Справа № 545/2555/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.Справа № 545/2555/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області на постанову
Полтавського районного суду
Полтавської області від 15.07.2014р. по
справі № 545/2555/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області

про перерахунок та виплату щомісячної
компенсації за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Полтавського районного суду
Полтавської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області (далі по тексту - відповідач), в
якому просив суд:

- визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
Полтавської області щодо відмови в
перерахунку та виплаті щомісячної
компенсації за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком, встановленої ст. 52 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
протиправними;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
Полтавської області провести
нарахування та виплату відповідно до
ст. 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щомісячної компенсації за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
з 01 січня 2014 року з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням
проведених виплат, та до змін в
законодавстві;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
Полтавської області подати звіт до
суду першої інстанції про виконання
судового рішення на протязі одного
місяця з дня набрання законної сили
постанови суду.

Постановою Полтавського районного
суду Полтавської області від 15.07.2014
року задоволено позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Полтавського району в Полтавській
області про перерахунок та виплату
щомісячної компенсації за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
Полтавської області щодо відмови
ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті
щомісячної компенсації за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
Полтавської області провести ОСОБА_1
нарахування та виплату відповідно до
ст. 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щомісячної компенсації за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
з 01 січня 2014 року з урахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням
проведених виплат, та до змін в
законодавстві.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
Полтавської області подати звіт до
суду першої інстанції про виконання
судового рішення на протязі одного
місяця з дня набрання законної сили
постанови суду.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову Полтавського
районного суду Полтавської області від
15.07.2014 року та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
з обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційних скарг рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач має право на отримання
щомісячної компенсації за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком з 01 січня
2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області, є вдовою померлого в 2003 році
ОСОБА_2, смерть якого пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС ( а.с. 5-7).

ОСОБА_1 призначена щомісячна
компенсація у зв'язку з втратою
годувальника, передбачена ст. 52 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

28 квітня 2014 року позивач звернулась з
заявою до Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області з вимогою
нарахувати та виплачувати з 01 січня 2014
рок щомісячну компенсацію за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Листом від 14.05.2014 року за №12/Б-06
Управлінням Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області повідомлено, що розмір
щомісячної компенсації визначається
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 12%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та складає 113
грн. 88 коп. та відмовило в задоволенні
заяви позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч. 2 ст. 46
Конституції України).

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Разом з тим, 14.06.11 р. Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19.06.11 р.
Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", статей
14, 22, 37 та ч. 3 ст. 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
визнані такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.12 р. визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема, ст. 52
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 р. та № 1210 від
23.11.2011 р. були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
компенсації за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013
року розмір щомісячної компенсації за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи повинен
визначатися відповідно до вказаних
постанов КМУ.

В свою чергу, на момент розгляду справи
судом першої інстанції Законом України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
не було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
01.01.2014 р. має право на отримання
щомісячної компенсації за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи у розмірі, який встановлено
положенням ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Посилання відповідача на той факт, що
щомісячна компенсація за втрату
годувальника у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі
визначеному постановами КМ України №
1210 від 23.11.2011 р., колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначеної постанови
було розраховано на бюджетний період в
2011 та 2012, 2013 бюджетних роках, а тому у
період з 01.01.2014 р. вказана постанова
застосуванню не підлягали.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Наведені вище обставини стали
підставою для висновку суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог. Колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, оскільки доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Полтавського районного
суду Полтавської області від 15.07.2014
року по справі № 545/2555/14-а прийнята з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського районного суду
Полтавської області від 15.07.2014р. по
справі № 545/2555/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Перцова Т.С.
Спаскін О.А.