Справа № 810/5223/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року м. Київ
810/5223/14

16:11

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., суддів Спиридонової В.О.,
Шевченко А.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.

представників сторін:

від позивача - Кічмаренко Д.В.,
Оджиковський В.О., Пантєєв І.О.,

від відповідачів - Пшеничний Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»

до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції

Головного управління
Міндоходів у Київській області

Державної фіскальної
служби України

про скасування податкового
повідомлення-рішення, рішення про
результати

розгляду скарги

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Термінал Бровари»
(далі - ТОВ «Термінал Бровари», позивач)
з позовом до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач-1),
Державної фіскальної служби України
(далі- відповідач-2) про скасування
податкового повідомлення-рішення від
16.06.2014 № і рішення про
результати розгляду скарги від 21.08.2014 №
2138/6/99-99-10-01-02-15.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що спірним податковим
повідомленням-рішенням підприємству
неправомірно визначено суму грошового
зобов'язання по орендній платі за
користування земельною ділянкою,
оскільки сума оренди земельної ділянки
визначена у договорі оренди від 13.04.2006 і
додатковій угоді до нього від 10.07.2008 № 1.
Позивач своєчасно і у повному обсязі
сплачував орендну плату за землю. На
думку позивача, посилання податкового
органу на підвищення нормативної
грошової оцінки земельної ділянки є
безпідставними, оскільки будь-які
зміни до договору оренди землі не
вносились, у тому числі і в судовому
порядку.

Крім того, позивач зазначив, що
відповідно до спірного податкового
повідомлення-рішення підприємству
донараховано орендну плату за 2011 рік
поза межами 1095 днів, тобто з порушенням
строку передбаченого у пункті 102.1
статті 102 Податкового кодексу України.

Відносно рішення про результати
розгляду скарги від 21.08.2014 №
2138/6/99-99-10-01-02-15, позивач зазначив, що на
скаргу підприємства про перегляд
податкового повідомлення-рішення,
Державною фіскальною службою України
не надано вмотивовану відповідь, тому,
з огляду на вимоги абзацу другого
пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу
України, воно підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги і
просили суд позов задовольнити.

Відповідачі позову не визнали.
Представник відповідачів проти
задоволення позову заперечував і
зазначив, що перевіркою повноти
визначення орендної плати за земельну
ділянку за період з 01.01.2011 по 31.12.2012
встановлено її заниження позивачем на
загальну суму 5774040,83 грн., у тому числі
за 2011 рік у сумі 3149476,84 грн. і за 2012 рік у
сумі 2624563,99 грн. Відповідно до
інформації наданої виконавчим
комітетом Броварської міської ради
Київської області, нормативна грошова
оцінка земельної ділянки, яку орендує
позивач складає 35489469,00 грн., проте,
підприємство сплачує орендну плату на
підставі договору оренди від 13.04.2006 і
додаткової угоди від 10.07.2008. Тому, на
думку відповідача-1, позивач має
сплачувати кошти за оренду земельної
ділянки відповідно до нової
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки.

Відносно рішення про результати
розгляду скарги, представник
відповідача-2 просив суд закрити
провадження у справі в цій частині
позовних вимог, оскільки спірне
рішення Державної фіскальної служби
України не є нормативно-правовим актом
чи актом індивідуальної дії, а тому не
породжує для позивача жодних правових
наслідків.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
таких підстав.

Як встановлено судом, між позивачем і
Броварською міською радою Київської
області укладено договір оренди
земельної ділянки від 13.04.2006, предметом
якого є строкове платне користування
земельною ділянкою площею 9,5000 га для
будівництва і обслуговування
складського комплексу логістичний
парк по Об'їздній дорозі в м. Бровари.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від
10.07.2008 до договору оренди земельної
ділянки від 13.04.2006 нормативна грошова
оцінка земельної ділянки станом на час
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва становить 3274431,00 грн.

Річна орендна плата становить 10 % від
нормативної грошової оцінки і складає
327433,10 грн. з дати здачі об'єкта в
експлуатацію (пункт 3 додаткової угоди
№ 1 від 10.07.2008).

Посадовими особами Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
проведено планову виїзну перевірку ТОВ
«Термінал Бровари» з питань дотримання
вимог податкового законодавства,
валютного і іншого законодавства за
період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за
результатами якої складено Акт від
12.03.2014 № 166/10-06-22-03/33584049.

