
повірку ваг.

Крім того, Сертифікат затвердження
типу засобів вимірювальної техніки
№UА-МІ/1-2195-2007 Серія А №004666, згідно якого
на підставі позитивних результатів
державних приймальних випробувань
Державним комітетом України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики затверджено тип
вимірювальної техніки "Ваги пересувні
автомобільні CHEKLODE FREEWEIGHT" не встановлює
обмежень на використання даних ваг для
зважування в русі чи в статичному
режимі.

Щодо відсутності свідоцтва про
метрологічну атестацію ваг, на що
звертав увагу позивач, суд вважає за
необхідне вказати наступне.

Ваги пересувні автомобільні CHEKLODE
FREEWEIGHT, що використовувались при
зважуванні транспортного засобу
позивача належать до засобів
вимірювальної техніки.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
України "Про метрологію та
метрологічну діяльність", засоби
вимірювальної техніки, не призначені
для серійного виробництва в Україні
або для ввезення на територію України
партіями, на які поширюється державний
метрологічний нагляд, підлягають
державній метрологічній атестації.

Із вказаного слідує, що ваги, які
використовувались при зважуванні
транспорту позивача не подають під
визначення засобів вимірювальної
техніки, віднесені до таких
коментованою нормою Закону.

Також, за змістом частини 1 статті 28 і
частини 2 статті 11 Закону України "Про
метрологію та метрологічну діяльність"
засоби вимірювальної техніки, що
перебувають в експлуатації,
випускаються з серійного виробництва,
ремонту та у продаж, видаються
напрокат, на які поширюється державний
метрологічний нагляд, підлягають
повірці.

Засоби вимірювальної техніки, на які
поширюється державний метрологічний
нагляд, дозволяється застосовувати,
випускати з виробництва, ремонту та у
продаж і видавати напрокат лише за
умови, якщо вони пройшли повірку або
державну метрологічну атестацію.

Таким чином, законодавством чітко
встановлено, що ваги, як засіб
вимірювальної техніки
використовуються або у випадку, якщо
пройшли повірку, або ж коли пройшли
державну метрологічну атестацію.

Основні положення щодо організації,
порядку проведення та оформлення
результатів повірки засобів
вимірювальної техніки встановлені
ДСТУ 2708-2006 "Повірка засобів
вимірювальної техніки. Організація та
порядок проведення" (надалі по тексту -
ДСТУ 2708-2006).

Відповідно до підпункту 5.6.2. пункту 5.6
розділу 5 ДСТУ 2708-2006 позитивні
результати первинної, періодичної та
позачергової повірки засобів
вимірювальної техніки засвідчують
відбитком повірочного тавра на засобі
вимірювальної техніки і (або)
свідоцтвом про повірку чи записом з
відбитком повірочного тавра у
відповідному розділі експлуатаційних
документів.

Судом з'ясовано, що згідно Технічного
паспорту по експлуатації "Ваги
пересувні автомобільні CHEKLODE FREEWEIGHT"
остання повірка здійснена державним
повірником ОСОБА_8 11.10.2013 року, за
результатами якої засіб вимірювальної
техніки визнано придатним до
застосування, про що вчинено
відповідний підпис і відтиск
повірочного клейма, контрольне число
калібровки - 7 (а.с. 60).

Проходження повірки пересувними
автомобільними вагами свідчить про їх
відповідність метрологічним та
технічним вимогам, встановленим у
технічній документації фірми
виробника CENTRAL WEIGHING LTD, згідно якої
конструкція ваг забезпечує визначення
навантажень на осі та загальної маси
автотранспортного засобу як у
статичному режимі, так і в режимі
зважування в русі.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про
державний реєстр засобів
вимірювальної техніки, затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 22.08.2005 року №218, відсутність типів
засобів вимірювальної техніки у
Державному реєстрі не може бути
підставою для заборони використання
цих засобів на території України.

Вилучення з Державного реєстру засобів
вимірювальної техніки вказаних ваг
згідно Закону України "Про метрологію
та метрологічну діяльність" не
скасовує раніше виданий сертифікат,
який був чинним на момент ввезення та
введення в дію вагового комплексу.

Тож проведення повторної атестації в
зв'язку лише з вилученням даного типу
ваг з Державного реєстру у зв'язку з
припиненням ввезення їх на територію
України як обов'язкова вимога для
продовження експлуатації
законодавством не передбачено.

З урахуванням викладеного, твердження
позивача щодо відсутності свідоцтва
про державну метрологічну атестацію як
на підставу невідповідності ваг
вимогам чинного законодавства і,
відповідно, протиправності
нарахування відповідачем позивачу
плати за проїзд, суд до уваги не бере.

Щодо доводів позивача про порушення
працівниками ДП "Івано-Франківський
облавтодор" і Управління
Укртрансінспекції в області порядку
проведення перевірки у спірних
відносинах, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначає
Закон України "Про автомобільний
транспорт".

Відповідно до частини 12 статті 6
коментованого Закону державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби українських та іноземних
перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну
службу автомобільних доріг України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16.04.2007 року №628
(чинних на час дії спірних
правовідносин), Державна служба
автомобільних доріг України
(Укравтодор) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра транспорту та зв'язку.

Підпунктом 18 пункту 4 вказаного вище
Положення визначено, що Укравтодор
відповідно до покладених на нього
завдань забезпечує здійснення
контролю за ваговими та габаритними
параметрами транспортних засобів на
автомобільних дорогах.

Як зазначено судом вище,
габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів на автомобільних
дорогах загального користування
здійснюється Укртрансінспекцією, її
територіальними органами та
відповідними підрозділами МВС, що
забезпечують безпеку дорожнього руху.
В свою чергу, робота пунктів
габаритно-вагового контролю в частині
організації та проведення робіт із
зважування транспортних засобів
забезпечується службами автомобільних
доріг в Автономній Республіці Крим,
областях та м. Севастополі і
підприємствами, визначеними в
установленому законодавством порядку
(пункт 3, 4 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №221 "Про утворення
відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія"
Автомобільні дороги України" утворено
відкрите акціонерне товариство
"Державну акціонерну компанію
"Автомобільні дороги України".

Наказом Державної служби
автомобільних доріг України від 17.07.2007
року №377 "Про організацію та
забезпечення контролю за проїздом
великовагових та великогабаритних
транспортних засобів автомобільними
дорогами загального користування", з
метою збереження автомобільних доріг
та штучних споруд на них від руйнувань
при проїзді великогабаритних та
великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування та на виконання постанови
Кабінету Міністрів України №879 від
27.06.2007 року, передано ПАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України"
повноваження з організації та
проведення габаритно-вагового
контролю за проїздом автомобільними
дорогами загального користування
великогабаритних і великовагових
транспортних засобів, крім
великовагових транспортних засобів,
загальна вага яких перевищує 60 тонн та
(або) осьове навантаження перевищує 15
тон. Забезпечення організації та
виконання робіт з проведення
габаритно-вагового контролю за
автомобільних дорогах покладено на
Служби автомобільних доріг в областях
та дочірні підприємства ПАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України" спільно з
підрозділами Державтоінспекції.

Відповідно до пункту 15 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, контроль за
наявністю у водіїв великовагових та
великогабаритних транспортних засобів
дозволу на рух здійснюють відповідні
підрозділи МВС, що забезпечують
безпеку дорожнього руху, та
територіальні органи
Укртрансінспекції, які здійснюють
габаритно-ваговий контроль.

Судом встановлено, що спірна перевірка
02.07.2014 року проведена на підставі
Графіку щоденної роботи пересувного
пункту габаритно-вагового контролю в
Івано-Франківській області на липень
2014 року, погодженого 01.07.2014 року Службою
автомобільних доріг в
Івано-Франківській області,
Управлінням Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області та УДАІ
УМВС України в Івано-Франківській
області (а.с. 62).

Згідно змісту частин 1, 2, 4, 5 і 10 пункту 4
спільного наказу Міністерства
інфраструктури України та
Міністерства внутрішніх справ України
від 10.12.2013 року №1007/1207 "Про затвердження
Порядку взаємодії Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті, Міністерства внутрішніх
справ України, Державного агентства
автомобільних доріг України під час
організації та проведення робіт із
зважування та здійснення
габаритно-вагового контролю
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів на
автомобільних дорогах загального
користування", зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 04.02.2014
року за № 215/24992 (надалі по тексту -
спільний Порядок №1007/1207), посадові
особи Укртрансінспекції під час
здійснення габаритно-вагового
контролю:

- визначають місця проведення
габаритно-вагового контролю за
погодженням з відповідним підрозділом
МВС відповідно до вимог Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879;

- розробляють та погоджують з
відповідними підрозділами МВС,
службами автомобільних доріг графіки
роботи пунктів габаритно-вагового
контролю в частині організації та
проведення робіт зі зважування
транспортних засобів;

- видають довідку про результати
здійснення габаритно-вагового
контролю (додаток 1);

- складають акт про перевищення
транспортним засобом нормативних
габаритних або вагових параметрів та
визначають суму плати за проїзд за
формулою розрахунку відповідно до
пунктів 30-31-1 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879;

- у разі відсутності документів,
визначених статтею 48 Закону України
"Про автомобільний транспорт",
застосовують до автомобільних
перевізників
адміністративно-господарські штрафи,
визначені статтею 60 Закону України "При
автомобільний транспорт".

