Справа № 872/14611/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 рокусправа № 187/1232/13-а
(2-а/0187/30/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 13
вересня 2013 року у справі №187/1232/13-а
(2-а/0187/30/13) за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Петриківському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 серпня 2013 року звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Петриківському районі
Дніпропетровської області, згідно
якого, просить суд:

- зобов'язати відповідача виконати
вимоги пункту 42 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для чого виправити
підрахунок загального розміру
страхового стажу позивача, додавши до
одержаної ним тривалості за кожним
випадком звільнення один день;

- зобов'язати відповідача виконати
вимоги пункту 1 статті 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», для чого
розрахувати розмір пенсії за віком
позивача, починаючи з 12 серпня 2012 року,
врахувавши при цьому заробітну плату
отриману по кожному з місць одночасної
роботи як окрему заробітну плату. Та,
порівнюючи розмір кожної заробітної
плати із встановленими законодавством
максимальними величинами заробітної
плати, з якої сплачуються страхові
внески, окремо одну від інших;

- зобов'язати відповідача виконати
вимоги пункту 39 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», вимоги пункту 2 статті 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вимоги статті 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
для чого негайно здійснити позивачу
виплату, за період від моменту
призначення йому пенсії за віком, а
саме з 12.08.2012 року, до дати прийняття
судом рішення за цим позовом:

- різниці між розміром його, пенсії
за віком, який буде визначений
внаслідок збільшення розміру його
страхового стажу після врахування:
його військової служби, його роботи в
Тобольській дистанції путі та після
додання до одержаної його тривалості
за кожним випадком звільнення одного
дня, та розміром його пенсії, який був
визначений в кожний окремий місяць за
період від моменту призначення йому
пенсії за віком, а саме з 12.08.2012 року до
дати прийняття судом рішення за цим
позовом;