Як вбачається з Акта перевірки,
податковим органом встановлено, що за
період з 01.01.2011 по 31.12.2012 ТОВ «Термінал
Бровари» задекларовано орендну плату
за землю у розмірі 798940,17 грн.

Перевіркою повноти визначення
орендної плати за землю за період з
01.01.2011 по 31.12.2012 встановлено її
заниження позивачем на загальну суму
5774040,83 грн., у тому числі за 2011 рік у сумі
3149476,84 грн. і за 2012 рік у сумі 2624563,99 грн.

На сторінці 24 Акта перевірки
відповідачем-1 зазначено, що згідно
нормативної грошової оцінки землі,
затвердженої рішенням Броварської
міської ради Київської області від
30.09.2008 № 883-46-05, вартість земельної
ділянки площею 9,5000 га на Об'їздній
дорозі, 62 в м. Бровари, становить 35489469,00
грн. Податковим органом було надано
запит Відділу Держземагенства у місті
Броварах щодо нормативно-грошової
оцінки землі, яку орендує ТОВ «Термінал
Бровари» та отримано відповідь від
19.02.2014, яка підтверджує вартість
земельної ділянки у розмірі 35489469,00 грн.

З огляду на викладене, відповідач-2
дійшов висновку про те, що ТОВ
«Термінал Бровари» подавало податкові
декларації з плати за землю, в яких
визначена сума податкового
зобов'язання з орендної плати за землю
без врахування нормативної грошової
оцінки землі, затвердженої рішенням
Броварської міської ради Київської
області від 30.09.2014 № 883-46-05, чим порушено
статті 271, 289 Податкового кодексу
України.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 02.04.2014 №
, відповідно до якого позивачу
визначено суму зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб у сумі 8661062,00
грн., з них 5774041, 00 грн. за основним
платежем і 2887021 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Вважаючи прийняте податкове
повідомлення-рішення протиправним,
позивач оскаржив його в
адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Київській області від
06.06.0214 3 1376/10/10-36-10-01-04/358 зазначене
податкове повідомлення-рішення
скасовано в частині основного платежу.

На підставі даного рішення Головного
управління Міндоходів у Київській
області відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
16.06.2014 № , відповідно до якого
позивачу визначено суму зобов'язання з
орендної плати з юридичних осіб у сумі
7348080,00 грн., з них 5249128, 00 грн. за основним
платежем і 2099652,79 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Позивач оскаржив спірне податкове
повідомлення-рішення до Державної
фіскальної служби України, рішенням
якої від 21.08.2014 № 2138/6/99-99-10-01-02-15 про
результатами розгляду скарги,
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до положень пункту 1 частини
3 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з пунктом 14.1.136 статті 14
Податкового кодексу України орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем (пункт 288.4 статті 288
Податкового кодексу України).

Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
(пункт 288.5 статті 288 Податкового кодексу
України) не може бути меншою 3 відсотків
нормативно-грошової оцінки.

Отже, відповідно до вимог Податкового
кодексу України підставою нарахування
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності є договір оренди такої
земельної ділянки.

Згідно зі статтею 289.1 Податкового
кодексу України для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок. Центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів здійснює
управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок.

Граничний розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
встановлено Законом України від 06.10.1998
№ 161-ХІV «Про оренду землі» (далі - Закон
України від 06.10.1998 № 161-ХІV) і є
обов'язковим при укладанні відповідних
договорів.

Як було встановлено судом, між
позивачем і Броварською міською радою
Київської області укладено договір
оренди земельної ділянки від 13.04.2006
площею 9,5000 га для будівництва і
обслуговування складського комплексу
логістичного парку за адресою
м. Бровари, Об'їздна дорога, 62.

У пункті 2.3 даного договору визначено
нормативну грошову оцінку землі у
розмірі 1107700,00 грн. на період
будівництва і 5540400,00 грн. з дати
затвердження Акта Державної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого об'єкта будівництва.

Згідно з пунктом 4.1 договору оренди
земельної ділянки річна плата складає
55385,00 грн.

10.07.20008 між сторонами укладено
додаткову угоду, якою внесено зміни до
договору оренди від 13.04.2006, в частині
нормативної грошової оцінки і розміру
орендної плати. Так, нормативна грошова
оцінка становить 654886,00 грн. на період
будівництва і 3274431,00 грн. з дати
затвердження Акта Державної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого об'єкта будівництва.