Результати вимірювання вагових
параметрів транспортного засобу
розраховуються автоматично за
допомогою спеціального програмного
забезпечення, записуються до бази
даних вагового індикатору та
роздруковуються.

Як встановлено судом на основі
відповідних результатів вимірювання,
зафіксованих протоколом Пересувного
пункту габаритно-вагового контролю
"Івано-Франківське
дорожньо-експлуатаційне управління" ДП
"Івано-Франківський облавтодор" №09743
від 02.07.2014 року, працівниками
Управління Укртрансінспекції в
області спільно з працівниками
Пересувного пункту габаритно-вагового
контролю "Івано-Франківське
дорожньо-експлуатаційне управління" ДП
"Івано-Франківський облавтодор"
складено довідку про результати
здійснення габаритно-вагового
контролю від 02.07.2014 року та акт №001967 від
02.07.2014 року про перевищення
транспортним засобом марки "MAN" д.н.з.
НОМЕР_5 із напівпричепом нормативних
вагових параметрів на автомобільній
дорозі Н-09 Мукачеве-Львів (а.с. 69-71).

В даному акті зафіксовано вищевказане
порушення вагових параметрів та
містяться відомості щодо місця
проведення габаритно-вагового
контролю, марки автомобіля,
реєстраційних номерів автомобіля,
найменування перевізника та його
адреса, маршрут руху, вантаж, повна маса
нормативно допустима та фактична з
конкретизацією осьових навантажень,
підписи посадових осіб, прізвище, ім'я,
по батькові водія. Протокол, акт і
довідка від 02.07.2014 року скріплено
підписом та відтиском печатки
Пересувного пункту габаритно-вагового
контролю "Івано-Франківське
дорожньо-експлуатаційне управління"
ДП "Івано-Франківський облавтодор" та
посадової особи Управління
Укртрансінспекції в області.

Досліджені довідка і акт відповідають
всім вимогам Додатку №1 спільного
Порядку №1007/1207 та Додатку 2 Порядку
зупинення транспортного засобу, що
здійснює автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів, посадовими
особами Державної інспекції з безпеки
на наземному транспорті та її
територіальних органів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№422 від 20.05.2013 року (надалі по тексту -
Порядок зупинення транспортного
засобу №422).

На підставі протоколу зважування,
довідки і акта від 02.07.2014 року
працівниками Управління
Укртрансінспекції в області на місці
видано водію розрахунок плати за
проїзд великовагових транспортних
засобів автомобільними дорогами
загального користування №13 від 02.07.2014
року (а.с. 14)

На переконання суду позивач
безпідставно вважає, що в розрахунку
№13 від 02.07.2014 року мав бути вказаний
еквівалент суми в гривнях станом на
02.07.2014 року.

Відповідно до пункту 30 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, плата за проїзд
великовагового транспортного засобу
справляється за встановленими
ставками залежно від маси такого
транспортного засобу, навантаження на
вісь (осі) та протяжності маршруту
відповідно до "Ставки плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших і самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.06.2007 року №879.

Оскільки зазначені ставки встановлені
в євро, розрахунок плати за проїзд
здійснюється саме в євро, а плата за
проїзд справляється в національній
валюті за офіційним курсом гривні,
встановленим Національним банком на
день проведення розрахунку (пункт 27
Порядку здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879).

З приводу доводів представника
позивача про відсутність на розрахунку
№13 від 02.07.2014 року і акті від 02.07.2014 року
№001967 підпису і печатки відповідальних
посадових осіб, судом встановлено
наступне.

Відповідно до пункту 7 Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011
року №387/2011, Укртрансінспекція
реалізовує свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи - управління в
Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

З метою виконання вимог Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
державного регулювання та управління у
сфері транспорту та дорожнього
господарства" від 20.11.2012 року №5502,
листом Укртрансінспекції від 01.03.2013
року №559/8/16-13 зобов'язано територіальні
органи розробити індивідуальні
печатки інспекторів Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті та її
територіальних органів та закріплення
їх за посадовими особами, які
здійснюють державний нагляд (контроль).

