Справа № 462/4555/14-а
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/4555/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова в складі

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови головного державного
виконавця,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить поновити строк для
звернення до суду; визнати
протиправною та скасувати постанову
головного державного виконавця від
27.06.2014 р. "Про повернення виконавчого
документу стягувачеві" і надіслати
виконавчий лист відповідачеві для
виконання. Свої вимоги мотивує тим, що у
2008 р. постановою Залізничного
районного суду м. Львова вона одержала
право на отримання частини
невиплаченої допомоги по догляду за
дитиною віком до 3-х років. Як
вбачається з постанови головного
державного виконавця від 27.06.2014 р., яку
вона одержала 04.07.2014 р., підставою
повернення виконавчого листа,
невиконанням рішення суду в частині
стягнення частини невиплаченої
допомоги викладає те, що хоч боржник і
має кошти в управлінні державного
казначейства, однак доступу до них
немає. Відповідно до положень ст. 14 КАС
України постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язкові для
виконання на всій території України». У
зв'язку із наведеним, просить суд позов
задовольнити.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, однак 14.08.2014 р. подала до суду
заяву, у якій просить розгляд справи
провести без її участі. Позов підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причину
неявки суд не повідомив, не подав до
суду заперечень, а тому суд вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, однак до суду його представник
не з'явився, а крім цього відповідач не
подав заперечень щодо позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Судом встановлено, що відповідно до
виконавчого листа № 2-а-204/2009
Залізничного районного суду м. Львова
від 22.12.2010 р., Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради зобов'язано нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку із врахуванням
виплачених сум за період з 17.09.2007 р. до
31.12.2007 р. відповідно до ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» /а.с.4/.

Відповідно до ухвали Залізничного
районного суду м. Львова від 08.05.2014 р.
змінено спосіб виконання виконавчого
листа № 2-а-204/2009, виданого 14.06.2013 р. на
«стягнути із Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради 2072 грн. 75 коп. недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку із
врахуванням виплачених сум за період з
17.09.2007 року по 31.12.2007 року» /а.с.8-9/.

У постанові про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 27.06.2014 р.
вказано, що у процесі здійснення
виконавчих дій встановлено, що боржник
має відкриті рахунки в ГУДКСУ у
Львівській області. Законом України
«Про виконавче провадження»
передбачено порядок звернення
стягнення на кошти та інше майно
боржника. Відповідно до ст. 52 цього
Закону стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів. Таким
чином державний виконавець не може
звернути стягнення на кошти боржника
на рахунках, відкритих в органах
казначейства, що в свою чергу
унеможливлює подальше виконання
рішення суду державною виконавчою
службою, оскільки наявна встановлена
законом заборона, чітко визначений
порядок та процедура виконання даних
рішень. У зв'язку із наведеним
виконавчий документ повернуто
стягувачеві /а.с.6-7/.

Ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» містить вичерпний
перелік підстав, за наявності яких,
державний виконавець повертає
виконавчий документ стягувачеві. Однак
державний виконавець повернув
виконавчий лист стягувачеві на
підставі відсутності у нього коштів, а
наявності коштів лише на рахунках, які
відкриті в органах казначейства, що в
свою чергу унеможливлює подальше
виконання рішення суду державною
виконавчою службою, оскільки наявна
встановлена законом заборона, чітко
визначений порядок та процедура
виконання даних рішень. Таке рішення
державного виконавця суд вважає
неправомірним, оскільки воно прийняте
всупереч вимогам ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», так як у
вимогах даної статті відсутнє
посилання на неможливість проведення
стягнень з боржника з рахунків,
відкритих у органах казначейства.

Щодо вимог позивача про поновлення
строку для звернення до суду, то така
підлягає задоволенню, оскільки ст. 181
КАС України передбачений десятиденний
строк з дня, коли особа дізналась або
повинна була дізнатись про порушення
її прав, свобод чи інтересів. Оскільки
позивач отримала постанову про
повернення виконавчого документа
03.07.2014 р. /а.с.10/, а тому пропустила строк
для звернення до суду з поважних
причин, а тому такий підлягає
поновленню.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку про правомірність
заявлених позовних вимог, оскільки
виконання судових рішень - це заключна
стадія цивільного процесу, а саме
заключний етап у процесі реалізації
захисту цивільних прав, а згідно з
прецедентною практикою Європейського
суду з прав людини для визначення
розумного строку розгляду справи
включається період з надходження до
суду позовної заяви й закінчується
виконанням рішення суду. Отже,
завданням ДВС є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачене законом, тому
перевірка вчинення таких дій державним
виконавцем є фактично перевіркою
дотримання положень ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду й належного виконання рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 12,14,18,71,159,160,161,163,170,181,255
КАС України, Закон України «Про
виконавче провадження», суд -

постановив:

Поновити строк звернення до суду та
позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця від 27.06.2014 року «Про
повернення виконавчого документу
стягувачеві» і надіслати виконавчий
лист Управлінню державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області для виконання.

Постанова може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Залізничний районний суд м.
Львова шляхом подачі в десяти денний
строк з дня проголошення постанови
апеляційної скарги.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Боровков Д.О.