Справа № 367/2982/14-а
Суддя: Чернов Д. Є.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/2982/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області у складі:

головуючого
судді Чернова Д.Є.

при секретарі
Тарасюк С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду при судовому розгляді
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Бородянської
селищної ради, третя особа: ОСОБА_3 про
скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
вони на підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого
державним нотаріусом Ірпінської
державної нотаріальної контори ОСОБА_4
06 квітня 1999 року та зареєстрованого в
реєстрі за № 3-1553, є власниками в рівних
частинах житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно
належало померлій громадянці ОСОБА_5 на
підставі рішення Бородянського
народного суду Київської області від 18
жовтня 1991 року, зареєстрованого в
Ірпінському міжміському бюро
технічної інвентаризації 26 лютого 1992
року за № 342. Разом з житловим будинком
до них перейшло право користування
присадибною земельною ділянкою
розташованою за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 0,32 (тридцять два) га
(далі - Земельна ділянка). Зазначена
земельна ділянка була надана у
користування ОСОБА_6, матері ОСОБА_5,
підтвердженням чого є архівна довідка
від 14 серпня 1991 року за № 04-М-39 видана
Архівним відділом виконкому Київської
обласної ради народних депутатів
Державним архівом Київської області.
На початку квітня 2014 року їх було
запрошено до Бородянської селищної
ради Київської області на 10 квітня 2014
на засідання щодо земельного спору
стосовно земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_1. В результаті
засідання органу виконавчої влади з
питань земельних ресурсів їм стало
відомо, що право власності на частину
Земельної ділянки, користувачами якої
вони були на протязі більш ніж 20 років,
перейшло до громадянки ОСОБА_3 (далі -
Третя особа) приблизно у 2004-2005 роках, на
підставі рішення Бородянської
селищної ради Київської області. Факт
виникнення права приватної власності
на земельну ділянку, яка розташована за
їхньою ж адресою, а саме в АДРЕСА_1, в
розмірі 0,010 га у громадянки ОСОБА_3
підтверджується Свідоцтвом про право
на власність, виданого на ім'я ОСОБА_3
Зазначають, що при виготовлені
технічної документації із землеустрою
та оформленні права власності на
земельну ділянку громадянкою ОСОБА_3
було набуто право власності на частину
дороги, в зв'язку з чим, орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів Бородянської селищної ради
просив їх добровільно віддати 0,02 га
їхньої Земельної ділянки, на що вони
своєї згоди не надали. За результатами
розгляду заяви ОСОБА_3, зі слів
працівників Бородянської селищної
ради, заявнику було повністю
відмовлено у задоволені земельного
спору. Всупереч вимогам статей 159 та 160
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України), Бородянська селищна рада на
їхні неодноразові звернення як до
розгляду земельного спору так і після
його розгляду не надала можливості
ознайомитись з матеріалами щодо цього
спору, зробити з них виписки, а також
відмовила їм у видачі копії прийнятого
рішення. Після засідання органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів вони замовили кадастровий
план Земельної ділянки, відповідно до
якого у них в користуванні на даний час
перебуває 0,2429 га, у громадянки ОСОБА_3
за їхньою ж адресою перебуває 0,0831 га.
Зазначають, що вони неодноразово
звертались до Бородянської селищної
ради з метою отримання рішень органу
місцевого самоврядування щодо надання
дозволу громадянці ОСОБА_3 на
виготовлення технічної документації
із землеустрою, які призвели до
відібрання, припинення права
користування їхньою Земельною
ділянкою, проте жодних документів їм не
надали. Окрім цього, їм був наданий
протокол засідання одинадцятої сесії
двадцять четвертого скликання
Бородянської селищної ради
Бородянського району Київської
області, відповідно до якого їм були
надані присадибні земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, згідно їхніх поданих
заяв. В даному протоколі зокрема
зазначено, що ним надано по 0,1223 га
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1.
Дані земельні ділянки були надані на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 06.04.1999 року.

Вважають, що прийняті Бородянською
селищною радою Київської області
рішення, на підставі яких у сторонньої
особи виникло право власності на
частину Земельної ділянки
користувачами якої вони є, є нічим
іншим як правовими актами
індивідуальної дії суб'єкта владних
повноважень, які грубим чином
порушують їхні права як
землекористувачів та підлягають
скасуванню.

У зв'язку з вище вказаним, просили
зобов'язати Відповідача скасувати
Протокол засідання 4 сесії 24 скликання
Бородянської селищної ради від 22.10.2002
року в частині надання в постійне
користування присадибної земельної
ділянки громадянки ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1, в розмірі 0,10 га.; стягнути з
Відповідача на користь Позивачів
понесені судові витрати.

В судове засідання Позивачі не
з'явилися, про місце, дату та час були
належним чином повідомлені. До суду від
їх представника надійшла заява з
проханням розглядати справу без його
участі. Позовні вимоги підтримуює в
повному обсязі.

Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату розгляду справи був повідомлений
належним чином. До суду надійшла заява
з проханням слухати справу у
відсутність їх представника, а тому суд
вважає за можливе розглянути дану
справу за їх відсутності.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про час, місце та дату
розгляду справи була повідомлена
належним чином, а тому суд вважає за
можливе розглянути дану справу за її
відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає позов таким, що підлягає
до задоволення.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 (далі-Позивачі) на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого державним
нотаріусом Ірпінської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 06 квітня
1999 року та зареєстрованого в реєстрі за
№ 3-1553, є власниками в рівних частинах
житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Вказане нерухоме майно належало
померлій громадянці ОСОБА_5 на підставі
рішення Бородянського народного суду
Київської області від 18 жовтня 1991 року,
зареєстрованого в Ірпінському
міжміському бюро технічної
інвентаризації 26 лютого 1992 року за № 342.
(а.с.9-14). Разом з житловим будинком до
них перейшло право користування
присадибною земельною ділянкою
розташованою за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 0,32 га. (далі - Земельна
ділянка). Зазначена земельна ділянка
була надана у користування ОСОБА_6,
матері ОСОБА_5, підтвердженням чого є
архівна довідка від 14 серпня 1991 року за
№ 04-М-39 видана Архівним відділом
виконкому Київської обласної ради
народних депутатів Державним архівом
Київської області (а.с.18-19). Судом
встановлено, що право власності на
частину Земельної ділянки (0,10 га.
АДРЕСА_1), користувачами якої були
Позивачі, перейшло до громадянки
ОСОБА_3, на підставі Протоколу
засідання 4 сесії 24 скликання
Бородянської селищної ради від 22.10.2002
року (а.с.65-72). Судом встановлено, що
відповідно до кадастрового плану
Земельної ділянки у Позивачів в
користуванні на даний час перебуває
0,2429 га, у громадянки ОСОБА_3 перебуває
0,0831 га. (а.с.32-33). Судом встановлено, що
відповідно до протоколу засідання
одинадцятої сесії двадцять четвертого
скликання Бородянської селищної ради
Бородянського району Київської
області від 17.02.2004 року, Позивачам були
надані присадибні земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, згідно їхніх поданих
заяв. Зокрема, Позивачам надано по 0,1223
га земельних ділянок за адресою:
АДРЕСА_1. Дані земельні ділянки були
надані на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом від 06.04.1999 року
(а.с.25-29).

Статтею 377 Цивільного кодексу України
визначено, що до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Відповідно до пунктів 2 та 4 статті 120 ЗК
України якщо житловий будинок, будівля
або споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то в
разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією
частиною земельної ділянки, на якій
вони розміщені, та частиною ділянки,
яка необхідна для їх обслуговування;
при переході права власності на
будівлю та споруду до кількох осіб
право на земельну ділянку визначається
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження
будівлі і споруди.

Відповідно до статті 5 ЗК України одним
з принципів земельного законодавства є
невтручання держави в здійснення
громадянами своїх прав щодо володіння,
користування і розпорядження землею,
крім випадків, передбачених законом, а
також забезпечення прав на землю.

Статтею 92 ЗК України встановлено, що
право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Відповідно до пункту другого статті 95
ЗК України, порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Варто зазначити, що згідно з статтею 198
ЗК України при оформленні права
власності на земельну ділянку
проводиться комплекс робіт (кадастрові
зйомки), виконуваних для визначення меж
земельних ділянок, які включають, у
тому числі, погодження меж земельної
ділянки з суміжними власниками та
землекористувачами.

Механізм встановлення меж земельних
ділянок визначено Інструкцією про
встановлення відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою наказом
Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (далі -
Інструкція).

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що
після виконання робіт із встановлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками складається акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який містить підписи
суміжних землевласників
(землекористувачів) у разі, якщо вони не
заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Повідомлення власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок про дату і
час проведення робіт із закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) здійснюється
виконавцем завчасно, не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до початку робіт із
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Повідомлення повинно надсилається
рекомендованим листом, кур'єрською
поштою, телеграмою чи за допомогою
інших засобів зв'язку, які забезпечують
фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних
земельних ділянок, місце проживання
або місцезнаходження яких невідоме,
повідомляються про час проведення
робіт із закріплення межовими знаками
поворотних точок меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) через
оголошення у пресі за місцем
знаходження земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) може здійснюватися за
відсутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок у випадку І
їх нез'явлення якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що Відповідач,
як суб'єкт владних повноважень,
прийнявши Протокол засідання 4 сесії 24
скликання Бородянської селищної ради
від 22.10.2002 року, порушив права та
охоронювані законом інтереси
Позивачів щодо користування та
розпорядження земельною ділянкою, на
якій розташований житловий будинок,
власниками якого вони є, тому
задовольняє адміністративний позов в
повному обсязі.

Згідно частини 2 статті 11 КАС України
суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 КАС України
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу 25.09.2014 року не
здійснювалося.

На підставі вище викладеного, ст. ст. 5,
92, 95, 120, 198 ЗК України, ст. 377 ЦК України,
керуючись ст. ст. 3, 6, 10, 11, 12, 60, 87, 90, 104, 105,
158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Зобов'язати Бородянську селищну раду
скасувати рішення (оформлене у формі
Протоколу) засідання 4 сесії 24
скликання Бородянської селищної ради
від 22.10.2002 року в частині надання в
постійне користування присадибної
земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 0,10 га.

Стягнути з Бородянської селищної ради
на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір
в сумі 73,08 грн.

Стягнути з Бородянської селищної ради
на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати,
пов'язані з розглядом справи, що
складаються з витрат на правову
допомогу в сумі 2 436 грн.

Копію постанови направити учасникам
розгляду справи для відома.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ірпінський міський суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її отримання.

Суддя: Д. Є. Чернов