Справа № 826/16839/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представників позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Кобаля М.І., Собківа Я.М. Чайка О.С.
Храплюк С.М., Симончука О.М. Вільгельм
А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» на ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
листопада 2013 року та постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 листопада 2013 року у
справі за позовом Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про визнання
протиправними та скасування постанов
від 23.08.2012 № 130/12 та № 131/12, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року Гаражно-будівельний
кооператив «Авіатор» звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із позовом до Державної
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві в якому просив визнати
протиправними та скасувати постанови
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 23.08.2012 № 130/12 та № 131/12,
від 19.02.2013 № 32/13.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року позовну заяву
гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» в частині визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 19.02.2013 № 32/13 залишено без
розгляду.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими
рішеннями суду, звернувся з
апеляційними скаргами, в яких зазначає,
що оскаржувані рішення суду не
відповідають вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати ухвалу та направити
справу для продовження розгляду в
частині залишення позову без розгляду,
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Залишаючи позовну заяву
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» без розгляду в частині
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 19.02.2013 № 32/13, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
без поважних причин пропущено 15-денний
строк звернення до суду, встановлений
Законом України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» та відсутні
правові підстави для його поновлення.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватись інші строки для
звернення до адміністративного суду
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чим
інтересів.

При цьому, слід зазначити, що строк
звернення до адміністративного суду -
це проміжок часу після виникнення
спору у публічно-правових відносинах,
протягом якого особа має право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою за вирішенням цього
спору і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Після закінчення цього часу
особа не втрачає права звернутися із
адміністративним позовом, але у
задоволенні цього позову може бути
відмовлено на підставі пропуску строку
звернення до адміністративного суду.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і сприяє
стабільності діяльності суб'єктів
владних повноважень щодо виконання
своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених КАС України певних
процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Правова регламентація
відповідальності юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
міститься у Законі України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Згідно ч. 1 ст. 5 цього Закону, постанову
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, може бути оскаржено до суду
протягом 15 днів з дня її винесення з
повідомленням про таке оскарження у
той самий строк органу, який виніс
постанову.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
оскаржувану постанову від 19.02.2013 № 32/13
одержав голова правління
гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» Храплюк С.М. 19.02.2013, що
підтверджується розпискою в
оскаржуваній постанові.

З огляду на положення ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», останнім днем звернення
до адміністративного суду з позовом
про скасування зазначеної вище
постанови було 06.03.2013. Однак, позивач
звернувся до суду з позовом лише 24.10.2013,
тобто з пропущенням строків.

Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що поважних причин пропуску
строків звернення до суду з позовними
вимогами в частині визнання
протиправним та скасування постанови
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 19.02.2013 № 32/13 не
встановлено, а тому позовна заява в цій
частині підлягає залишенню без
розгляду.

Обговорюючи питання правомірності
винесення постанов про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 23.08.2012 №
130/12 та № 131/12, колегія суддів виходить з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, ПП
«Ерідан» звернулося до відповідача зі
зверненням від 12.04.2012 № 11 про те, що
позивач будує підземні двоповерхові
гаражі, які на даний момент
недобудовані та не здані в
експлуатацію за адресою: вул. Григорія
Андрющенка, 4-в та вул. Григорія
Андрющенка, 4-а у Шевченківському
районі міста Києва та просив
відповідача вжити відповідних заходів
реагування.

Відповідачем, на підставі зазначеного
звернення ПП «Ерідан» та направлення
на проведення перевірки від 23.04.2012, у
присутності старшого охоронця
позивача, з виїздом на місце, проведена
позапланова перевірка дотримання
позивачем вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
під час виконання підготовчих і/або
будівельних робіт та експлуатації
підземних гаражів на вул. Андрющенка,
4-А, 4-В у Шевченківському районі м.
Києва, за результатами якої складено
акт від 27.04.2012, яким зафіксовано, що
позивачем експлуатуються підземні
гаражі на вул. Андрющенка, 4-В літ. «А» (51
мащиномісце), вул. Андрющенка, 4-В літ.
«Б» (155 мащиномісць) у Шевченківському
районі м. Києва без прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності». Категорії
складності об'єктів при перевірці не
визначено. Будь-яка проектно-дозвільна
документація під час перевірки не
надана, перевірити відповідність
виконаних будівельних робіт проектні
документації немає можливості.
Представник позивача від підписання
акту відмовився, про що міститься
відповідний запис в акті.

Враховуючи виявлені порушення,
відповідачем видано припис від 27.04.2012,
яким позивачу заборонено експлуатацію
підземних гаражів на вул. Андрющенка,
4-В (літ. «А», літ. «Б») до усунення
допущеного правопорушення та
зобов'язано усунути допущене
правопорушення в термін до 11.07.2012.

