Справа № 442/5872/14-а
Суддя: Івасівка А. П.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/5872/14-а
Провадження № 2-а/442/202/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Дрогобич
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Рибницької сільської ради
Дрогобицького району, голови
Рибницької сільської ради Паращака
Ярослава Григоровича, за участю
третьої особи ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування та
визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів, в якому просить визнати
протиправним та скасувати у повному
обсязі рішення 13 чергової сесії 6
скликання Рибницької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області за №421 від 13.06.2014 року «Про
встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_3». Визнати
незаконним дії сільського голови
Рибницької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області Паращака Ярослава Григоровича,
що мали місце під час підготовки до
розгляду на черговому засіданні сесії
сільської ради заяви ОСОБА_3, про
встановлення заїзду до її
будинковолодіння АДРЕСА_2 та під час
виконання прийнятого рішення сесії
Рибницької сільської ради №421 від
13.06.2014 року, в тому числі дії, що
полягають у незаконному винесені на
розгляд чергової сесії сільської ради
заяви ОСОБА_4 незважаючи на наявність
чинного рішення (постанови) суду про
визнання протиправним та скасування
аналогічного рішення сесії сільської
ради; дії, що полягають у
неповідомленні сільським головою
ОСОБА_1 про дату, час та місце
проведення чергового засідання сесії
сільської ради, на якому розглядалась
заява ОСОБА_3; дії, що полягають у не
направленні сільським головою заяви
ОСОБА_3 на розгляд постійної комісії
сільської ради; дії, що полягають у
ненаправлені Геричу Петру
Олексійовичу копії рішення чергової
сесії 6 скликання Рибницької сільської
ради Дрогобицького району Львівської
області за №421 від 13.06.2014 року «Про
встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_3».

В обґрунтування позову, покликається
на те, що він з народження проживає в с.
Майдан Дрогобицького району
Львівської області та являється
власником будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 72,4 кв.м. із приналежними до нього
господарськими будівлями та спорудами
на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії САЕ
№332412, від 15.01.2012 року, виданого
виконавчим комітетом Рибницької
сільської ради Дрогобицького району.
Такий житловий будинок та господарські
будівлі розташовані на земельній
ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер
№:01:002:0000, до якої прилягає ще одна
його земельна ділянка площею 0,1433 га,
кадастровий номер №:02:002:1111, з
цільовим призначенням ведення
особистого селянського господарства,
яку його батьки та члени його сім»ї
використовували та продовжують
використовувати за її цільовим
призначенням протягом багатьох
десятиліть. Про наявність у
користуванні його сім»ї
вищезазначених земельних ділянок
свідчать технічна документація з
землеустрою, довідка про
землекористування та чинне рішення 11
чергової сесії шостого скликання
Рибницької сільської ради за №51 від
02.03.2011 року «Про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки ОСОБА_1»,
згідно якого йому надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 0,25 га та для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,08 га у АДРЕСА_1.

Поряд з цим, весною 2013 року між ним та
його сусідкою ОСОБА_3, яка є власником
будинковолодіння АДРЕСА_2, що межує з
його будинковолодінням, виникли
побутові суперечки та конфлікти.
Причиною, яких стали незаконні
протиправні дії ОСОБА_3 щодо його
земельної ділянки площею 0,1433 га,
кадастровий номер №:02:002:1111.
ОСОБА_3 вказала, що буде на такій
земельній ділянці облаштовувати
проїзд до свого будинковолодіння
шириною 3,5 м.. Коли він пояснив ОСОБА_3,
що такий проїзд чинить йому безліч
незручностей та шкоди, а земельна
ділянка внаслідок його облаштування
буде поділена по діагоналі її площі, то
у відповідь ОСОБА_3 повідомила, що його
згода їй не потрібна, так як вона за
допомогою Рибницької сільської ради
виготовить усі необхідні документи для
встановлення такого проїзду. Згодом
після чергового подібного спору, до
нього навідався дільничний інспектор
із пред'явлених документів якого,
дізнався про існування рішення, згідно
якого затверджено детальний план
території щодо можливості влаштування
заїзду до існуючого будинковолодіння
АДРЕСА_2. гр. ОСОБА_3, розроблений КП
«Дрогобицьким бюро планування та
архітектури». На підставі наведеного
ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом до
нього про усунення перешкод у
користуванні проїзду.

07.08.2013 року він звернувся за захистом
своїх прав до суду і 06.11.2013 року
рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області, яке вступило у
законну силу 18.11.2013 року, визнано
протиправними та скасовано рішення 3
чергової сесії 6 скликання Рибницької
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області за №68 від 22.06.2011
року « Про встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_3», рішення
позачергової сесії 6 скликання
Рибницької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області №267 від 02.11.2012 року « Про
надання дозволу на складання проекту
детального планування території до
заїзду до будинковолодіння АДРЕСА_2
ОСОБА_3» та рішення позачергової сесії 6
скликання Рибницької сільської ради
Дрогобицького району за №320 від 27.02.2013
року «Про затвердження детального
плану території щодо можливості
влаштування заїзду до існуючого
будинковолодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_3».

Незважаючи на викладене, зі слів
депутатів у липні 2014 року він дізнався,
що на сесії Рибницької сільської ради в
черговий раз було розглянуто питання
ОСОБА_3 щодо влаштування проїзду через
його земельну ділянку. За його
зверненням сільською радою надано
відповідь від 10.07.2014 року №117, за
підписом ОСОБА_3 про те, що на засіданні
сесії Рибницької сільської ради 13.06.2014
року розглядалось питання щодо
встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_7 у АДРЕСА_2,
через земельну ділянку, яка
знаходиться у його користуванні, і за
наслідком розгляду такого прийнято
оскаржуване рішення, яке було додано.

З таким рішенням категорично не
погоджується, так як відповідач в
черговий раз порушив його право,
незважаючи на скасування судом
аналогічного рішення, про що
відповідачу було достеменно відомо,
фактично розпорядився частиною
земельної ділянки, яка перебуває у його
користуванні; рішення прийнято без
його відома та участі, на підставі
ст.ст. 158,159,160 та 161 ЗК України, які
стосуються порядку вирішення
земельних спорів.

Наголошує, що під час прийняття рішення
№51 від 02.03.2011 Рибницької сільської
ради, не було зазначено, що відповідно
до тих чи інших документів, зокрема
відповідно до Генерального плану с.
Майдан через спірну земельну ділянку
повинен проходити заїзд до земельної
ділянки ОСОБА_3 шириною 3,5 м.

Поряд з цим, в оскаржуваному рішенні,
так і в аналогічному скасованому
рішенні 3 чергової сесії 6 скликання
Рибницької сільської ради, перелічених
у ст.141 ЗК України підстав припинення
його права на спірну земельну ділянку
не вказано; також за змістом ст. 149 ЗК
України така земельна ділянка не була
вилучена, його згоду на таке не
отримано.

Вважає, що такі дії відповідачів
свідчать про чергове зумисне порушення
його прав, зокрема такі мали місце під
час підготовки до розгляду на
черговому засіданні питання щодо
облаштування спірного заїзду, адже
його не повідомили про розгляд такого,
сільським головою не вжилися заходи
спрямовані на таке повідомлення, так і
після прийняття рішення, які полягали у
неповідомленні у існуванні такого,
неврахований факт скасування
аналогічного рішення постановою суду.

Поряд з цим вважає, що строк на
оскарження спірного рішення ним не
пропущено, так як дізнався про таке зі
слів депутатів, а ознайомився з таким
12.07.2014 року.

Разом з тим, просив суд винести окрему
ухвалу щодо перевірки наявних з боку
посадових та службових осіб Рибницької
сільської ради, в тому числі з боку
сільського голови Паращака Я.Г.
порушень закону під час підготування,
розгляду та прийняття оскаржуваного
рішення сесії, а також у зв'язку із не
направленням копії рішення до відома
позивача ОСОБА_1 та щодо перевірки
наявності підстав для розгляду питання
щодо притягнення цих осіб до
відповідальності, передбаченої
відповідними нормами права.

Позивач та його представник ОСОБА_8
позов підтримали, пославшись на
обставини викладені в позовних та
уточненій позовній заяві, просять
позов задоволити. Додатково
наголосили, що відповідачами порушено
всі можливі норми закону пов'язані з
прийняттям оскаржуваного рішення.

Представник відповідача та відповідач
Паращак Я.Г. відносно задоволення
позову заперечив з тих підстав, що
радою прийнято законне рішення.
Позивача про розгляд питання
облаштування заїзду до будинку ОСОБА_3
не повідомлялося з тих підстав, що в цей
самий день розглядалося його питання,
тому вважав, що такий повинен був бути
присутнім.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник -
адвокат ОСОБА_9 відносно задоволення
позову заперечили, зокрема з тих
підстав, що спірне рішення є законним,
ним враховано інтереси ОСОБА_3,
оскільки вона завжди користувалася
спірним проїздом, іншого заїзду до її
будинку не можливо облаштувати.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов слід
задоволити виходячи з наступного.

