Справа № 749/1125/14
Суддя: Лихошерст В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/1125/14
Номер провадження 2-а/749/28/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
м. Щорс

Щорський районний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді Лихошерста В.В. ,

з участю: секретяря Мирошниченко А.М.,

позивачки ОСОБА_2,

представників відповідача Биховець
Т.М., Лахадинової Н.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Щорсі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління соціального
захисту населення Щорської районної
державної адміністрації про
визнання незаконним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

24 вересня 2014 року позивачка
ОСОБА_2 звернулась в суд з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Щорської районної
державної адміністрації про
визнання незаконним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення шкоди. В обгрунтування
позовних вимог вона посилається на те,
що 11.07.2014 року вона звернулася до
відповідача із заявою про призначення
державної допомоги малозабезпеченим
сім'ям, але рішенням комісії управління
соціального захисту населення
Щорської районної адміністрації від
21.07.2014 року їй було відмовлено в
призначені цієї допомоги, так як вона
не працює протягом трьох місяців, що
передують місяцю звернення за
призначенням допомоги, не перебуває на
обліку в центрі зайнятості. З даним
рішенням вона не згодна і вважає його
незаконним, оскільки вона, як
малозабезпечена, повинна отримувати
державну соціальну допомогу в розмірі
і порядку, передбаченими
законодавством. Це рішення призвело до
порушення її конституційних прав. Вона
виховує 5 дітей, 4 з них діти віком до 18
років.

Із-за незаконно прийнятого
рішення, зловживання своїм службовим
становищем, не призначаючи державної
допомоги їй завдана моральна шкода, яка
пов'язана з приниженням її честі і
гідності, розладом нормального життя
її та її дітей, нервової напруги і
переживань, постійних головних болей і
безсоння, їй довелося брати гроші у
борг, щоб купити дітям поїсти та одяг,
її стан здоров'я погіршився. Виходячи з
глибини душевних страждань та з
урахуванням вимог розумності і
справедливості, розмір відшкодування
завданої їй та дітям моральної шкоди
становить 3000 грн.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги і просила
визнати неправомірними рішення
відповідача щодо відмови в наданні їй
державної соціальної допомоги та
зобов'язати здійснити виплату вказаної
соціальної допомоги у сумі 17770 грн. за
період з 01.07.2014 року по 01.09.2014 року,
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду в сумі 3000 грн..

Представники відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали і пояснили, що на підставі
рішень комісії для визначення права з
питань надання житлових субсидій та
державних соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям Щорської
райдержадміністрації ОСОБА_2 була
призначена державна соціальна
допомога малозабезпеченим сім'ям з
01.07.2012 року по 30.06.2014 року на загальну
суму 113326,02 грн. За цей час заявниця не
намагалась працевлаштуватись, не
надала управлінню документів, які б
підтверджували неможливість отримання
будь-яких джерел для існування в
зв'язку з тривалою хворобою, тощо.

Крім державної соціальної
допомоги малозабезпеченим сім'ям
ОСОБА_2 отримувала тимчасову допомогу
на 1 дитину, батько якої ухиляється від
сплати аліментів у сумі 385,80 грн.
щомісяця по серпень 2014 року, а також
допомогу на 4-х дітей одиноким матерям у
сумі 1467 грн. щомісяця. Таким чином
щомісяця заявниця отримувала 7775,94 грн.,
які повинна була витрачати на дітей (на
харчування, придбання одягу, тощо). В
позовній заяві ОСОБА_2 стверджує, що їй
довелося брати гроші у борг, щоб купити
дітям поїсти та одяг. Отже постає
питання нецільового використання
коштів з державного бюджету, які
заявниця отримувала кожного місяця.

При розгляді заяви ОСОБА_2 щодо
призначення державної соціальної
допомоги малозабезпеченим сім'ям від
11.07.2014 року районною комісією з питань
надання житлових субсидій та державної
допомоги малозабезпеченим сім'ям
Щорської райдержадміністрації було
прийнято рішення про відмову в
призначенні зазначеної допомоги, так
як заявниця не працює протягом трьох
місяців, що передують місяцю звернення
за призначенням допомоги, не
зареєстрована у службі зайнятості як
така, що шукає роботу.

ОСОБА_2 зверталася стосовно
причини відмови їй у призначенні
державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям до управління
соціального захисту, а також на Урядову
гарячу лінію. На всі звернення надані
письмові роз'яснення.

Вважають що причиною погіршення
стану здоров'я ОСОБА_2 не може бути вина
управління, позивачкою не було надано
довідки з медичного закладу про
звернення за медичною допомогою та
наявності будь-яких хвороб. Отже
заявлені вимоги ОСОБА_2 до управління
щодо відшкодування моральної шкоди
вважають безпідставними.