Індивідуальна печатка інспекторів
Укртрансінспекції має форму кола
діаметром 30 мм, край печатки
обрамований подвійним бортиком. У
центрі печатки розміщуються
горизонтальними рядками
розпізнавальний знак держави - "UA", код
регіону та порядковий номер інспектора
(код інспектора), який затверджується
наказом Управління Укртрансінспекції.
Написи у центрі печатки обрамовуються
колом діаметром 15 мм та виконуються
шрифтом рубленої гарнітури. На полі між
зовнішнім обрамленням і внутрішнім
обрамленням зліва направо по колу
одним рядком центровим способом
розміщується напис "Державна інспекція
України з безпеки на наземному
транспорті" (а.с. 102).

Наказом Управління Укртрансінспекції
в Івано-Франківській області від
05.03.2014 року №59 за старшим державним
інспектором Савчином Р.Б. закріплено
індивідуальну печатку з номером АТ(код
регіону)04 (а.с. 101).

Відповідальним за габаритно-ваговий
контроль згідно Графіка щоденної
роботи пересувного пункту
габаритно-вагового контролю в
Івано-Франківській області на липень
2014 року від Управління
Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області, як вже
відмічено судом вище, був старший
державний інспектор Савчин Р.Б.

02.07.2014 року на підставі завдання на
перевірку №005486 від 01.07.2014 року старшим
державним інспектором Савчином Р.Б.
відповідно до положень спільного
Порядку №1007/1207 за результатами
контрольне зважування вантажного
автомобіля "MAN" д.н.з. НОМЕР_5 спільно з
працівником Пересувного пункту
габаритно-вагового контролю
"Івано-Франківське
дорожньо-експлуатаційне управління" ДП
"Івано-Франківський облавтодор" ОСОБА_9,
02.07.2014 року, складено довідку про
результати здійснення
габаритно-вагового контролю, а також
самостійно акт про перевищення
транспортним засобом нормативних
вагових параметрів №001967 і визначено
суму плати за проїзд за формулою
розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1
Порядку здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879.

Складанню вказаним вище документам
передувало формування за допомогою
пересувних автомобільних ваг CHEKLODE
FREEWEIGHT" протоколу зважування №09743 від
02.07.2014 року, який підписаний
начальником зважувального комплексу -
Пересувного пункту габаритно-вагового
контролю ОСОБА_7 та скріплений печаткою
даного підрозділу "Івано-Франківське
дорожньо-експлуатаційне управління" ДП
"Івано-Франківський облавтодор" (а.с. 71).

Довідка про результати здійснення
габаритно-вагового контролю від 02.07.2014
року складена за формою, затвердженої
Додатком 1 спільного Порядку №1007/1207, та
скріплена підписом і відтиском печатки
посадової особи Управління
Укртрансінспекції в області (ОСОБА_10),
яка здійснювала габаритно-ваговий
контроль та підписом оператора
вагового комплексу і печаткою
Пересувного пункту габаритно-вагового
контролю (а.с. 69).

Акт про перевищення транспортним
засобом нормативних вагових
параметрів №001967 від 02.07.2014 року
складений за формою, затвердженої
Додатком 2 Порядку зупинення
транспортного засобу №422, який
підписаний ОСОБА_10 і скріплений
відтиском його особистої печатки (а.с.
70).

Судом з'ясовано, що окремим дорученням
Голови державної інспекції з безпеки
України на наземному транспорті від
06.12.2013 року №1024/8/3-13 до відома
територіальних органів
Укртрансінспекції доведено типовий
взірець форми розрахунку плати за
проїзд (а.с. 99-100).

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_7 підтвердили
вищевказані обставини.

Вказані вище документи стали підставою
для формування розрахунку №13 від 02.07.2014
року.

За змістом вимог підпункту 5 пункту 4
спільного Порядку №1007/1207 посадові
особи Укртрансінспекції під час
здійснення габаритно-вагового
контролю, серед іншого, визначають суму
плати за проїзд за формулою розрахунку
відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879.

Безпосередній зміст даного положення
спільного Порядку №1007/1207 дає суду
можливість дійти висновку, що такий
розрахунок формується посадовою
особою Укртрансінспекції на місці
перевірки.

Крім того, згідно направлення на
перевірку №005486 від 01.07.2014 року
начальник Управління
Укртрансінспекції в області О.
Суковатий визначив ОСОБА_10
перевіряючим і наділив відповідними
повноваженнями (а.с. 61).

