Справа № 826/8292/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8292/14
інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Карпушової О.В., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05.08.2014 року по справі
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Лайт - Кофф» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Лайт - Кофф» звернулися до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
ДПІ у Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про:

визнання протиправними дій по
проведенню зустрічної звірки, за
результатами якої складено акт від 08
травня 2014 року № 1295/26-55-22-07/38980320 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки, щодо підтвердження
господарських відносин за період з
01.12.2013 року по 31.03.2014 року»;
визнання протиправними дій по внесенню
до автоматизованої інформаційної
системи «Результати співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», автоматизованої
інформаційної системи «Облік»,
автоматизованої інформаційної системи
«Податки», електронної бази даних
«Податковий блок» та електронної бази
даних «Аудит» коригувань показників
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ позивача у розрізі
контрагентів - приватного підприємства
«Фленкер», товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінея», ФОП ОСОБА_2
за період діяльності із 01 грудня 2013
року по 31 березня 2014 року, на підставі
акту;

зобов'язання вилучити із баз даних
інформацію, внесену на підставі акту;

зобов'язання відновити у базах даних
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ позивача у
розрізі контрагентів - ПП «Фленкер»,
ТОВ «Лінея» та ФОП ОСОБА_2, за період
діяльності, із 01 грудня 2013 року по 31
березня 2014 року;

зобов'язання відповідача утриматись
від вчинення певних дій, а саме
використання та поширення іншим
органам державної податкової служби
інформації з акту.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.08.2014 року позов задоволено частково:

визнано протиправними дії по
проведенню документальної
позапланової невиїзної перевірки, за
результатами якої складено акт від 08
травня 2014 року № 1295/26-55-22-07/38980320 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки, щодо підтвердження
господарських відносин за період з
01.12.2013 року по 31.03.2014 року»;

визнано протиправними дії по внесенню
до діючих електронних автоматизованих
систем співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту
(«Податковий блок» аналітична система
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань) коригувань
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі контрагентів
- приватного підприємства «Фленкер»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінея» та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, за період
діяльності з 01 грудня 2013 року по 31
березня 2014 року, на підставі акту;

зобов'язано вилучити з діючих
електронних автоматизованих систем
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту («Податковий
блок» аналітична система
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань) у розрізі
контрагентів інформацію, внесену на
підставі акту від 08 травня 2014 року №
1295/26-55-22-07/38980320 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки…»;

зобов'язано відновити у діючих
електронних автоматизованих систем
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту («Податковий
блок» аналітична система
співставлення податкового кредиту та
податкових зобов'язань) показники
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів - приватного
підприємства «Фленкер», товариства з
обмеженою відповідальністю «Лінея»,
ФОП ОСОБА_2, за період діяльності із 01
грудня 2013 року по 31 березня 2014 року. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ДПІ в Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві подали апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
незаконну, на їх думку, постанову суду
першої інстанції в частині задоволених
позовних вимог та постановити нову про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі. При цьому апелянт посилається
на незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів знаходить, що
апеляційна не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позову. Апеляційна інстанція повністю
підтримує таку правову позицію з
огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було складено акт від 08
травня 2014 року № 1295/26-55-22-07/38980320 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки з питань підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.12.2013 року по
31.03.2014 року».

В даному акті зазначено, що позивач
відсутній за податковою адресою; ним
документально не підтверджено
реальність здійснення фінансово -
господарських операцій; в діяльності
позивача та його контрагентів
вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій по наданню
податкової вигоди, переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, з метою
штучного формування валових витрат та
податкового кредиту, які не мають
реального товарного характеру.

Враховуючи вищевикладене, податковий
орган прийшов до висновку, що позивачем
порушено п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за період грудень 2013
року - березень 2014 року на суму 2 885 944
грн. та завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість за період
грудень 2013 року - березень 2014 року на
суму 2 801 710 грн. Крім того, правочини,
укладені позивачем з контрагентами
порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави та
суспільству, вчинені удавано з метою
приховання сплати податків третіх
осіб.