Припис направлено позивачу
супровідним листом від 15.05.2012 № 7/26-4083/02/2
з проханням прибути до відповідача для
оформлення протоколу про вчинене
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, який отримано
представником позивача 22.05.2012 під
підпис, що підтверджується наявним в
матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Проте, в назначений час позивач до
відповідача не з'явився, не висловив
жодних зауважень щодо порядку
проведення перевірки та встановлених
фактів порушень, хоча мав на це
відповідне право та час.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем на підставі звернення
прокуратури Шевченківського району
міста Києва від 02.07.2012 № 3710/Н-49 та
направлення для проведення
позапланової перевірки від 25.07.2012, у
присутності охоронця позивача, з
виїздом на місце, проведена
позапланова перевірка дотримання
позивачем вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
під час виконання підготовчих і/або
будівельних робіт на вул. Андрющенка,
4-В у Шевченківському районі м. Києва, за
результатами якої складено акт від
31.07.2012, яким зафіксовано, що вимоги
припису відповідача від 27.04.2012 не
виконуються, продовжується
експлуатація позивачем підземних
гаражів на вул. Андрющенка, 4-В, літ. «А»
(51 мащиномісце), вул. Андрющенка, 4-В літ.
«Б» (155 мащиномісць) у Шевченківському
районі м. Києва без прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності». Відповідно
до ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво», ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні
принципи забезпечення надійності та
конструктивної безпеки будівель,
споруд, будівельних конструкцій та
основ» об'єкт будівництва належить до
ІІІ категорії складності.

Враховуючи виявлені порушення,
відповідачем видано припис від 31.07.2012,
яким позивача зобов'язано виконати
вимоги припису відповідача від 27.04.2012, а
саме: щодо заборони експлуатації
підземних гаражів на вул. Андрющенка,
4-В (літ. «А», літ. «Б») до усунення
допущеного правопорушення.

Припис направлено позивачу
супровідним листом від 07.08.2012 №
7/26-31/0708/02/2 з проханням прибути до
відповідача для оформлення протоколу
про вчинене правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, який
отримано представником позивача 14.08.2012
під підпис, що підтверджується наявним
в матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Проте, в назначений час позивач до
відповідача не з'явився, не висловив
жодних зауважень щодо порядку
проведення перевірки та встановлених
фактів порушень, хоча мав на це
відповідне право та час.

У зв'язку з встановленням відповідачем
під час перевірки позивача факту
експлуатації об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, відповідач
дійшов висновку, що відповідальність
за встановлені правопорушення
передбачена абз.4 п. 6 ч. 2 ст. 2 3акону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», про що складено протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 17.08.2012.

Також, у зв'язку з встановленням
відповідачем під час перевірки
позивача факту невиконання вимог
припису від 27.04.2012 та продовження
експлуатації позивачем об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, відповідач дійшов
висновку, що відповідальність за
встановлені правопорушення
передбачена абз.1 п. 1 ч. 6 ст. 2 3акону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», про що складено протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 17.08.2012.

У зв'язку з виявленими під час
перевірки порушеннями, за результатами
розгляду матеріалів справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності відповідачем винесені
оскаржувані постанови, а саме:

від 23.08.2012 № 130/12, якою позивача визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз.4 п. 6 ч. 2 ст. 2 3акону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі 91
800,00 грн.;

від 23.08.2012 № 131/12, якою позивача визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз.2 п. 1 ч. 6 ст. 2 3акону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі 11
020,00 грн.

Позивач вважає постанови відповідача
від 23.08.2012 № 130/12 та № 131/12 протиправними
та такими, що підлягають скасуванню у
судовому порядку.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність», для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури, додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 № 549 утворено територіальний
орган - Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві та наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011 № 22 затверджено
Положення про Інспекцію.

Наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011 № 22 затверджено
Положення про Інспекцію.

Відповідно до п. 3 Положення № 439/2011,
основними завданнями
Держархбудінспекції України є
реалізація державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства,
зокрема, здійснення в межах своїх
повноважень державного контролю за
дотриманням законодавства, стандартів,
нормативів, норм, порядків і правил із
зазначених питань.

Проведення архітектурно-будівельного
контролю регулюється Порядком
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі -
Порядок № 553).