Вимоги щодо зобов'язання
здійснити виплати державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям у сумі 17770 грн. за період з 01.07.2014
року по 01.09.2014 року вважають
необгрунтованими, оскільки невідомо на
підставі чого ОСОБА_2 керувалася при
визначенні розміру суми
вищезазначеної допомоги за цей період.

Вислухавши пояснення позивачки,
представників відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Згідно статті 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини першої
статті 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які мають статус
малозабезпеченої сім'ї, на їх соціальну
захищеність шляхом надання пільг і
державної соціальної підтримки
визначені та закріплені в Законі
України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

У відповідності до п.1 ст.1
Закону України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям»
(надалі - Закон) державна соціальна
допомога малозабезпеченим сім'ям -
щомісячна допомога, яка надається
малозабезпеченим сім'ям у грошовій
формі в розмірі, що залежить від
величини середньомісячного сукупного
доходу сім'ї.

Право на державну соціальну
допомогу мають малозабезпечені сім'ї,
які постійно проживають на території
України, що закріплено ст.3 Закону.

Статтею 4 даного Закону
врегульовано порядок отримання
державної соціальної допомоги, зокрема
заява про надання державної соціальної
допомоги подається уповноваженим
представником сім'ї до органу праці та
соціального захисту населення за
місцем його проживання або до
виконавчого комітету сільської,
селищної ради. Виконавчий комітет
сільської, селищної ради передає заяву
про надання державної соціальної
допомоги до органу праці та
соціального захисту населення. У заяві
дається згода сім'ї на збір інформації
про неї, про її власність, доходи та
майно, що необхідна для мети цього
Закону. До заяви про надання державної
соціальної допомоги додаються:
документ, що посвідчує особу; довідка
про склад сім'ї. До складу сім'ї
включаються чоловік, дружина; рідні,
усиновлені та підопічні діти цих осіб
віком до вісімнадцяти років, а також
діти, які навчаються за денною формою
навчання у загальноосвітніх,
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах I-IV рівнів акредитації до
досягнення двадцяти трьох років і які
не мають власних сімей; неодружені
повнолітні діти, які визнані
інвалідами з дитинства I та II груп або
інвалідами I групи і проживають разом з
батьками; непрацездатні батьки
чоловіка та дружини, які проживають
разом з ними і перебувають на їх
утриманні у зв'язку з відсутністю
власних доходів; особа, яка проживає
разом з одиноким інвалідом I групи і
здійснює догляд за ним; жінка та
чоловік, які проживають однією сім'єю,
не перебувають у шлюбі, але мають
спільних дітей. При цьому до складу
сім'ї включаються незалежно від місця
проживання (перебування) або
реєстрації діти, які навчаються за
денною формою навчання у
загальноосвітніх,
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах I-IV рівнів акредитації до
досягнення двадцяти трьох років і не
мають власних сімей. До складу сім'ї не
включаються особи, які перебувають на
повному державному утриманні;
декларація про доходи та майно осіб,
які входять до складу сім'ї (в
декларацію не включаються державна
соціальна допомога, призначена
відповідно до цього Закону; нарахована
субсидія за спожиті житлово-комунальні
послуги; сплачені членами сім'ї
аліменти); довідка про наявність та
розмір земельної частки (паю). Форми
заяви, довідки про склад сім'ї,
декларації про доходи та майно
встановлюються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики. Органи праці та
соціального захисту населення для мети
цього Закону мають право користуватися
всіма офіційними джерелами інформації,
в тому числі й інформацією органів
державної податкової адміністрації.
Державна соціальна допомога
призначається з місяця звернення, якщо
протягом місяця подано всі необхідні
документи. Рішення про відмову в
наданні державної соціальної допомоги
має бути вмотивованим і містити
роз'яснення порядку його оскарження.

Положення п. 9 «Порядку
призначення і виплати державної
соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 24.02.2003р. № 250
(надалі - Порядок) передбачають, що
рішення про призначення соціальної
допомоги або про відмову в її наданні
приймається органом праці та
соціального захисту населення
протягом десяти календарних днів.

Відповідно до ч.ч.1 - 3 ст.5 Закону
України №1768-111 від 01 червня 2000 року "Про
державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям" (з
відповідними змінами і доповненнями)
розмір державної соціальної допомоги
визначається як різниця між
прожитковим мінімумом для сім'ї та її
середньомісячним сукупним доходом,
який обчислюється за методикою,
встановленою спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики.

В судовому засіданні встановлено,
що до Управління праці та соціального
захисту населення Щорської
райдержадміністрації звернулася
позивачка із заявою про призначення
державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям.