- різниці між розміром його, пенсії
за віком, який буде визначений
внаслідок врахування заробітної плати
отриманої по кожному з місць
одночасної роботи як окремої
заробітної плати, та розміром його
пенсії, який був визначений в кожний
окремий місяць за період від моменту
призначення йому пенсії за віком, а
саме з 12.08.2012 року до дати прийняття
судом рішення за цим позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач не прийняв до
уваги те, що позивач постійно працював
за сумісництвом одночасно в декількох
підприємствах та від кожного з цих
підприємств отримував окрему
заробітну плату. З метою дотримання
вимог пункту 1 статті 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» кожний із цих
заробітків окремо порівнювався із
встановленою законодавством
максимальною величиною заробітної
плати, з якої сплачуються страхові
внески. І лише після цього з кожного із
усіх цих заробітків окремо
нараховувалися та в повному обсязі
сплачувалися страхові внески.
Інформація про розміри нарахування та
сплати страхових внесків відображена в
системі персоніфікованого обліку.
Виходячи з цієї інформації, відповідач,
з метою дотримання вимоги пункту 1
статті 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» про те, що до заробітної
плати для обчислення пенсії
враховуються суми виплат, отримуваних
застрахованою особою, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
та сплачені страхові внески в межах
встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати, з якої сплачуються страхові
внески, мав би спочатку розрахувати
розмір його пенсії за віком по кожному
із підприємств окремо, а потім шляхом
їх складання визначити загальний
розмір його пенсії. Проте відповідач
склав його заробітні плати на різних
підприємствах за кожний з наведених
місяців, а потім порівняв отримані суми
із встановленими законодавством
максимальними величинами заробітної
плати, з якої сплачуються страхові
внески. Внаслідок цього відповідач
значно зменшив розмір суми його
заробітної плати, з якої сплачені
страхові внески за кожний місяць. А це в
свою чергу спричинило значне зменшення
розміру коефіцієнта заробітної плати,
який відповідно до вимог статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 13
вересня 2013 року по справі № 187/1232/13-а
(2-а/0187/30/13) розглянутої в порядку
скороченого провадження у задоволенні
позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
розрахунок заробітної плати та
розпорядження УПФУ в Петриківському
районі Дніпропетровської області №
132431 від 26.06.2013 року відповідає вимогам
ст. 40 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Крім того посилання
позивача на невиконання п. 1 ст. 41
зазначеного Закону та п. 42 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення і (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" щодо недодавання до
одержаної ним тривалості за кожним
випадком звільнення одного дня та
складання його заробітних плат на
різних підприємствах за однакові
місяці як окремі складових однієї
заробітної плати за кожний місяць, а
після цього, порівняння отриманої суми
із встановленими законодавством
максимальними величинами заробітної
плати, з якої сплачуються страхові
внески є необґрунтованими.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції позивач оскаржив її
до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою задовольнити всі
позовні вимоги, крім вимоги про негайне
здійснення виплати за період від
моменту призначення позивачу пенсії за
віком, а саме з 12.08.2012 року, до дати
прийняття судом рішення за цим позовом,
різниці між розміром пенсії позивача
та пенсії за віком, який буде
визначений внаслідок збільшення
розміру страхового стажу після
врахування: військової служби, роботи
позивача в Тобольській дистанції путі,
та розміром пенсії, який був визначений
кожний окремий місяць за період від
моменту призначення пенсії за віком, а
саме з 12.08.2012 року до дати прийняття
судом рішення за цим позовом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції неповно дослідив
докази і неправильно встановив
обставини справи та застосував норми
права. При цьому в доводах апеляційної
скарги позивач вказує на те, що із
змісту розпорядження №132431 від 25.06.2013
року вбачається, що відповідач
здійснюючи розрахунок розміру його
пенсії за віком, не виконав вимогу
пункту 42 Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме при підрахунку
його страхового стажу безпідставно не
додав до одержаної його тривалості за
кожним випадком звільнення один день.
Внаслідок цього загальний розмір його
страхового стажу був зменшений.
Враховуючи те, що однією із вагомих
складових розрахунку розміру пенсії є
загальний розмір страхового стажу, це
також призвело до безпідставного
зменшення розміру призначеної йому
пенсії за віком. Вказує на обов'язок
відповідача розрахувати розмір його
пенсії за віком по кожному із
підприємств окремо.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача який підтримав
доводи апеляційної скарги, пояснення
представника відповідача який
заперечував щодо її задоволення,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що 27.07.2012 року
позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Петриківському районі
Дніпропетровської області із заявою та
документами на призначення пенсії за
віком, зокрема ним були надані копії та
оригінали військового квитка та
трудової книжки.

27.09.2012 року відповідач видав
розпорядження 132431 від 27.09.2012 року, яким
зарахував період військової служби
позивача до його страхового стажу та
здійснив йому перерахування розміру
пенсії за віком. Також позивачу була
виплачена різниця, починаючи з моменту
призначення пенсії за віком, а саме з
12.08.2012 року.

Оскільки в наданому військовому квитку
були розбіжності в записах, а саме
зазначено, що позивач проходив службу в
період з 10.08.1979 року по 12.09.1981 року та є
запис про те, що в Радянській Армії не
служив, тому для зарахування до стажу
періоду служби в Радянській Армії
управлінням Пенсійного фонду України в
Петриківському районі
Дніпропетровської області було
направлено запит до
Дніпродзержинського РВК з проханням
підтвердити період проходження служби.

Після надходження довідки період
служби в Радянській Армії з 10.08.1979 року
по 12.09.1981 року зараховано до страхового
стажу позивача з моменту призначення
пенсії, тобто з 12.08.2012 року.

Також в записах трудової книжки за
період роботи в Тобольській дистанції
шляху з 05.08.1974 року по 29.08.1977 рік були
виправлення в даті та в наказі про
звільнення з роботи.