Щодо відсутності підпису
уповноваженої особи Управління
Укртрансінспекції в області на
розрахунку №13 від 02.07.2014 року з даного
приводу суд допитав ОСОБА_10, який
показав, що даний розрахунок
сформований ним особисто і
роздрукований на місці перевірки за
допомогою переносного (мобільного)
обладнання. За наслідками огляду у
судовому засіданні даного розрахунку
вказав, що ним помилкового не
проставлено свій підпис на екземплярі
для водія.

Суд зазначає, що розрахунок має відтиск
індивідуальної (іменної) печатки
інспектора Управління
Укртрансінспекції в області - Савчина
Р.Б., наявність якого дозволяє
ідентифікувати посадову особу
відповідача. В свою чергу, відсутність
підпису не є самостійною обставиною,
яка свідчить про неправильність самого
розрахунку.

Щодо обґрунтувань позивача про
порушення відповідачами положень
Технологічного регламенту здійснення
габаритно-вагового контролю
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів на
автомобільних дорогах загального
користування, суд зазначає, що даний
підзаконний нормативно-правовий акт
втратив чинність на підставі наказу
Міністерства інфраструктури України
№1007/1207 від 10.12.2013 року.

З урахуванням наведеного, позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо протиправності дій
працівників відповідача при
організації і проведення 02.07.2014 року
перевірки є необґрунтованими.

Досліджуючи обставину хто у спірних
правовідносинах є перевізником і
встановлення перевіряючими обставини
щодо протяжності маршруту з с. Пнів
Надвірнянського району
Івано-Франківської області до м.
Ходорів Львівської області, судом
встановлено.

Представник відповідача свої дії щодо
визначення особи - ОСОБА_1, якій
належить відповідати у спірних
відносинах і сплачувати плату за
проїзд, обґрунтовує положеннями статті
1187 Цивільного кодексу України,
пунктами 23 і 27 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879.

З даного приводу суд зазначає, що за
змістом статті 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт"
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Абзацом 1 пункту 3 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879 визначено, що дія
даного Порядку поширюється на
вітчизняних та іноземних перевізників,
що здійснюють перевезення вантажів на
території України.

В свою чергу, пунктом 28 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879 регламентовано, що
плата за проїзд автомобільними
дорогами загального користування
великовагового та/або
великогабаритного транспортного
засобу вноситься перевізником за
затвердженими ставками виходячи з
вагових та/або габаритних параметрів
транспортного засобу, протяжності
маршруту, кількості перевезень.

Системний аналіз коментованих
положень нормативно-правових актів
свідчить, що дія згаданого Порядку №879
поширюється виключно на перевізників,
які здійснюють на комерційній основі
чи за власний кошт перевезення. У
випадку проїзду перевізниками
великоваговим транспортним засобом із
перевищенням допустимих показників
автомобільними дорогами плата
вноситься таким перевізником.

Безпідставним є посилання
представника відповідача на пункти 23 і
27 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879.

Пункт 27 даного Порядку визначає не
суб'єкта правовідносин (платника за
проїзд), а об'єкт справлення такої плати
- фізичний проїзд автомобільними
дорогами загального користування
транспортними засобами вітчизняних та
іноземних власників із перевищенням
допустимих вагових параметрів.

Пункт 23 згаданого Порядку №879 також не
встановлює суб'єкта правовідносин
(платника за проїзд), а визначає
можливість і право власника
транспортного засобу провести
відповідні дії по частковому
розвантаженню вантажу для приведення
допустимих вагових показників
автомобіля до нормативних.

До спірних правовідносин не підлягає
застосування положення статті 1187
Цивільного кодексу України, так як вони
регулюють відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

У спірних же відносинах, плата за
проїзд не є майновою шкодою, а
відповідним видом публічного
зобов'язання (а не відповідальності),
визначеного нормативно-правовим актом,
яке застосовуватися до перевізників за
проїзд автомобільними дорогами
великоваговим транспортним засобом,
вагові параметри якого перевищують
допустимі.

Таким чином, у спірних правовідносинах,
виходячи із положень Закону України
"Про автомобільний транспорт" і Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, перевіряючими
обов'язково повинна встановлюватися
обставина хто є фактичним перевізником
- водій, власник транспортного засобу
чи інша особа, яка організувала
перевезення.