Згідно витягу з протоколу № 23
засідання районної комісії з питань
призначення адресної допомоги та
надання субсидій малозабезпеченим
верствам населення Щорської
райдержадміністрації від 21.07.2014 року та
рішення Управління соціального
захисту населення від 25 липня 2014 року
позивачці відмовлено в призначенні
державної соціальної допомоги як
малозабезпеченій сім'ї відповідно до
пункту 10 Порядку призначення державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям в зв'язку з наявністю
працездатних осіб, які не працюють
протягом трьох місяців, що передують
місяцю звернення.

Позивачці було надіслано
повідомлення № 2545 від 25 липня 2014 року
про відмову у призначенні державної
соціальної допомоги.

Відповідно до п.1 постанови
Кабінету Міністрів України від 24
лютого 2003 року № 250 «Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям» державна
соціальна допомога малозабезпеченим
сім'ям (далі - соціальна допомога)
призначається і виплачується у
грошовій формі малозабезпеченим
сім'ям, які постійно проживають на
території України, мають
середньомісячний сукупний дохід,
нижчий від прожиткового мінімуму для
сім'ї.

Пунктом 3 зазначеної постанови
передбачено, що призначення і виплата
соціальної допомоги здійснюється
управліннями праці та соціального
захисту населення районних, районних у
м. Києві та Севастополі
держадміністрацій, структурними
підрозділами з питань праці та
соціального захисту населення
виконавчих органів міських, районних у
містах (у разі їх створення) рад (далі -
органи праці та соціального захисту
населення) за місцем реєстрації
уповноваженого представника
малозабезпеченої сім'ї.

Статтею 7 Закону України «Про
державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям» визначено
перелік підстав, за яких соціальна
допомога не призначається, зокрема, у
випадку, коли працездатні члени
малозабезпеченої сім'ї не працюють, не
служать, не вчаться за денною формою
навчання у загальноосвітніх,
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах І-ІУ рівнів акредитації
протягом трьох місяців, що передують
місяцю звернення за призначенням
державної соціальної допомоги (крім
осіб, які в установленому порядку
визнані безробітними та за інформацією
центрів зайнятості не порушують
законодавство про зайнятість щодо
сприяння своєму працевлаштуванню;
осіб, які доглядають за дітьми до
досягнення ними трирічного віку або за
дітьми, які потребують догляду
протягом часу, визначеного у медичному
висновку лікарсько-консультативної
комісії, але не більше ніж до
досягнення ними шестирічного віку;
осіб, які доглядають за інвалідами І
групи або дітьми-інвалідами віком до 18
років, за інвалідами II групи внаслідок
психічного розладу, а також за особами,
які досягли 80-річного віку).

За наявності обставин,
передбачених у частині першій статті 7
Закону України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям»,
державна соціальна допомога може бути
призначена місцевою державною
адміністрацією на підставі рішень
районних, районних у містах Києві та
Севастополі державних адміністрацій
та виконавчих комітетів міських і
районних у містах, якщо у
малозабезпеченій багатодітній сім'ї
виховуються троє або більше дітей
віком до 18 років (якщо діти навчаються
за денною формою навчання у
загальноосвітніх, а також професійно -
технічних, вищих навчальних закладах
І-ІУ рівнів акредитації, але не довше
ніж до досягнення ними 23 років);

В зв'язку з тим, що позивачка не
працювала протягом трьох місяців, що
передують місяцю звернення за
призначенням допомоги та не була
зареєстрована у службі зайнятості як
така, що шукає роботу, питання про
призначення їй державної соціальної
допомоги малозабезпеченим сім'ям
вирішувалося комісією Щорської
райдержадміністрації, яка прийняла
рішення про відмову у призначенні
допомоги. Дана комісія не
підпорядкована Управлінню соціального
захисту населення. Рішення комісії
обов'язкове для виконання.

За таких обставин, відповідач не
вправі був призначити допомогу
позивачці.

Таким чином, рішення відповідача
щодо відмови в призначенні державної
допомоги малозабезпеченим сім'ям є
законними і тому позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції
України, ст. ст. 2, 10, 11, 14, 70, 71, 159-163, 167 КАС
України, ст. ст. 1-5, 7 ЗУ «Про державну
соціальну допомогу малозабезпеченим
сім'ям», Постановою Кабінету Міністрів
України від 24.02.2003р. № 250 "Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям", -

П О С
Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Щорської районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання неправомірними рішення
щодо відмови в призначенні державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям та зобов'язання здійснити
виплату вказаної соціальної допомоги у
сумі 17770 грн. за період з 01.07.2014 року по
01.09.2014 року, стягнення з відповідача на
її користь моральну шкоду в сумі 3000
грн..

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через суд, який
виніс постанову. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя:
В.В. Лихошерст