Оскільки адреса підприємства надана не
була, тому управлінням Пенсійного
фонду України в Петриківському районі
був направлений запит до Пенсійного
фонду Російської Федерації в
м.Єкатеринбурзі Свердловської області.
Після з'ясування адреси підприємства
до м. Тобольська Тюменської області.

Після надходження довідки 10.06.2013 року,
яка підтверджує період роботи з 05.08.1974
року по 19.08.1977 року (в трудовій книжці
29.08.1977), відповідач 25.06.2013 року видав
розпорядження №132431, яким зазначений
період зараховано до страхового стажу
відповідно до вимог статті 45 Закону з
01.06.2013 року.

Страховий стаж за документами
пенсійної справи складає 39 років 09
місяців 14 днів (стаж зараховано по
31.12.2009р.).

Індивідуальний коефіцієнт з
урахуванням вартості одного року
страхового стажу 1,35 складає 0,53663 (39
років х 12 місяців + 09 місяців) : 100: 12) х
1,35).

Крім того суд першої інстанції
дослідивши розрахунок заробітної
плати позивача та розпорядження
відповідача №132431 від 25.06.2013 року,
вважає, що вони відповідають вимогам
ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та положенням п. 42 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Законність дій відповідача щодо
виконання вимоги пунктів 39, 42 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вимог ст. 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Порядок визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
визначається ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», в редакції
чинній з 01.10.2011 року, для обчислення
пенсії враховується заробітна плата
(дохід) за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням
пенсіонера та за умови підтвердження
довідки про заробітну плату первинними
документами у період до 1 січня 2016 року
або в разі, якщо страховий стаж
починаючи з 1 липня 2000 року становить
менше 60 місяців, для обчислення пенсії
також враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно із статтею 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до Закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеженню максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Вказані норми є спеціальними для
обчислення пенсії, та вказують на те, що
середньомісячний заробіток для
обчислення розміру пенсії
розраховувався відповідно до "статті 41
Закону з урахуванням максимальної
величини сум, на які нараховуються
страхові внески (збір) на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а саме: за серпень,
листопад 2000 - 1000 грн., за січень, лютий 2001
- 1000 грн., за липень 2001 - 1600 грн., за
січень, лютий 2002 - 1600 грн., за листопад,
грудень 2002 - 2200 грн., за період з 01.01.2003 по
31.05.2003 - 2200 грн., з 01.06.2003 по 31.12.2004 - 2660 грн.,
з 01.01.2005 по 31.07.2005 - 4100 грн. за період з
01.07.2000 по 31.12.2009, де індивідуальній
коефіцієнт заробітної плати складає
4,86740 (заробітна плата за жовтень 2002
врахована в повному обсязі 2100 грн.).

Загальний розмір пенсії станом на
01.08.2013 складає 5405,26 грн., де 5227,12 грн. -
основний розмір пенсії (2001,20 грн. х 4,86740
х 0,53663), 35,76 грн. - доплата за
понаднормативний стаж 4 роки (894 грн. х
4%), 142,38 грн. - підвищення відповідно до
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 01.03.2013 року.

При цьому вимоги позивача щодо
необхідності розрахунку розміру його
пенсії за віком по кожному із
підприємств окремо є помилковими та
такими, що суперечать вимогам ст. ст. 40,41
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно до вимог статті 83 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсії призначаються з дня звернення
за пенсією.

Враховуючи те, що позивач 27.07.2012 року
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Петриківському районі
Дніпропетровської області із заявою та
документами на призначення пенсії за
віком, відповідач правомірно призначив
пенсію позивачу починаючи з 27.07.2012 року
(а.с.13).

Між тим, в наданому позивачем
військовому квитку були розбіжності в
записах, а саме зазначено, що позивач
проходив службу в період з 10.08.1979 року
по 12.09.1981 року та є запис про те, що в
Радянській Армії не служив, тому для
зарахування до стажу періоду служби в
Радянській Армії управлінням
Пенсійного фонду України в
Петриківському районі
Дніпропетровської області було
направлено запит до
Дніпродзержинського РВК з проханням
підтвердити період проходження служби.