Зазначені в акті перевірки відомості
були внесені відповідачем до
Автоматизованої інформаційної системи
«Податковий блок».

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України з
метою отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є
перевірками і проводяться в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Механізм проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок визначає
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2010 року № 1232
Порядок проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок.

Згідно п. 6 Порядку № 1232 у
разі отримання від суб'єкта
господарювання інформації, визначеної
у запиті, та її документального
підтвердження (протягом одного місяця
з дня, що настає за днем надходження
суб'єкту господарювання запиту) орган
державної податкової служби проводить
зустрічну звірку.

Тобто, дії щодо проведення
зустрічної звірки полягають у
співставленні даних та перевірці
встановлених розбіжностей в
податкових деклараціях,
автоматизованих інформаційних
системах органів державної податкової
служби України, а також аналізі
податкової інформації та документів,
які свідчать (можуть свідчити) про
порушення такими платниками податків
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи ДПС.

Проте, з матеріалів справи
вбачається, що податковим органом
зустрічної звірки позивача не
проведено, дії по співставленню даних
первинних бухгалтерських та інших
документів не здійснено, відповідної
довідки не складено, про що свідчить й
сам акт про неможливість проведення
зустрічної звірки.

Враховуючи вищевикладене
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправними дій по
проведенню зустрічної звірки, оскільки
заходи, спрямовані на проведення
зустрічної звірки, тобто, спрямовані на
вчинення дій щодо співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання,
однак без фактичного здійснення таких
дій, не можуть вважатись діями по
проведенню зустрічної звірки.

Аналогічна правова позиція
викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
14.01.2014 року № К/800/34146/13.

Також, зі змісту акта про
неможливість проведення зустрічної
звірки вбачається, що відповідач
провів не передбачену у плані роботи
перевірку позивача, при цьому
перевірку проведено, зокрема, на
підставі інформаційних баз даних - АРМ
«Бест Звіт», АРМ «Аудит», АІС «Облік»,
АІС «Податки», «ТАХ», «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» та АІС «Податковий
Блок» у приміщенні органу державної
податкової служби.

Отже, під час здійснення заходів з
метою проведення зустрічної звірки
позивача, відповідачем фактично
вчинено дії по проведенню
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача, за результатами
якої складено акт про неможливість
проведення зустрічної звірки. Однак, з
матеріалів справи не вбачається
існування в межах спірних
правовідносин будь-якої підстави для
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки, що
визначені в пункті 78.1 статті 78
Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, про
необхідність виходу за межі позовних
вимог та визнання протиправними дій
відповідача по проведенню
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача щодо підтвердження
господарських відносин за період з
01.12.2013 року по 31.03.2014 року.

Крім того, колегія суддів хоче
зауважити, що відповідно до п. 4.4
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.04.2011 № 236, у
разі встановлення фактів, що не дають
змогу провести зустрічну звірку
суб'єкта господарювання, зокрема, у
зв'язку із зняттям з обліку,
встановленням відсутності суб'єкта
господарювання та/або його посадових
осіб за місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
(додаток 3), реєструє його у журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання), неявки для підписання,
відмови від підписання Довідки про
результати проведення зустрічної
звірки) та вживає відповідних заходів,
передбачених актами Державної
податкової служби України.

Таким чином, в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання лише
засвідчується факт неможливості її
проведення без встановлення висновків
стосовно документального
підтвердження або не підтвердження
господарських відносин між платниками
податків, оскільки, додатком 3 до
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок чітко встановлений
зразок форми акту про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, в якому не передбачено
необхідність робити висновок щодо
реальності (нереальності) вчинення
господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 18 серпня 2014 року № К/800/38448/13.

Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправними дій по внесенню до
автоматизованих систем коригувань
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ позивача у
розрізі контрагентів, зобов'язання
вилучити із бази даних інформацію,
внесену на підставі акту та відновити
її за період з 01.12.2013 року по 31.03.2014 року,
то колегія суддів повідомляє наступне.

Згідно п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу
України у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення..