У відповідності до пунктів 1, 2, 3 Порядку
№ 553, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Держархбудінспекцією та
її територіальними органами (далі -
інспекції) за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, проектної
документації, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і
технічного нагляду, ведення загального
та (або) спеціальних журналів обліку
виконання робіт (далі - загальні та (або)
спеціальні журнали), виконавчої
документації, складення актів на
виконані будівельно-монтажні та
пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
правилами та проектною документацією,
щодо створення об'єкта будівництва.
Державний архітектурно-будівельний
контроль на об'єктах будівництва, що є
власністю іноземних держав,
міжнародних організацій, іноземних
юридичних і фізичних осіб та
розташовані на території України,
здійснюється відповідно до цього
Порядку.

Згідно пунктів 16, 17 Порядку, здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 553 від
23.05.2011, за результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком. У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Таким чином, основною передумовою для
винесення за результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
припису та постанови є факт
встановлення за його результатами
порушення суб'єктом містобудування
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті
41 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», посадові
особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право видавати
обов'язкові для виконання приписи щодо:
а) усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без реєстрації
декларації про початок їх виконання
або дозволу на виконання будівельних
робіт.

Пунктом 9 частини 4 статті 41 цього
Закону обумовлено, що посадові особи
органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
забороняти за вмотивованим письмовим
рішенням керівника органу державного
архітектурно-будівельного контролю чи
його заступника експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію.

Наказом Міністерство регіонального
розвитку; будівництва та
житлово-комунального господарства
України, від 15.05.2012 № 240 «Про
затвердження форм актів та інших
документів, які складаються під час або
за результатами здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю»
затверджено форми документів, які
складаються під час або за
результатами здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю та
зокрема форми форму припису про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил згідно з
додатком 3; та форму припису про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають
законодавству, будівельним нормам,
державним стандартам і правилам,
архітектурним вимогам, затвердженим
проектним рішенням, технічним умовам
та іншим нормативно-правовим актам,
виконуються без повідомлення,
реєстрації декларації про початок їх
виконання або без отримання дозволу на
виконання будівельних робіт згідно з
додатком 4. Цей перелік є вичерпним.

Отже, заборона експлуатації закінчених
будівництвом об'єктів можлива лише за
вмотивованим рішенням керівника
Інспекції.

Статтею 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено порядок прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва.

Зокрема, частиною 1 статті 39 вказаного
Закону передбачено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно ст. 32 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», усі об'єкти будівництва за
складністю архітектурно-будівельного
рішення та/або інженерного обладнання
поділяються на І, II, III, IV та V категорії
складності, які визначаються
відповідно до державних будівельних
норм та стандартів на підставі класу
наслідків (відповідальності) такого
об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», державний
архітектурно-будівельний контроль,
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
під час виконання підготовчих і
будівельних робіт. Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті
41 цього Закону, посадові особи
інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
одержувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п.п. 3 п. 5 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 № 439,
посадові особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
одержувати безоплатно інформацію,
документи і матеріали, зокрема,
технічну та проектну документацію,
журнали загальних робіт, авторського
нагляду, спеціальних та окремих видів
робіт, акти обстеження прихованих
робіт, проміжного прийняття,
відповідальних конструкцій,
індивідуального та комплексного
випробування устаткування, систем,
мереж та пристроїв, інші документи,
визначені ДБН А.3.1-5-96 та передбачені в
інших державних будівельних нормах.

Як вбачається з матеріалів справи,
документів щодо правомірності
будівництва двоповерхових гаражів, які
на даний час недобудовані та не здані в
експлуатацію за адресою: вул. Григорія
Андрущенка, 4-в та вул. Григорія
Андрущенка, 4-а у Шевченківському
районі м. Києва та проектної
документації, що складена між
замовником та проектною організацією
на вимогу інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, на момент проведення
перевірки надано не було.

Враховуючи, що підземні двоповерхові
гаражі являють собою нерухоме майно,
пов'язане із землею та створені з
відповідних будівельних матеріалів і
конструкцій, поєднаних між собою в
певній технологічній послідовності,
визначеній проектною документацією,
державними будівельними стандартами,
нормами і правилами, дії позивача
становлять суспільну загрозу життю та
здоров'ю людей, підвищену небезпеку для
довкілля, оскільки немає даних про те,
чи мають дані гаражі необхідну
міцність, стійкість та експлуатаційну
витривалість.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу, зокрема, за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію: об'єктів III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи
наявність не усунутих порушень з боку
позивача та наявні у справі докази,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність оскаржуваних постанов
відповідача про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 23.08.2012 № 130/12 та № 131/12.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» на ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
листопада 2013 року та постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 листопада 2013 року -
залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 листопада 2013 року та
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 07.10.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Собків Я.М.