Зазначена обставина, на переконання
суду, повинна в першу чергу
встановлюватися на підставі даних із
первинних документів: договору про
надання послуг на перевезення,
товарно-транспортної накладної,
накладної, інших документів, які можуть
свідчить про відправника, перевізника,
особу, якою надаються транспортні
послуги чи фактично перевозиться
товар, місце отримання і доставки
(розвантаження) товару.

Позивач заперечує свою участь у
спірних відносинах в якості
перевізника, вказавши на те, що ОСОБА_6
самостійно організував дане
перевезення і використання вантажного
автомобіля без згоди на це ОСОБА_1

Позивачем представлено накладну на
товар №1677 від 02.07.2014 року, із змісту
якої слідує, що відправником є
товариство з обмеженою
відповідальністю "Надвірнянський
кар'єр Карпати", отримувачем - "СПД
ОСОБА_13, через - ОСОБА_6 загальна маса
товару щебеню 0/10 - 32,5 тон (а.с. 16).

В даному документі мова йде про ОСОБА_6
як особи, яка перевозить товар. Даних
про ОСОБА_1 накладну на товар №1677 від
02.07.2014 року не містить.

Будь-яких письмових документів
причетності ОСОБА_1 до спірного
перевезення вантажу представник
відповідача суду не представив.

У зв'язку з чим перевіряючий дійшов
висновку, що перевізником є ОСОБА_1 і
яке він має правове відношення до факту
надання послуг із перевезення для "СПД
ОСОБА_13, представник відповідача не
надав суду жодних обґрунтованих
пояснень.

Не зміг свої дії обґрунтувати і ОСОБА_10,
посилаючись у показах лише на факт
належності транспортного засобу на
праві власності ОСОБА_1

Судом неодноразово оголошувалася
перерва в розгляді справи для надання
можливості представнику відповідача
отримати в товаристві з обмеженою
відповідальністю "Надвірнянський
кар'єр Карпати" будь-яких доказів на
спростування даних накладної на товар
№1677 від 02.07.2014 року щодо особи, яка
здійснювала фактичне перевезення.

Представник Управління
Укртрансінспекції в області
відповідних доказів також не надала
суду.

Згідно пунктів 1.10, 2.2 Правил дорожнього
руху України власник транспортного
засобу - фізична або юридична особа, яка
володіє майновими правами на
транспортний засіб, що підтверджується
відповідними документами. Власник
транспортного засобу - фізична або
юридична особа, яка володіє майновими
правами на транспортний засіб, що
підтверджується відповідними
документами;

Власник транспортного засобу, а також
особа, яка використовує такий
транспортний засіб на законних
підставах, можуть передавати керування
транспортним засобом іншій особі, що
має при собі посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може
передавати такий засіб у користування
іншій особі, що має посвідчення водія
на право керування транспортним
засобом відповідної категорії,
передавши їй реєстраційний документ на
цей транспортний засіб.

Таким чином, ОСОБА_1 у спірних
відносинах, передаючи транспортний
засіб для керування і використання у
власних потребах ОСОБА_6, був наділений
правом на таку передачу.

Положення статті 799 Цивільного кодексу
України, на які посилається
представник відповідача, не підлягають
застосуванню у спірних відносинах, так
як врегульовують питання укладення
договору найму транспортного засобу. В
свою чергу, як пояснив позивач,
останній не укладав із ОСОБА_6 договору
найму, не мав мети передачі в найм з
метою здійснення ОСОБА_6 перевезень, а
передав транспортний засів у
користування товаришу, який має
посвідчення водія на право керування
відповідної категорії, передавши йому
реєстраційний документ на цей
транспортний засіб.

Враховуючи наведене, виходячи із
встановлених судом обставин і положень
абзацу 1 пункту 3, пункту 28 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, суд вважає, що
ОСОБА_1 у спірних відносинах не є
перевізником, а відтак нарахування
йому плати за проїзд великоваговим
транспортним засобом по дорозі Н-09 є
безпідставним і протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 21.05.2014 року у справі
№К/991/36927/12.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити. Відповідно до вимог частини
1 пункту 21, пункту 22 Порядку здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, у разі виявлення
факту перевищення хоча б одного
вагового та/або габаритного
нормативного параметра більш як на 2
відсотки подальший рух транспортного
засобу забороняється до внесення плати
за його проїзд автомобільними дорогами
загального користування. Плата за
проїзд великовагового та/або
великогабаритного транспортного
засобу, що рухався без відповідного
дозволу, здійснюється у подвійному
розмірі за пройдену частину маршруту
по території України.

