Справа № 820/14132/14
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.Справа № 820/14132/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014р. по
справі № 820/14132/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної
міграційної служби України у
Харківській області , Управління
Державної міграційної служби України в
Київській області

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просив суд скасувати
рішення (висновок) ГУ ДМС України в
Харківській області про скасування
посвідки на постійне проживання НОМЕР_3
від 07.07.2009 року громадянки В'єтнаму
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1; скасувати рішення
( висновок) ГУ ДМС України в Київській
області про визнання посвідки на
постійне проживання в Україні НОМЕР_4
від 24.04.2003 року громадянки В'єтнаму
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірно
виданою; зобов'язати ГУ ДМС України в
Харківській області поновити
громадянці В'єтнаму ОСОБА_1 посвідку
на постійне проживання в Україні.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Скасовано рішення (висновок) ГУ ДМС
України в Харківській області про
скасування посвідки на постійне
проживання НОМЕР_3 від 07.07.2009 року
громадянки В'єтнаму ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Скасувано рішення (висновок) ГУ ДМС
України в Київській області про
визнання посвідки на постійне
проживання в Україні НОМЕР_4 від 24.04.2003
року громадянки В'єтнаму ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірно виданою.

Зобов'язано ГУ ДМС України в
Харківській області розглянути
питання щодо поновлення громадянці
В'єтнаму ОСОБА_1 посвідки на постійне
проживання в Україні, з урахуванням
висновків викладених у рішенні суду.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Головне управління Державної
міграційної служби України у
Харківській області, не погодившись із
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою у задоволені
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що громадянка В’єтнаму
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_5 від
21.07.2014р., 04 жовтня 1989 року прибула до
України з метою працевлаштування на
Ворошиловградській трикотажній
фабриці. З 04.10.1989 р. по 25.03.1992р. працювала
на вказаному підприємстві, що
підтверджується довідкою №541 від
15.09.2006р.

24.04.2003р. рішенням ВГІРФО ГУМВС України в
Київській області, на підставі абз.4 п.4
Прикінцевих положень Закону України
"Про імміграцію" та дозволу на
імміграцію в Україну, позивачу було
видано посвідку на постійне проживання
в Україні НОМЕР_4 від 24.04.2003р.

У 2008 році позивач переїхав на постійне
проживання до м.Харкова.

07.07.2009 р. позивач звернувся до ВГІРФО
ГУМВС України в Харківській області та
здійснив обмін бланку посвідки на
постійне проживання в Україні НОМЕР_4
від 24.04.2003р., у зв'язку із її
непридатністю для користування, та
отримав новий бланк посвідки на
постійне проживання в Україні НОМЕР_3
(а.с.16). Вказана посвідка видана на
невизначений термін.

27.11.2013р. відповідачем 2 прийнято
висновок про розгляд матеріалів щодо
правомірності оформлення посвідки на
постійне проживання в Україні
громадянці В’єтнаму ОСОБА_1. З
вказаного висновку вбачається, що
відповідач 2 прийшов до висновку, що в
порушення аб.4 п.4 Прикінцевих положень
Закону України "Про імміграцію"
позивач звернувся до ВГІРФО ГУМВС
України в Київській області із
пропуском шестимісячного строку, у
зв'язку із чим позивача було визнано
таким, що не мала дозволу на імміграцію
в Україну, а посвідку на постійне
проживання НОМЕР_4 від 24.04.2003р. визнано
неправомірно виданою.

02.07.2014р. позивач отримав письмове
запрошення №19/2406 від 13.06.2014р. від
Комінтернівського РВ у м.Харкові ГУ ДМС
України в Харківській області (а.с.17).
Згідно змісту вказаного запрошення
вбачається, що позивачу необхідно було
терміново з'явитися до
Комінтернівського РВ у м.Харкові ГУ ДМС
України в Харківській області та
зазначено про обов'язкову наявність
при собі паспорта і посвідки на
постійне проживання в Україні.

08.07.2014р. позивач потрапив на прийом до
інспектора Комінтернівського РВ у
м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській
області Гаврилюк Я.В., яка вилучила у
позивача посвідку на постійне
проживання в Україні НОМЕР_3 від 07.07.2009р.
та анулювала у паспортному документі
відмітку про отримання дозволу на
постійне проживання в Україні.

На даний час позивач має статус
фізичної особи-підприємця та
займається підприємницькою
діяльністю, що підтверджується
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Серія НОМЕР_1 (а.с.13).

Крім того, позивач має дитину ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно свідоцтва про
народження НОМЕР_2 від 14.01.2010р. (а.с.13)
народилась в Україні.

Задовольняючи
частковоадміністративний позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення про скасування посвідки на
постійне місце проживання в Україні є
протиправним та необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з
вищезазначеним висновком суду першої
інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 6 статті 12 Закону
України "Про імміграцію" дозвіл на
імміграцію може бути скасовано
органом, який його видав, в інших
випадках, передбачених законами
України.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем 2, як суб'єктом владних
повноважень в оскаржуваному рішенні
(висновку) від 27.11.20013р. не вказано про
який саме випадок і яким саме законом
України цей випадок передбачений, на
який відповідач 2 посилався як на
підставу для скасування дозволу на
імміграцію позивачу. Станом на момент
прийняття рішення про надання дозволу
на імміграцію позивачу, відповідач 2, як
уповноважений державний орган
перевіряв надані документи, будь-яких
порушень законодавства не встановив, у
тому числі не було встановлено і
порушень строку звернення з
відповідною заявою, у зв'язку із чим
останній документував позивача
посвідкою на постійне проживання.

Також, з моменту документування
позивача посвідкою на постійне
проживання - не виникало нових
обставин, які б тягли за собою
обґрунтування скасування дозволу на
імміграцію.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
відповідача 2 щодо порушення строку
подання заяви позивачем, оскільки на
підтвердження цих тверджень
відповідачами не надані будь-які
докази.

Згідно з п.п. 21-24 "Порядку провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень", затвердженого Постановою КМ
України № 1983 від 26.12.2002р. (який діяв на
час прийняття оскаржуваного рішення),
дозвіл на імміграцію скасовується
органом, який його видав. Для
започаткування процедури розгляду
питання про скасування дозволу на
імміграцію відповідне подання
надсилається до органу, який приймав
рішення про надання такого дозволу.
Департамент, територіальні органи і
підрозділи всебічно вивчають у
місячний термін подання щодо
скасування дозволу на імміграцію,
запитують у разі потреби додаткову
інформацію в ініціатора подання, інших
органів виконавчої влади, юридичних і
фізичних осіб, а також запрошують для
надання пояснень іммігрантів, стосовно
яких розглядається це питання. На
підставі результату аналізу
інформації приймається відповідне
рішення. Про прийняте рішення письмово
повідомляються протягом тижня
ініціатори процедури скасування
дозволу на імміграцію та іммігранти.

У порушення зазначених приписів
законодавства оскаржуване рішення
(висновок) не містить обґрунтування, що
вивчались обставини наявності у
позивача, матері - дитини, яка
народилась в Україні і має право на
набуття громадянства України,
тривалість терміну перебування дитини
в Україні, їх соціальні зв'язки, можливі
негативні наслідки якщо дитина має
розлучатись з матір'ю.

Також, відповідачами у справі не надано
будь-яких доказів надіслання (вручення)
позивачу запрошення про надання
пояснень у зв'язку із започаткуванням
розгляду питання щодо скасування йому
дозволу на імміграцію, і не надано
доказів вручення (надсилання) позивачу
оскаржуваного рішення (висновку)
ВГІРФО ГУМВС України в Київській
області від 27.11.2013р. З текстом
відповідного рішення (висновку)
позивач через представника
ознайомився тільки 08.07.2014р. під час
особистого прийому у
Комінтернівському РВ у м.Харкові ГУ ДМС
України в Харківській області, коли
відбулася безпосередня реалізація
вказаного рішення.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про імміграцію" рішення про скасування
дозволу на імміграцію надсилається
протягом тижня органом, що його
прийняв, до територіального підрозділу
за місцем проживання для вилучення
посвідки на постійне проживання в
іммігранта та вжиття заходів.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України
"Про імміграцію" підлягає скасуванню
дозвіл на імміграцію, а статтею 13
вказаного Закону встановлюється
вилучення посвідки на постійне місце
проживання на підставі скасування
дозволу на імміграцію.

Позивачу не надавався дозвіл на
імміграцію в Україні, оскільки він
прибув до України в 1989 році, а Закон
України "Про імміграцію", прийнятий 07
червня 2001 року, передбачив набуття
дозволу на імміграцію позивача в силу
цього Закону без окремої дії чи рішення
суб'єкта владних повноважень. Позивачу
в силу дії цього Закону щодо набуття
права на дозвіл на імміграцію надана
посвідка на постійне місце проживання
в Україні без надання дозволу на
імміграцію.

До того ж, відповідачами документально
не підтверджено, а колегією суддів не
встановлено, що позивачем для
отримання дозволу на імміграцію
подавались свідомо неправдиві
відомості, підроблені документи чи
документи, що втратили чинність.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що позивачем під час
отримання посвідки на постійне
проживання в Україні від 24.04.2003р. було
дотримано усіх вимог законодавства про
імміграцію, а тому встановлені у 2013
році, тобто після десяти років,
порушення абз.4 п.4 Прикінцевих положень
Закону України "Про імміграцію"
допущені самим відповідачем 2.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014р. по
справі № 820/14132/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений р.