З аналізу вищевикладеного вбачається,
що зміни до електронних баз даних
можуть бути внесені податковим органом
лише на підставі самостійно складеної
та поданої платником податків до
податкового органу за місцем
реєстрації податкової звітності або на
підставі винесеного податковим
органом за результатами
документальної перевірки та
узгодженому у встановленому законом
порядку податкового
повідомлення-рішення.

Оскільки у матеріалах справи відсутні
податкові-повідомлення рішення про
визначення позивачу сум грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, а акт про неможливість
проведення зустрічної звірки може
засвідчувати лише наявність обставин,
які унеможливлюють проведення
податковим органом зустрічної звірки,
апеляційна інстанція приходить до
аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що у податкового органу не
виникло права вносити зміни у дані,
задекларовані позивачем у податкових
деклараціях, які не пов'язані із зміною
податкового навантаження з ПДВ, а тому
протиправними є дії відповідача щодо
коригування податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача в
інформаційній системі «Податковий
блок».

Враховуючи те, що на підставі висновків
акту про неможливість проведення
зустрічної звірки позивача податковим
органом внесено до інформаційної бази
даних «Податковий блок» зміни в
частині податкових зобов'язань та
податкового кредиту за період з 01.12.2013
року по 31.03.2014 року, тобто фактично без
наявності правових підстав змінено
дані, задекларовані позивачем у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість, колегія суддів
приходить до висновку що обґрунтованим
є також вимоги позивача відновити в
автоматизованій інформаційній системі
«Податковий блок», показники
податкових зобов'язань та податкового
кредиту, які були відкориговані
податковим органом на підставі
вищезазначеного акту.

Дана правова позиція підтримана
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.05.2014 року у справі №
К/800/25774/14.

Також, апеляційна інстанція вважає за
необхідне відзначити слідуюче:

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5. 6 ст. 203 цього
Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК
України).

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

У разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 228 ЦК
України).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України діє презумпція правомірності
правочину, тобто правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Отже, з урахуванням ст.20 ПК України та
наведених норм чинного законодавства,
органи державної податкової служби не
наділені правом самостійно визначати
сумнівність чи фіктивність правочинів,
а тому вони мають право звернутися до
суду з метою визнання договору
недійсним, а не самостійно вирішувати
дане питання.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України № К/9991/50772/12 від 14.11.2012 року.

Окрім того, за п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9
«Про судову практику розгляду справ
про визнання правочинів недійсними»:…
при кваліфікації правочину за ст. 228
Цивільного кодексу України має
враховуватись вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі.

Однак, відповідачем не було надано
доказів наявності вироку суду відносно
будь-кого з контрагентів позивача або
самого позивача за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України
(фіктивне підприємництво), а договори,
укладені позивачем зі своїми
контрагентами до теперішнього часу у
судовому порядку не визнано
недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом
не було надано рішення суду у цивільній
чи господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
«фіктивності» здійснених позивачем
господарських операцій. Не надано
також добутих у визначений
процесуальним законодавством спосіб
доказів підробки документів або
складання фіктивних документів на
підтвердження здійснених позивачем
господарських операцій. Зазначене
вказує на необґрунтованість тверджень
відповідача про фіктивність
проведених позивачем господарських
операцій.

Аналогічна правова позиція викладена
в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 25.03.2008 року по справі №
К-23642/07.

Крім того, позивачем до матеріалів
справи були додані документи, що
підтверджують здійснення
господарських операцій за період з
01.12.2013 року по 31.03.2014 року з
контрагентами ПП «Фленкер», ТОВ
«Лінея», ФОП ОСОБА_2

За ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
надав суду достатніх беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності дій щодо
коригування податкового кредиту та
податкових зобов'язань в інформаційній
системі «Податковий блок» на підставі
акту про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Лайт - Кофф».

Оскільки в даному випадку рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову не було оскаржено в
апеляційному порядку, колегія суддів в
цій частині судове рішення не
переглядає та залишає його без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05.08.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 02.10.2014
року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.