Справа № 821/3559/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3559/1411
год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Квакуши А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
(Бериславське відділення) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.)
звернувся до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (Бериславське відділення) (далі
- відповідач, Новокаховська ОДПІ), у
якому просить визнати нечинним
податкового повідомлення - рішення
№ від 17 червня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на протиправність податкового
повідомлення - рішення, оскільки
вважає, що зміни до договору оренди
землі, діючого протягом дев'яти років,
можливі лише за згодою сторін, а
прийнятті у 2014 р. зміни до Податкового
кодексу України про встановлення
граничного нижчого розміру орендної
плати не може бути автоматичною
підставою для податкового органу про
збільшення розміру орендної плати,
який не відповідає умовам договору
оренди. При цьому, позивач зазначає, що
зміни до Податкового кодексу України є
лише підставою для сторін за договором
про можливе внесення змін до діючого
договору оренди.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити.

Відповідач надав письмові заперечення,
в яких зазначає про правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, оскільки
вважає, що збільшення грошового
зобов'язання по орендній платі з
фізичних осіб обумовлено внесенням до
пп.288.5.1 п. 288.5 ст.288 Податкового кодексу
України змін щодо мінімального розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності,
проте визначений в договорі оренди
землі розмір орендної плати не
відповідає вказаним вимогам ПК
України.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав письмові
заперечення та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду спору по суті,
дослідивши норми законодавства, які
регулюють дані правовідносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3
(орендар) та Бериславською районною
державною адміністрацією
(Орендодавець) у 2005 році був укладений
договір оренди землі, зареєстрований
29.03.2005 року за №52 у Бериславському
районному відділі Херсонської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру (далі - Договір
оренди земельної ділянки), предметом
якого є оренда земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 4,99 га, у тому числі під лісами та
іншими лісовкритими площами 4,99 га із
земель Шляхівської сільської ради,
строком на 50 років.

Відповідно до пунктів 5 та 9 вказаного
договору нормативно - грошова оцінка
земельної ділянки становить 42688,23 грн.,
орендна плата вноситься Орендарем у
грошовій формі та в розмірі 12,00 гривень
за 1 га, тобто 59,88 грн. на рік.

Умовами пунктів 10, 11, 13 договору оренди
передбачено, обчислення розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції; періодичність внесення
орендної плати - сплачується за звітний
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісячно протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
місяця; розмір орендної плати
переглядається один раз на три роки у
разі зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції, погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
передбачено, що плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Положеннями пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючі органи,
зокрема, здійснюють адміністрування
податків, зборів, платежів.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового
кодексу України нарахування фізичним
особам сум податку проводиться
контролюючими органами, які видають
платникові до 1 липня поточного року
податкове повідомлення-рішення про
внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі п. 286.5 ст. 286 ПК України
податковим органом визначено ОСОБА_3
податкове зобов'язання за платежем
орендна плата з фізичних осіб за 2014 рік
у сумі 894,88 грн. з граничним строком
сплати 29.08.2014 року, про що прийнято
податкове повідомлення - рішення від
17.06.2014 №, яке є предметом розгляду
у даній справі.

Щодо розрахунку податкового
зобов'язання з орендної плати за
земельну ділянку на 2014 рік у сумі 894,88
грн., то представник відповідача в
судовому засідання пояснив, що згідно
наданого до матеріалів справи
розрахунку суми орендної плати за
земельну ділянку на 2014 рік, ОДПІ
керувалось положеннями ст. 271
Податкового кодексу України,
відповідно до якої базою оподаткування
є нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом, та
листом Державного агентства земельних
ресурсів України від 10.01.2014 року
№12-28-0.22-95/2-14 "Про індексацію
нормативної грошової оцінки земель"
при визначені розміру орендної плати
за січень - березень 2014 року. При
розрахунку розміру орендної плати за
квітень - грудень 2014 р. ОДПІ
враховувались положення пп. 288.5.1 п. 288.5
ст. 288 Податкового кодексу України (в
редакції з 01.04.2014 року), згідно якого
розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою 3 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Отже, судом встановлено, що підставою
для визначення позивачу спірної суми
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю на 2014 рік є положення ст.
271, пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового
кодексу України та лист Державного
агентства земельних ресурсів України
від 10.01.2014 року № 12-28-0.22-95/2-14.

Крім того, в ході розгляду справи
представник відповідача повідомив про
те, що в оскаржуваному податковому
повідомленні - рішенні податковим
органом помилково визначено податкове
зобов'язання за платежем орендна плата
з фізичних осіб у сумі 894,88 грн., яка
виправлена Новокаховською ОДПІ шляхом
прийняття податкового повідомлення -
рішення від 03.09.2014 року №, яким
додатково визначено податкове
зобов'язання за платежем орендна плата
з фізичних осіб у сумі 376,72 грн.,
оскільки згідно уточнюючого
розрахунку загальний розмір орендної
плати, який підлягає сплаті позивачем у
2014 році складає 1271,60 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні наполягав на визнанні
нечинним податкового повідомлення -
рішення № від 17 червня 2014 р.,
оскільки про існування податкового
повідомлення - рішення від 03.09.2014 року №
позивачу нічого не відомо.

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення від 17.06.2014 року
№ про визначення податкового
зобов'язання по орендній платі у сумі
894,88 грн., суд виходить з встановлених в
ході розгляду справи фактичних
обставин та їх узгодженості з діючими
положеннями податкового
законодавства.

Питання орендної плати за землю
врегульовані статтею 288 ПК України.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України
визначено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, об'єктом
оподаткування - земельна ділянка,
надана в оренду (пункт 288.2 статті 288 ПК
України).

Відповідно до пп. 288.5.1. пункту 288.5 статті
288 ПК України (в редакції до 01.04.2014 року)
розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою:

- для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

- для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

В підпункті 288.5.1 пункту 288.5 ст. 288
Податкового кодексу України в
редакції, викладеній згідно Закону
України від 27.03.2014 року №1166-VII "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні", яка діє з 01.04.2014
року, визначено, що розмір орендної
плати встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки.

Згідно до п. 288.4 ст. 288 Податкового
кодексу України розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Аналогічні положення передбачено ст. 21
Закону України "Про оренду землі"
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 651 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Проте, суд вказує, що відповідачем не
надано до матеріалів справи доказів
щодо внесення до вищевказаного
договору оренди землі змін в частині
збільшення розміру орендної плати за
землю.

Отже, враховуючи цивільно-правовий
характер договору оренди землі,
відмінність якого полягає у
волевиявленні сторін при укладанні
договору та обов'язковості його
виконання сторонами, суд приходить до
висновку, що податкові органи, не
будучи учасником договору, не можуть
втручатися у договірні відносини
сторін та нараховувати суми
податкового зобов'язання з орендної
плати за податковим повідомленням -
рішенням.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що зміна нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
мінімального розміру орендної плати є
підставою для перегляду встановленого
розміру орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками у порядку,
встановленому Договором оренди землі
від 29.03.2005 року. Проте, лист щодо
індексації нормативної грошової
оцінки земельної ділянки та зміни до
податкового законодавства щодо
мінімального розміру орендної плати не
можуть бути автоматичною підставою для
виникнення у платника податків
(орендаря) обов'язку для перерахування
суми податкового зобов'язання по
орендній платі з урахуванням таких
змін, а у податкового органу права для
самостійного донарахування платнику
податків вказаного податку.

Наведені висновки, також узгоджуються
з положеннями постанови Верховного
суду України від 11 червня 2013 року, що
відповідно до ст. 244-2 КАС України
зобов'язує суди привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

З огляду на викладене та враховуючи, що
відповідачем не надано суду доказів
щодо внесення до вищевказаного
договору оренди землі змін в частині
збільшення розміру орендної плати, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС
України суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що позивач невірно
зазначив позовні вимоги про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення, а не про визнання
його протиправним та скасування, як це
передбачено для актів індивідуальної
дії, суд вважає можливим в цій частини
вийти за межі позовних вимог, оскільки
це необхідно для повного захисту прав
та інтересів сторін по справі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 7-11, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
№ від 17 червня 2014 року про
визначення суми податкового
зобов'язання за платежем орендна плата
з фізичних осіб в сумі 894,88 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_2) судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 29 вересня 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.13