У разі виявлення на стаціонарних або
пересувних чи автоматичних
зважувальних пунктах порушення правил
проїзду великовагових та/або
великогабаритних транспортних засобів
такий транспортний засіб тимчасово
затримується згідно із статтею 265-2
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Тобто, у випадку зупинення
транспортного засобу, допустимі
нормативи вагових параметрів якого за
наслідками зважування не дотримано,
працівниками Укртрансінспекції плата
за проїзд нараховується виключно за
пройдену автомобілем частину маршруту,
а не, в тому числі, за частину маршруту,
який перевізник має намір проїхати для
доставки відповідного товару.

Із розрахунку №13 від 02.07.2014 року слідує,
що плата за проїзд розрахована від
с. Пнів Надвірнянського району
Івано-Франківської області до м.
Ходорів Львівської області загальною
протяжністю маршруту 150 кілометрів (а.с.
14).

Судом встановлено, що автомобіль
позивача перевіряючими зупинено в м.
Галич Івано-Франківської області,
місце розташування якого є приблизно
половиною маршруту від с. Пнів
Надвірнянського району
Івано-Франківської області до м.
Ходорів Львівської області.

Представник відповідача у судовому
засіданні не зміг довести і
обґрунтувати, із яких джерел
встановлено обставину про те, що місцем
доставки (розвантаження) товару є
м. Ходорів Львівської області,
пославшись лише на усне повідомлення
ОСОБА_6

Суд зазначає, що накладна №1677 від 02.07.2014
року даних про кінцеву точку маршруту
не містить.

Свідок ОСОБА_10 показав, що про таку
обставину він дізнався від водія
ОСОБА_6

В той же час, позивач у судовому
засіданні пояснив, що як він дізнався
від ОСОБА_6 товар фактично
розвантажено в м. Галичі
Івано-Франківської області.

На виконання обов'язку доказування,
визначеного частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідачі не надали жодного
доказу на підтвердження обставини про
те, що вантажний автомобіль, належний
позивачу, з вагою, яка перевищує
допустимі вагові параметрами, рухався
дорогою загального користування від
м. Галич до м. Ходорів.

До того ж, за приписами пункту 21 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879, транспортний засіб
після зважування підлягав тимчасовому
затриманню згідно із статтею 265-2
Кодексу України про адміністративні
правопорушення до внесення плати за
його проїзд.

Відтак, суд вважає, що розрахована
плата за проїзд від місця зупинення
транспортного засобу - м. Галич
Івано-Франківської області до місця
можливої доставки товару - м. Ходорів
Львівської області, є безпідставною і
протиправною, так як її нарахування
суперечить частині 1 пункту 21 Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879.

Суд, дотримуючись принципу
дискретності зазначає, що в силу вимог
Кодексу адміністративного судочинства
України органи судової влади не можуть
підміняти функції і здійснювати
повноваження будь-яких органів
державного контролю, в тому
Укртрансінспекції щодо дотримання
перевізниками вимог чинного
законодавства.

В сукупності вказаного вище, суд вважає
дії працівників Управління
Укртрансінспекції в області по
встановленню результатів перевірки,
зафіксованих у акті про перевищення
транспортним засобом нормативних
вагових параметрів №001967 від 02.07.2014
року, стосовно ОСОБА_1, протиправними, а
розрахунок щодо позивача від 02.07.2014
року №13 таким, що підлягає скасуванню.

З приводу позовних вимог щодо
скасування акта про перевищення
транспортним засобом нормативно
вагових параметрів від 02.07.2014 року
№001967, суд виходить із наступних
мотивів.

Виходячи з аналізу пункту 1 частини 1
статті 3, частини 2 статті 2, частини 2
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України суд вважає, що
рішення суб'єкта владних повноважень в
розумінні цього Кодексу - це офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин, має обов'язковий характер для
суб'єктів цих відносин та впливає на
обсяг їх прав та обов'язків.

Обов'язковою умовою визнання акту
недійсним є порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Правовий акт - це акт волевиявлення
(рішення) уповноваженого суб'єкта
права, що регулює суспільні відносини
за допомогою встановлення (зміни,
скасування, зміни сфери дії) правових
норм, а також визначення (зміни,
припинення) на основі цих норм прав і
обов'язків учасників конкретних
правовідносин.

При цьому, правові акти індивідуальної
дії своїми приписами також мають
породжувати права і обов'язки
конкретних осіб, на яких спрямована їх
дія. У такому випадку реалізується
компетенція видавця цього акту як
суб'єкта владних повноважень,
уповноваженого управляти поведінкою
іншого суб'єкта і відповідно інший
суб'єкт зобов'язаний виконувати його
вимоги, невиконання якої, в тому числі
може мати місце настання відповідних
негативних наслідків у вигляді
встановленої законом
відповідальності.