Згідно ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України. Зазначені
положення Конституції України
кореспондуються зі статтею 24 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Згідно змісту ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських у
галузі земельних відносин на території
міст належить розпорядження землями
територіальної громади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Зазначені положення
Конституції України кореспондуються
зі статтею 24 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 15.01.2012
року, виданого виконавчим комітетом
Рибницької сільської ради,
зареєстрованого 26.01.2012 року в КП ЛОР
«Дрогобицьке міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
ОСОБА_1 є власником житлового будинку,
АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Згідно рішення Рибницької сільської
ради Дрогобицького району ІІ чергової
сесії VІ скликання від 02.03.2011 року
ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
площею 0,25, та для ведення особистого
селянського господарства площею 0,08 га
в АДРЕСА_1 (а.с.24), що підкріплено
довідкою про землекористування, де
крім наведеного вказано, що згідно
земельно-кадастрової книги Рибницької
сільської ради ОСОБА_1 користується
земельною ділянкою площею 0,33 га, яка
надана була йому у користування у 1995
році. (а.с.22).

На підставі наведеного, за заявою
ОСОБА_1 ДП «Львівський
науковий-дослідний інститут
землеустрою» Дрогобицьким комплексним
відділом було виготовлено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на вказані земельні ділянки -
а.с.23).

Разом з цим, 13.06.2014 року Рибницькою
сільською радою Дрогобицького району
Львівської області на черговій ХІІІ
сесії шостого скликання 13.06.2014 року №421,
на підставі норм ст.ст. 12, 158, 159, 160, 161
Земельного Кодексу України та п. 34 ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування» було прийнято рішення
про встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_3 в АДРЕСА_2,
через земельну ділянку, яка
знаходиться в користуванні ОСОБА_1
шириною 3,5 м., та дозволено провести
необхідні для цього роботи (а.с.59).

Відповідач визнав той факт, що позивач
не був присутній при прийнятті такого
рішення та належним чином
повідомлений, з тих підстав, що в цей
день розглядалося його питання про
затвердження технічної документації з
землеустрою і на його думку ОСОБА_1 би
мав бути присутній на такій сесії.

За листом Рибницької сільської ради
від 10.07.2014 року №117, на заяву ОСОБА_1
сільською радою було надано спірне
рішення та протокол до такого (а.с.56),
інших доказів про те, що позивачу було
відомо про оскаржуване рішення не
здобуто, а тому суд приходить до
висновку за змістом 99 КАС України, ним
не пропущено строк на оскарження
такого.

Поряд з цим, як встановлено матеріалами
справи та не заперечується сторонами,
Рибницькою сільською радою 22.06.2011 року
за №68, також приймалося рішення про
встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_3 через
земельну ділянку ОСОБА_1 шириною 3,5 м., а
рішенням №267 від 02.11.2012 року ОСОБА_3
надано дозвіл на складання детального
планування території щодо заїзду до
житлового будинку в с. Майдан по вул.
Шевченка; рішенням від 26.02.2013 року №230,
було затверджено план щодо можливості
влаштування заїзду до існуючого
будинковолодіння АДРЕСА_2, розроблений
КП « Дрогобицьке районне бюро
планування та архітектури» (а.с.41).
Однак вказані рішення були скасовані
постановою Дрогобицького
міськрайонного суду від 06.11.2013 року
№442/5525/13-а, яка вступила в законну силу
(а.с. 49-54).

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами Іменем України і є
обов»язковими до виконання на всій
території України.

Згідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов»язковими до виконання на всій
території України.

У вказаній постанові суду чітко
зазначено з яких підстав скасовані
такі рішення сільської ради, зокрема - у
генеральному плані села Майдан не
вказано про існування спірного заїзду,
не було припинено право користування
позивача на спірну земельну ділянку (
ст. 141 ЗК України), не вилучено земельну
ділянку як того вимагає зміст ст. 149, ст.
150 ЗК України, не було винесено рішення
про зміну цільового призначення
спірної земельної ділянки.

Незважаючи на зазначені судом
порушення сільською радою при прийняті
скасованих рішень про облаштування
заїзду, сільською радою приймається
фактично аналогічне рішення без
усунення таких порушень.