Після надходження довідки період
служби в Радянській Армії з 10.08.1979 по
12.09.1981 зараховано до страхового стажу з
моменту призначення пенсії з 12.08.2012.

Також в записах трудової книжки за
період роботи в Тобольській дистанції
шляху з 05.08.1974 по 29.08.1977 рік були
виправлення в даті та в наказі про
звільнення з роботи.

Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" затверджений Постановою
Правління ПФУ від 25.11.2005 року (далі -
Порядок №22-1) регулює питання щодо
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Пунктом 38 Порядку №22-1 передбачено,
що орган, який призначає пенсію, має
право вимагати від підприємств,
установ та організацій, фізичних осіб
дооформлення в трьохмісячний термін з
дня подання заяви прийнятих і подання
додаткових документів, а також
перевіряти в необхідних випадках
обґрунтованість їх видачі.

При цьому, статтею 102 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що органи, що призначають
пенсії, мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
організацій і окремих осіб, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі.

Оскільки адреса підприємства надана не
була, тому управлінням Пенсійного
фонду України в Петриківському районі
був направлений запит до Пенсійного
фонду Російської Федерації в м.
Єкатеринбурзі Свердловської області,
що узгоджується з вимогами Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
Порядку №22-1.

У разі, якщо до заяви про призначення,
відновлення пенсії додані не всі
необхідні документи і якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із дня
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається день
приймання заяви про призначення пенсії
або дата зазначена на поштовому
штемпелі місця відправлення заяви.

Частиною 4 статті 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених частиною першою
статті 35, частиною другою статті 38,
частиною третьою статті 42 і частиною
п'ятою статті 48 цього Закону, тобто
провадиться у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

Враховуючи зазначені норми
відповідачем, після надходження
довідки від 10.06.2013 року, яка підтверджує
період роботи з 05.08.1974 року по 19.08.1977
року (в трудовій книжці 29.08.1977 року),
зазначений період зараховано до
страхового стажу відповідно до вимог
статті 45 Закону, тобто починаючи з
01.06.2013 року.

Суд апеляційної інстанції вважає
помилковими посилання позивача на
положення частини 2 статті 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», якою
передбачено, що нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів та на положення
вимог статті 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», якою
передбачено, що нараховані суми пенсії,
не затребувані пенсіонером своєчасно,
виплачуються за минулий час не більш як
за 3 роки перед зверненням за
одержанням пенсії. Суми пенсії, не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком, оскільки
вказаними нормами передбачено, що без
обмеження будь-яким строком
виплачуються лише нараховані суми
пенсії, а у правовідносинах, що є
предметом розгляду у цій справі
нарахування відповідачем не
здійснювалися.

Також, суд апеляційної інстанції
вважає необґрунтованими доводи
позивача про порушення відповідачем п.
42 Порядку подання та оформлення
документів для призначені
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Порядку), щодо
недодавання при підрахунку страхового
стажу до одержаної тривалості
зазначеного стажу за кожним випадком
звільнення одного дня, оскільки
позивачем не доведено обставин з
посиланням на докази, які б
підтверджували порушення відповідачем
вказаної норми.

Доводи позивача про те, що Порядком
передбачено збільшення страхового
стажу позивача на певну кількість днів,
що відповідає кількості його
звільнень, суд вважає помилковими,
оскільки вказаною нормою права
визначено особливість підрахунку
страхового стажу, а не підстави для
його збільшення.

Крім того позивачем не оскаржувалось
розпорядження № 132431 від 25.06.2013 року про
призначення пенсії позивачу з
урахуванням розрахунку його стажу.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 13
вересня 2013 року у справі №187/1232/13-а
(2-а/0187/30/13) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
26 вересня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко