Справа № 802/3337/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3337/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

за участі секретаря судового
засідання: Щербацької Ольги Сергіївни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Вініцької
Б.А.- представник на підставі
довіреності

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області про зобов'язання
вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що у 2008 році вона самовільно
розпочала будівництво жилого будинку
та господарських споруд, які було
закінчено у 2010 році. 16 липня 2014 року з
метою одержання документів на
самовільне будівництво позивач
звернулась до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області із заявою про
прийняття в експлуатацію самовільно
збудованого будинку і споруд. Проте,
отримала лист в якому зазначено, що 31
грудня 2013 року закінчився термін дії
вимог пункту 9 розділу V "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(зі змінами), який передбачав прийняття
в експлуатацію самочинно збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та ІІ категорії та даний
час чинним законодавством не визначено
процедури прийняття в експлуатацію
самочинно збудованих об'єктів.

За таких обставин позивач вважає, що
відмова Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області порушує її законні,
а тому просить зобов'язати відповідача
прийняти в експлуатацію самочинно
збудований будинок і споруди.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
задовольнити адміністративний позов
посилаючись на обставини викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечував та просив відмовити у його
задоволенні.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
учасників процесу та оцінивши надані
докази, які є у справі, суд дійшов
висновку, що заявлений
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як випливає із матеріалів справи на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 володіє
земельними ділянками для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,0911 та для ведення садівництва площею
0,0075 га за адресою АДРЕСА_1, м. Вінниця.

Відповідно до Державних актів на право
власності на земельну ділянку Серії ЯБ
№ 715905 та Серії ЯБ 715906 ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 0,0911
га та 0,0075 га, яка розташована по АДРЕСА_1
м. Вінниця (а.с. 5-6).

У 2008 році ОСОБА_1 самовільно розпочато
будівництво жилого будинку та
господарських споруд, яке було
закінчено у 2010 році.

16 липня 2014 року позивач звернулась до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області з проханням
прийняти до експлуатації самовільно
збудований будинок і споруди.

Листом № 27-Л-478-2 від 29 липня 2014 року
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області повідомила, що 31
грудня 2013 року закінчився термін дії
вимог пункту 9 розділу V "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(зі змінами), який передбачав прийняття
в експлуатацію самочинно збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та ІІ категорії та даний
час чинним законодавством не визначено
процедури прийняття в експлуатацію
самочинно збудованих об'єктів.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
враховує наступне.

У відповідності до припису ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Положеннями ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності" встановлено
правові та організаційні основи
містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" передбачено, що відносини у
сфері містобудівної діяльності
регулюються Конституцією України,
Цивільним, Господарським і Земельним
кодексами України, цим Законом,
законами України "Про Генеральну схему
планування території України", "Про
основи містобудування", "Про
архітектурну діяльність", "Про
комплексну реконструкцію кварталів
(мікрорайонів) застарілого житлового
фонду" та іншими нормативно-правовими
актами.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" № 3038-VI від 17.02.2011
передбачено, що прийняття в
експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт і заяви
про прийняття в експлуатацію яких
подаються до 31 грудня 2012 року,
здійснюється безоплатно інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю за результатами технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж таких об'єктів за
наявності документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
такий об'єкт, протягом 30 днів з дня
подання заяви. Порядок прийняття в
експлуатацію таких об'єктів і
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж визначається центральним
органом виконавчої влади з питань
будівництва, містобудування та
архітектури.

Процедуру та умови прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності
(далі - об'єкти), збудованих до 31.12.2009 без
дозволу на виконання будівельних
робіт, заяви про прийняття в
експлуатацію яких подано до 31.12.2012, а
також механізм проведення технічного
обстеження їх будівельних конструкцій
та інженерних мереж встановлює Порядок
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24 червня 2011 року № 91 (чииний на момент
виникнення спірних правовідносин).

Як випливає із матеріалів справи,
будівництво будинку та споруд було
завершено в 2010 році, однак позивача
звернулась до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області16 липня 2014 року коли
закінчився термін дії вимог пункту 9
розділу V "Прикінцеві положення" Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

Відтак, з огляду на матеріали справи,
суд вважає, що позивачем не наведено
ґрунтовних аргументів, які б
підтверджували неправомірність дій
відповідача, а тому в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити.

Суд відмічає, що позивачем не подано
належних та допустимих доказів, в
розумінні ст. 70 КАС України, які б
підтверджували протиправність
прийняття оскаржуваного припису.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, повністю виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятого
ним припису.

Відповідно до статті 71 кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оскільки позивачу в задоволенні
адміністративного позову відмовлено, а
також за відсутності витрат, пов'язаних
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз, судові витрати
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мультян Марина Бондівна