За приписами статті 30 Закону України
від 06.10.1998 № 161-ХІV зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку. При цьому статтею 654
Цивільного кодексу України
передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту

Слід зазначити, що договір оренди землі
є цивільно-правовим, відтак йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Таким чином,
зміна розміру земельного податку є
підставою для перегляду встановленого
розміру орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками, у той же час не
тягне автоматичну зміну умов договору
щодо розміру орендної плати, а відтак і
відповідного донарахування суми
податкового зобов'язання з орендної
плати із застосуванням штрафних
санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у
Постанові колегії суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України від 11.06.2013 у
справі за позовом Закритого
акціонерного товариства «Кримвтормет»
до Державної податкової інспекції у
Балаклавському районі м. Севастополя
про скасування податкового
повідомлення-рішення.

У свою чергу, суд звертає увагу, що
відповідно до вимог статті 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Крім того, такі саме висновки викладені
в ухвалах Вищого адміністративного
суду України від 07.04.2014 № К/9991/41702/11, від
19.05.2014 № К/9991/14852/11, від 10.07.2014 № К/9991/3418/11,
від 07.07.2014 № К-42627/10, від 03.07.2014 №
К/800/45066/13.

Отже, як встановлено судом, станом на 2011
та 2012 роки між позивачем і Броварською
міською радою Київської області діяв
договір оренди земельної ділянки від
13.04.2006 з урахуванням додаткової угоди
від 10.07.2008, в якому встановлено грошову
оцінку земельної ділянки у розмірі
654886,00 грн. на період будівництва і 3274431,00
грн. Будь-яких змін упродовж вказаних
років до договору оренди земельної
ділянки в частині визначення
нормативно-грошової оцінки землі та
втсановлення розміру орендної плати у
встановленому законом порядку
сторонами не вносилось і дану
обставину не заперечували
представники сторін. Як повідомили
суду представники позивача, лише у
травні 2014 року Броварська міська рада
Київської області звернулась до
Господарського суду Київської області
з відповідним позовом про внесення
змін до пунктів 2.3. та 4.1. договору
оренди земельної ділянки від 13.04.2006 в
частині визначення
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки та встановлення річної
орендної плати. Ухвалою Господарського
суду Київської області від 21.05.2014
відкрито провадження у справі № 911/1852/14.
При цьому, станом на час розгляду цієї
справи в суді рішення у справі № 911/1852/14
по суті не прийнято.

Враховуючи викладене, позивач
обґрунтовано сплачував орендну плату
за землю у 2011 і 2012 роках у розмірі, яка
визначена умовами договору оренди
земельної ділянки від 13.04.2014 з
урахуванням змін до договору, внесених
додатковою угодою № 1 від 10.07.2008.

Крім того, підставою для висновку
відповідача-1 щодо заниження розміру
орендної плати є рішення Броварської
міської ради від 30.09.2008 № 883-46-05 «Про
затвердження грошової оцінки земель
міста Бровари», відповідно до якого
вартість земельної ділянки площею 9,5000
га по Об'їзній дорозі, 62 становить
35489469,00 грн.

Слід зазначити, шо вказане рішення
відповідачем-1 суду надано не було, як і
доказів його опублікування у
друкованих органах відповідно до вимог
статті 59 Закону України від 21.05.1997 № 280/97
- ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні».

У свою чергу, позивач додав до позову
Витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки від 24.12.2009 № 04-3/13-3/1277, який
сформований Відділом Держкомзему у
місті Броварах Київської області зі
змісту якого вбачається, що
нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки складає 5539668,00 грн., а не 35489469,00
грн., як зазначає відповідач-1
посилаючись на рішення Броварської
міської ради від 30.09.2008 № 883-46-05.

Будь-яких пояснень щодо наявності
даних розбіжностей у визначенні
розміру грошової оцінки земельної
ділянки представник відповідача-1 суду
не надав.

Крім того, як встановлено судом та
вбачається зі змісту Акта перевірки,
перевірка повноти визначення
задекларованих та встановлених сум
земельного податку проводилась за
період з січня 2011 року по грудень 2012 рік
та з березня 2012 року по грудень 2012 рік.

У подальшому, рішенням від 06.06.2014 №
1376/10/10-36-10-01-04/358 Головного управління
Міндоходів у Київській області в ході
розгляду скарги позивача встановлено,
що Броварською об'єднаною державною
податковою інспекцією при розрахунку
суми грошового зобов'язання з орендної
плати за землю було допущено помилку, а
саме, донараховано суму податкового
зобов'язання з орендної плати за землю
за січень та лютий 2011 року, по яких
минули строки давності для нарахування
податкових зобов'язань. При цьому, у
вказаному рішенні Головне управління
Міндоходів у Київській області
посилається на положення пункту 102.1
статті 102 Податкового кодексу України.

