Справа № 0309/4835/2012 2-а/0309/5226/2012
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
Справа №
9104/174231/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації на
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 26 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації про
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 29.09.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
недоотриманих коштів, передбачених ст.
37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням проведених
виплат та ст. 99 КАС України по день
припинення права на дані виплати.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 26 березня
2012 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково, зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації
здійснити нарахування та виплату
позивачу, як особі, яка проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, щомісячної грошової
допомоги в зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 40%
від мінімальної заробітної плати за
період з 29 березня 2011 року по 31 грудня
2011 року на підставі положень ст. 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням проведених
виплат, в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає постанову
суду прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що у
постанові Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зазначається, що
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у зоні
гарантованого добровільного
відселення в сумі 2 грн. 10 коп..

Окрім цього, управління, як бюджетна
установа, яка фінансується з районного
бюджету, не має право проводити виплати
в інших розмірах, ніж зазначено у вище
вказаній Постанові КМУ. Враховуючи, що
бюджетні призначення на забезпечення
виконання судових рішень за минулі
роки програмами соціального захисту у
державному бюджеті не були
передбачені, відповідні видатки на
зазначені цілі не затверджувались у
кошторисах розпорядників бюджетних
коштів та у відповідних паспортах
бюджетних програм на 2012 рік.

Згідно п. 3 «Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2012 рік» № 4282-VI від 22.12.2011 року - норми
і положення ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету на 2012 рік.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012
року, вказано, що суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян, повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Виходячи з вище викладеного, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення та є
постраждалим від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС третьої категорії,
що підтверджується копією
відповідного посвідчення (а.с. 1), та
отримує допомогу у зв'язку із
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства,
передбачену ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», але у
розмірі, встановленому Постановою
Кабінету Міністрів України № 836, що є
значно менше ніж передбачено Законом.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
вказана щомісячна грошова допомога
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Кабінету
Міністрів України №836, а не у
відсотковому відношенні до
мінімальної заробітної плати, як того
вимагає вказаний Закон.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру щомісячної
грошової допомоги позивачеві
застосуванню підлягають положення ст.
37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не вказана постанова
Кабінету Міністрів України, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в
розмірі 40 процентів від мінімальної
заробітної плати відповідно до ст. 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 29.03.2011 року по
31.12.2011 року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації відповідно до "Порядку
використання коштів державного
бюджету для використання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005
р. № 936, то обов'язок щодо нарахування і
виплати спірної допомоги правильно
покладено на відповідача у справі.

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення, постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
26 березня 2012 року у справі № 0309/4835/2012 -
без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик