Справа № 704/11/14-а
Суддя: Фролов О. Л.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тальнівський районний суд Черкаської
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 704/11/14-а

29.04.2014 року Тальнівський районний суд
Черкаської області в складі :

головуючого - судді Фролова
О.Л.

при секретарі -
Кремсалюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тальне адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області, третя особа управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі про визнання
незаконним рішення суб'єкта владних
повноважень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
позовом до відповідача про визнання
незаконним рішення суб'єкта владних
повноважень, посилаючись на те, що
відповідно до постанови

Тальнівського районного суду
Черкаської області в справі за №2а-222/12
було зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Тальнівському районі
Черкаської області здійснити
перерахунок та виплату їй як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає
на території зони посиленого
радіоекологічного контролю щомісячної
доплати до пенсії, відповідно до ст.ст.
39;67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 23.01.2011 року, із розрахунку
однієї мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом України «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік, з урахуванням
фактично виплачених сум. Крім того,
судовим рішенням відповідача
зобов'язано провести перерахунок та
виплату позивачці щомісячної
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеної до
категорії 4 відповідно до ст. 51;67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 23.01.2011 року у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком, яка визначається в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого Законом України «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік, з урахуванням
фактично виплачених сум. 13.03.2012 року
позивачка отримала виконавчий лист у
вказаній справі та направила його до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Черкаській області для звернення
рішення суду до примусового виконання.
За її заявою було відкрито виконавче
провадження ВП №31854363. 29 грудня 2013 року
вона отримала копію постанови
державного виконавця від 14.05.2012 року
про закінчення виконавчого
провадження з посиланням на п.11 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження». Означена постанова на
думку позивача є незаконною та
свідчить про бездіяльність державного
виконавця та спробу фальсифікації
матеріалів виконавчого провадження,
оскільки застосування даної норми
Закону є можливим лише у випадках
повного виконання судових рішень, що
насправді в даному випадку не мало
місця.

Представник позивача надав до суду
заяву в якій просив суд розглядати
справу без участі позивача та його
представника за наявними матеріалами.

Представник Головного управління
юстиції у Черкаській області в судове
засідання не з'явився, надавши до суду
заперечення в якому позов не визнав та
просив суду відмовити в його
задоволенні.

Представник третьої особи управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі надав до суду
заяву в якій просив суд розглядати
справу без участі представника за
наявними в справі матеріалами. Позов
заперечує повністю.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
докази надані по справі, суд вважає, що
позов необхідно задовольнити, виходячи
з наступного:

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Вельган Оксани
Василівни від 19.03.2012 року було відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2-а-222/12 виданого
13.03.2012 року. 14.05.2012 року тим, же
виконавцем виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-а-222/12 було
закінчено на підставі п.11 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 2 ст.19 Конституції
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст.124
Конституції «Судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України». Основними засадами
судочинства, крім інших, є
обов'язковість рішень суду згідно
статті 129 Конституції України.

У відповідності до ст.1 Закону України
«Про виконавче провадження»
«Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст.6 цього ж Закону Державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» Державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень п.11 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»
«Виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього
Закону». Згідно положень частини
третьої статті 75 вказаного Закону «У
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до
суду чи іншого органу (посадової особи),
що його видав».

З наданих до суду представником
відповідача документів вбачається, що
будь - яких дій передбачених положенням
статті 75 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем не
було виконано.

Таким чином суд вважає, що постанова
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Вельган Оксани
Василівни про закінчення виконавчого
провадження є передчасною. Оскільки
відповідно до положень ч.3 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»
«Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення...»
Державний виконавець в Постанові «Про
закінчення виконавчого провадження»
від 14.05.2012 року не вказав, які дії були
проведені ним у відповідності до ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», що зробив боржник по
виконання рішення суду, на підставі
яких саме висновків державний
виконавець дійшов висновку про
можливість закінчення виконавчого
провадження, тим самим державний
виконавець порушив вимоги ч. 3 ст.49
вказаного Закону а саме без будь - якої
мотивації виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права. В рішенні Європейського суду з
прав людини від 7 травня 2002 року у
справі «Бурдов проти Росії», вказано:
Щодо фактів. І. Обставини справи, п.8. У
1991 році, після експертизи, якою було
встановлено зв'язок між поганим станом
здоров'я заявника та його участю в
чорнобильських подіях, заявнику було
надано компенсацію. п.9. У 1997 році
заявник вчинив позов проти Управління
соціального захисту населення м. Шахти,
оскільки зазначену компенсацію йому не
було виплачено. 3 березня 1997 року
міський суд м. Шахти ухвалив рішення на
користь заявника і наказав сплатити
йому заборговану компенсацію та
відповідну суму штрафу. п.19. 11 квітня 2000
року Служба судових приставів м. Шахти
повідомила заявника про неможливість
виконати в примусовому порядку
ухвалені на його користь рішення через
нестачу коштів у Міністерстві праці та
соціального розвитку Ростовської
області. В п.35. Європейський суд з прав
людини вказав, що державний орган влади
не має права посилатись на брак коштів
на виправдання неспроможності
виконати судове рішення про повернення
боргу. В п.41 вказано, що не виконавши
рішення Шахтинського міського суду,
національні органи влади перешкодили
заявникові одержати гроші, які він
підставно очікував одержати.
Європейського суду з прав людини
визнав, що відсутність коштів не може
виправдовувати такий недолік.

Тому посилання державним виконавцем в
постанові «Про закінчення виконавчого
провадження», на те, що виплата коштів
перерахунку пенсії буде проведена при
надходженні коштів з Державного
бюджету на ці витрати не може братися
судом до уваги так як державний орган
влади не має права посилатись на брак
коштів на виправдання неспроможності
виконати судове рішення про повернення
боргу.

На підставі ст.ст. 19;124 Конституції
України; ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини»; ст.ст. 1; 6; 11; 49; 75 Закону України
«Про виконавче провадження»; та
керуючись, ст. ст. 11;71;86;159;163;181;256;267 КАС
України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області, третя особа управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі про визнання
незаконним рішення суб'єкта владних
повноважень задовольнити.

Визнати незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Вельган Оксани
Василівни від 14.05.2012р. про закінчення
виконавчого провадження ВП № 31854363.

Зобов'язати відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області відновити виконавче
провадження та здійснити всіх
передбачених чинним законодавством
заходів, для повного виконання рішення
суду.

Апеляційна скарга подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Тальнівський районний суд, Черкаської
області, протягом десяти днів з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий
О. Л. Фролов