Тобто, особливою відмінністю правового
акту від інших управлінських актів є
наявність у ньому змісту управління
певної особи шляхом встановлення прав
і обов'язків для інших суб'єктів.

Отже, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Суд зазначає, що акт перевірки №001967 від
02.07.2014 року, в тому числі висновки у
ньому, не є тим рішенням суб'єкта
владних повноважень, яке само по собі
породжує для ОСОБА_1 як учасника
спірних відносинах певні негативні
правові наслідки чи спрямоване на
регулювання тих чи інших відносин і
носить обов'язковий характер для
суб'єктів цих ж відносин.

Оскаржуваний акт перевірки, в якому
зафіксовані факти певних порушень,
виявлених відповідачем (Управлінням
Укртрансінспекції в області), не має
обов'язкового характеру в сфері
публічно-правових відносин, не є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
не спричиняє виникнення будь-яких прав
і обов'язків для учасників таких
відносин.

Вимога щодо визнання протиправними
окремих висновків акту перевірки може
мати вплив виключно на загальні
висновки перевірки, правове втілення
яких відбувається шляхом прийняття і
складання відповідного розрахунку
плати за проїзд великовагових та (або)
великогабаритних транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування.

У спірних відносинах таким рішенням є
розрахунок №13 від 02.07.2014 року, що
породжує для позивача відповідні
обов'язки.

Оскільки наслідком розв'язання
публічно-правового спору по суті має
бути захист порушеного суб'єктивного
права позивача, то у разі незгоди з
висновками перевірки, закріпленими у
акті, складеному за її результатами, та
втіленими у відповідному рішенні
контролюючого органу, вимога про
визнання неправомірними висновків
акту перевірки не буде мати своїм
правовим наслідком захист прав
позивача, адже таке право підлягає
захисту виключно шляхом пред'явлення
позовних вимог про визнання
протиправним і скасування розрахунку.

В розгляді даної справи така позовна
вимога ОСОБА_1 пред'явлена.

Позовні вимоги щодо визнати недійсними
результатів, проведеного 02.07.2014 року,
габаритно-вагового контролю
транспортного засобу належного
позивачу, суд також вважає
безпідставними.

По-перше, суд не встановив обставини
щодо несправності пересувних ваг CHEKLODE
FREEWEIGHT, так як відповідач довів
утримання обладнання у робочому стані
із періодичним проведенням
відповідної повірки.

По-друге, належним способом захисту у
спірних відносинах є - не визнання не
дійсними результатів зважування
(габаритно-вагового контролю), а
оскарження саме остаточного
перевірочного рішення - розрахунку
плати за проїзд великовагових
транспортних засобів автомобільними
дорогами загального користування, який
фактично впливає на зміст прав і
обов'язків особи, якій нарахована таку
плата за проїзд згідно вимог Порядку
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування №879.

За змістом вимог частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку
про скасування розрахунку №13 від 02.07.2014
року на всю суму та протиправність дій
Управління Укртрансінспекції в
Івано-Франківській щодо встановлення
результатів перевірки відносно ОСОБА_1,
позивачу підлягає присудженню
(поверненню) з Державного бюджету
України понесені ним витрати по сплаті
судового збору за подання до суду
позовної заяви з вимогами майнового і
немайнового характеру.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
працівників Управління
Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області щодо
встановлення результатів перевірки,
зафіксованих у акті про перевищення
транспортним засобом нормативних
вагових параметрів №001967 від 02.07.2014
року, стосовно транспортного засобу
належного ОСОБА_1 марки "MAN",
реєстраційний номер НОМЕР_5, з
напівпричепом марки "FEBER",
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Визнати протиправним та скасувати
розрахунок Управління
Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області від 02.07.2014
року №13 плати за проїзд великовагових
та (або) великогабаритних транспортних
засобів автомобільними дорогами
загального користування, складеного
щодо ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_6, АДРЕСА_1 78431) судові
витрати із сплати судового збору в сумі
560 (п'ятсот шістдесят) гривень 28 копійок,
сплачених згідно квитанцій №134_000_1/155
від 11.07.2014 року і №396_000_1/439 від
23.07.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі
було відкладено на 5 днів. У зв'язку із
вказаним постанова в повному обсязі
виготовлена 29.09.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.