Так, оскільки судом беззаперечно
встановлено, що позивач має у своєму
користуванні земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 0,25, та для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,08 га в АДРЕСА_1,
однак, незважаючи на наведене та знову
ж таки всупереч вимогам ст.ст. 141,149 ЗК
України, де не мало місце ні припинення
ні вилучення спірної земельної
ділянки, прийнято оскаржуване рішення.
Більше того, не враховано, що вилучення
земельних ділянок провадиться за
згодою землекористувачів на підставі
рішень Кабінету Міністрів Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень. Отже,
нормами чинного на час виникнення
спірних правовідносин, законодавства
передбачено, що орган місцевого
самоврядування, зокрема, має право
вилучати земельні ділянки при
наявності згоди на це
землекористувача. За відсутності такої
згоди відповідач не має права (не
наділений повноваженнями) приймати
рішення про фактичне вилучення
земельної ділянки.

За таких обставин, сільська рада не
мала повноважень для облаштування
заїзду без попереднього вилучення
земельної ділянки звернення до
судового органу.

Слід зазначити, що третя особа ОСОБА_3
також не скористалась правом
звернутися до суду з питанням про
встановлення сервітуту.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 року
№ 7, при припиненні права власності на
земельну ділянку чи право користування
нею, (фактично потягло за свою
оскаржуване рішення), суди повинні
враховувати, що орган виконавчої влади
чи місцевого самоврядування має право
прийняти рішення про це лише в порядку,
з підстав і за умов, передбачених
статтями 140 - 149 ЗК України. У випадках,
визначених цими нормами, припинення
права власності на землю чи права
користування проводиться за позовом
відповідного органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування в
судовому порядку, недодержання якого є
підставою для визнання рішення цього
органу та виданих державних актів
недійсними.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, передаючи 3,5. м. землі позивача
для створення заїзду міська рада не
враховувала генеральний план с. Майдан,
та інтереси позивача, земельна ділянка
якого буде фактично поділена навпіл.

Тому, наявність суспільних потреб та
дотримання норм ДБН та інших норм при
створенні заїзду, на які посилається
відповідач та третя особа не можуть
бути предметом розгляду у даній справі
і є передчасними.

Неспроможність оскаржуваних рішень
вирішити конфліктну ситуацію із
спірним заїздом через чергове
недотримання відповідачем
встановленого законом порядку
вилучення земельної ділянки, зміни її
цільового призначення, припинення
права користування позивача на таку,
свідчить про свідоме ігнорування норм
закону, а тому позовні вимоги
підлягають до задоволення в повному
об'ємі.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, який є суб'єктом владних
повноважень, при розгляді і вирішенні
судом справи не доведено, а судом не
здобуто доказів правомірності рішення.

Суд зазначає, що дії відповідача,
пов'язані з оскаржуваним рішенням є
такими, що суттєво порушують права
позивача, оскільки він був позбавлений
можливості бути присутнім при його
прийнятті, таким порушується його
право користування земельною ділянкою
без достатньої правової підстави, тому
таке є протиправним та підлягає
скасуванню, а дії відповідача пов'язані
з його прийняттям та не доведенні до
відома - незаконними.

Керуючись ст.ст.11, 72, 86, 158-163, 171 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати у
повному обсязі рішення 13 чергової
сесії 6 скликання Рибницької сільської
ради Дрогобицького району Львівської
області за №421 від 13.06.2014 року «Про
встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_3».

Визнати незаконним дії сільського
голови Рибницької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області Паращака Ярослава Григоровича,
що мали місце під час підготовки до
розгляду на черговому засіданні сесії
сільської ради заяви ОСОБА_3, про
встановлення заїзду до її
будинковолодіння АДРЕСА_2 та під час
виконання прийнятого рішення сесії
Рибницької сільської ради №421 від
13.06.2014 року, в тому числі дії, що
полягають у незаконному винесені на
розгляд чергової сесії сільської ради
заяви ОСОБА_4 незважаючи на наявність
чинного рішення (постанови) суду про
визнання протиправним та скасування
аналогічного рішення сесії сільської
ради; дії, що полягають у
неповідомленні сільським головою
ОСОБА_1 про дату, час та місце
проведення чергового засідання сесії
сільської ради, на якому розглядалась
заява ОСОБА_3; дії, що полягають у не
направленні сільським головою заяви
ОСОБА_3 на розгляд постійної комісії
сільської ради; дії, що полягають у
ненаправлені Геричу Петру
Олексійовичу копії рішення чергової
сесії 6 скликання Рибницької сільської
ради Дрогобицького району Львівської
області за №421 від 13.06.2014 року «Про
встановлення заїзду до
будинковолодіння ОСОБА_3».

Постанова може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги, а у
випадку відкладення складення
постанови у повному обсязі чи її
прийняття у письмовому провадженні - в
цей же строк з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.П. Івасівка

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 23 вересня 2014 року.