Так, пункт 102.1 статті 102 Податкового
кодексу України встановлює, що
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Суд звертає увагу, що відповідно до
пункту 286.2 статті 286 Податкового
кодексу України (в редакції, що діяла на
початок 2011 року) граничним строком
подання річної податкової декларації з
плати за землю є 1 лютого поточного року
(тобто 1 лютого 2011 року).

Позивач подав декларацію за 2011 рік
28.01.2011 року, що зафіксовано
відповідачем-1 на сторінці 23 Акта
перевірки.

Таким чином, оскільки з 01 лютого 2011 року
(граничний термін подачі декларації) і
до моменту визначення податкових
зобов'язань з орендної плати за землю
пройшло більше ніж 1095 днів,
донарахування таких зобов'язань, у тому
числі і штрафних (фінансових) санкцій
за 2011 рік є незаконним.

На запитання суду відносно порушення
податковим органом строків визначення
податкових зобов'язань з орендної
плати за землю за період 2011 року,
представник відповідач-1 пояснень не
надав.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім розгляду справ про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи і матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Водночас, відповідач-1 не надав суду
належних і допустимих доказів, які б
свідчили про правомірність прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що податкове
повідомлення-рішення від 16.06.2014 №
є протиправним і підлягає скасуванню.

Шодо позовних вимог в частині
скасування рішення Державної
фіскальної служби про результати
розгляду скарги від 21.08.2014 №
2138/6/99-99-10-01-02-15, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
вказане рішення було прийнято
відповідачем-2 за результатом розгляду
скарги позивача від 17.06.2014 № 12/112 та
доповнення до скарги від 23.06.2114.

У судовому засіданні, представником
відповідача-2 було подано клопотання
про закриття провадження у справі в цій
частині позовних вимог, з огляду на те,
що спірне рішення Державної фіскальної
служби України не є
нормативно-правовим актом чи актом
індивідуальної дії, а тому не породжує
для позивача жодних правових
наслідків. При цьому, відповідачем-2 у
клопотанні не було наведено правової
норми на підставі якої суд має закрити
провадження у справі.

Проте, суд не погоджується із такими
доводами представника відповідач-2 та
вважає, що вказане клопотання не
підлягає задоволенню, оскільки пункт
56.10 статті 56 Податкового кодексу
України чітко визначає, що рішення
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
прийняте за розглядом скарги платника
податків, є остаточним і не підлягає
подальшому адміністративному
оскарженню, але може бути оскаржене в
судовому порядку. Отже, твердження
відповідача-2 про те, що вказана позовна
вимога не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства є
безпідставним.

Відносно підстав за яких спірне
рішення має бути скасовано позивач
наводить у позові положення приписів
пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу
України відповідно до якого якщо
вмотивоване рішення за скаргою
платника податків не надсилається
платнику податків протягом 20-денного
строку або протягом строку,
продовженого за рішенням керівника
(його заступника або іншої
уповноваженої посадової особи), така
скарга вважається повністю
задоволеною на користь платника
податків з дня, наступного за останнім
днем зазначених строків.

Таким чином, на думку позивача прийняте
рішення від 21.08.2014 № 2138/6/99-99-10-01-02-15 є
немотивованим та підлягає скасуванню
судом.

Проте, суд не приймає до уваги
посилання позивача на те, що рішення
про результати розгляду скарги є
невмотивованим, оскільки відповідач-2 у
рішенні виклав власну правову позицію,
щодо правовідносин відносно яких
подавалась скарга, і це є правом
відповідача-2. У свою чергу,
законодавством не встановлено
визначення ступеню мотивування
рішення податкового органу за
результатами розгляду скарги в
адміністративному порядку. Отже,
вказане рішення, за підстав наведених у
позові, скасуванню не підлягає.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно до вимог статті 97 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки вимог про відшкодування
судових витрат позивач і відповідач не
заявляли, судові витрати стягненню на
користь сторін не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н
О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 16.06.2014 № .

3. У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Головуючий - суддя
Панова Г. В.

Судді:
Спиридонова В.О.

Шевченко А.В.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 06 жовтня 2014
р.