Справа № 802/4457/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/8436/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Кочана В.М.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Вінницького зонального відділу
Військової служби правопорядку до
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про визнання дій
неправомірними щодо ненадання
інформації, зобов'язання вчинити дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Вінницького
зонального відділу Військової служби
правопорядку на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року Вінницький
зональний відділ Військової служби
правопорядку звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
визнання протиправними дій першого
заступника начальника Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області щодо ненадання у відповіді на
запит (від 11.10.2013р. №8584/10/18-03-12)
інформації, що запитувалась
начальником Вінницького зонального
відділу Військової служби
правопорядку (у запиті від 01.10.2013р. вих.
№2613) та зобов'язання начальника
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області надати інформацію,
у повному обсязі, що запитувалась
начальником Вінницького зонального
відділу Військової служби
правопорядку у запиті від 01.10.2013р. вих.
№2613.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив їх скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
які він просив залишити без змін, -
обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.10.2013р. Вінницьким
зональним відділом Військової служби
правопорядку було направлено до
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області запит (вих. №2613) про
надання на підставі ст.4 та п.16 ст.7
Закону України "Про Військову службу
правопорядку у Збройних Силах України"
інформації щодо отримання певними
громадянами (згідно з доданим
переліком) доходів із зазначенням
суб'єктів господарювання (приватних
підприємств, установ, організацій та
інше), від яких такі доходи надходили,
та сум таких доходів за період з 01.01.2013р.
по 01.10.2013р.

Листом від 11.10.2013р. за №8584/10/18-03-12
Головним управлінням Міндоходів у
Вінницькій області було відмовлено у
наданні запитуваної інформації з
вказівкою на те, що відповідно до п.16
ст.7 Закону України "Про Військову
службу правопорядку у Збройних Силах
України", на яку посилався запитувач
інформації, передбачено можливість
його звернення за отриманням останньої
лише у справах про злочини та у зв'язку
з матеріалами про правопорушення, що
знаходяться у провадженні Служби
правопорядку, проте, Вінницьким
зональним відділом Військової служби
правопорядку в запиті підставою для
отримання такої інформації зазначено
лише про проведення перевірки
додержання вимог чинного
законодавства.

Вважаючи, що діями Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області щодо ненадання витребовуваної
інформації порушено його права,
Вінницький зональний відділ
Військової служби правопорядку
звернувся до суду в позовом у даній
справі.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає
за необхідне вказати таке.

Статтею 4 Закону України "Про Військову
службу правопорядку у Збройних Силах
України" передбачено, що військове
командування та органи військового
управління Збройних Сил України та
інших військових формувань, утворених
відповідно до законів України, а також
інші органи державної влади та органи
місцевого самоврядування,
військовослужбовці та громадяни
зобов'язані сприяти Службі
правопорядку у виконанні нею своїх
завдань.

Відповідно до п.16 ч.1 ст.7
вищезазначеного Закону
військовослужбовцям Служби
правопорядку під час виконання
покладених на них завдань надається
право отримувати на письмовий запит
від військових частин, а також від
підприємств, установ і організацій,
незалежно від їх підпорядкування і
форми власності, у тому числі від
громадських організацій, відомості,
необхідні у справах про злочини та у
зв'язку з матеріалами про
правопорушення, що знаходяться у
провадженні Служби правопорядку.

Отже, за змістом наведеної статті,
військовослужбовці Служби
правопорядку дійсно мають право на
отримання відомостей, проте, лише
необхідних у справах про злочини та у
зв'язку з матеріалами про
правопорушення, що знаходяться у
провадженні Служби правопорядку.

Проте, в запиті позивача від 01.10.2013р. про
надання інформації взагалі не
зазначено про наявність в провадженні
Вінницького зонального відділу
Військової служби правопорядку
матеріалів про правопорушення або те,
що запитувана інформація необхідна у
справах про конкретні злочини.

Крім того, у запиті позивач просив
надати інформацію щодо отримання
доходів нижчеперерахованими
громадянами із зазначенням суб'єктів
господарювання (приватних підприємців,
установ, організацій та інше), від яких
такі доходи надходили, та сум таких
доходів за період з 01.01.2013р. по 01.10.2013р.,
не вказавши, при цьому, чи є вказані
громадяни посадовими особами
військових частин або
військовослужбовцями.

Таким чином, враховуючи викладене,
судова колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про законність
відмови Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області надати
запитувану позивачем інформацію, а
отже й про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Згідно з приписами частини 3 статті 220-1
КАС України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди першої та
апеляційної інстанцій при ухваленні
судових рішень не допустили порушень
норм матеріального чи процесуального
права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вінницького
зонального відділу Військової служби
правопорядку відхилити, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.