Справа № К/9991/41640/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/41640/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Київської районної у місті Донецьку
ради про стягнення недоотриманих сум
на оздоровлення за 2007-2009 роки, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Донецької області
від 15 червня 2011 року, -

встановив:

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у місті Донецьку
ради про визнання дій протиправними і
стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2007-2009 роки відповідно
до розмірів, встановлених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Постановою Київського районного суду
міста Донецька від 18 травня 2010 року
позов задоволено. Визнано незаконними
дії Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
місті Донецьку ради щодо відмови
позивачеві у виплаті допомоги на
оздоровлення в розмірі, передбаченому
статтею 48 Закону № 796-ХІІ, за 2007-2009 роки.
Зобов'язано відповідача здійснити
виплату щорічної компенсації на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат,
встановленої на час виплати за 2007-2009
роки.

Постановою Апеляційного суду
Донецької області від 15 червня 2011 року
постанову Київського районного суду
міста Донецька від 18 травня 2010 року
скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати постанову
Апеляційного суду Донецької області
від 15 червня 2011 року та залишити в силі
постанову Київського районного суду
міста Донецька від 18 травня 2010 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 4 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, а частиною 7 цієї статті
встановлено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивач як учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії має право на отримання за
2007-2009 роки щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, як це
передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову
апеляційний суд виходив з того, що у
відповідача відсутні правові підстави
для здійснення позивачеві за 2007-2009 роки
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до статті 48
Закону № 796-ХІІ, оскільки згідно
вказаної статті щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, а ОСОБА_4 відноситься до
категорії осіб потерпілих від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії, а тому права на отримання
вказаної допомоги на оздоровлення не
набув.

Однак поза увагою суду апеляційної
інстанції залишилось те, що в
матеріалах даної справи (а.с. 7)
міститься копія посвідчення Серії
НОМЕР_1, виданого 25 жовтня 2007 року
Донецькою обласною державною
адміністрацією, згідно якого позивач
ОСОБА_4 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії.

За таких обставин вбачається, що
переглядаючи рішення суду першої
інстанції апеляційним судом не було
встановлено належним чином обставини
цієї справи.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що постанова
Апеляційного суду Донецької області
від 15 червня 2011 року підлягає
скасуванню, а справа - направленню до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Апеляційного суду Донецької
області від 15 червня 2011 року -
скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4
до Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
місті Донецьку ради про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за
2007-2009 роки - направити до суду
апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.