Справа № 815/4729/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м.
Одеса Справа № 815/4729/14
Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова
Е.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Одеської міської ради до
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області, за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
боці відповідача ОСОБА_1 про визнання
протиправними дій та зобов'язання
скасувати декларацію, -

ВСТАНОВИВ

Одеська міська рада (далі - ОМР)
звернулась до суду з позовом до
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області (далі - ІДАБК в Одеській
області) в якому просить визнати
протиправними дії ІДАБК в Одеській
області щодо прийняття та реєстрації
декларації від 18.06.2014 року №ОД 28
про готовість об'єкта до експлуатації
після реконструкції квартири АДРЕСА_1
за замовленням ОСОБА_1; зобов'язати
ІДАБК в Одеській області скасувати
реєстрацію декларації від 18.06.2014 року
№ОД 28 про готовість об'єкта до
експлуатації після реконструкції
квартири АДРЕСА_1 за замовленням
ОСОБА_1.

Свої позовні вимоги мотивує тим,
що Малиновською районною
адміністрацією ОМР було проведено
перевірку за фактом самочинного
будівництва у будинку АДРЕСА_1. В ході
перевірки було встановлено, що ІДАБК в
Одеській області зареєстрована
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації від 18.06.2014 року №ОД
28, а саме: реконструкція квартири
№63 під нежитлове приміщення, без зміни
геометричних розмірів, за адресою:
АДРЕСА_1. В п.10 декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
18.06.2014 року №ОД 28 у якості
дозвільних документів вказано дозвіл
на початок виконання будівельних робіт
інспекції ДАБК м. Одеси від 11.03.2007 року
№263/07. Таким чином, п. 10 зазначеної
декларації містить недостовірні
відомості, оскільки відповідно до п. 2
Положення про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт,
затвердженого наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України №273 від
05.12.2000 року (втратив чинність 19.01.2010
року), який діяв на час видачі дозволу
№263/07, серед документів, які подаються
для одержання дозволу є документ, що
посвідчує право власності забудовника
чи право користування земельною
ділянкою, на якій буде розміщено об'єкт
містобудування. Також позивач
зазначає, що згідно листа управління
архітектури та містобудування ОМР від
07.07.2014 року №01-11/1709, у журналі
реєстрації дозволів на виконання
будівельних робіт дозвіл під номером
263/07 від 11.03.2007 року не значиться. У
журналі наявний дозвіл №263/07 від 04.06.2007
року на будівництво житлового будинку
по АДРЕСА_2, а не на реконструкцію
квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання з'явився
представник позивача.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про день, час та місце
проведення судового засідання,
заперечень проти позову не надав.

Також в судове засідання з'явився
представник третьої особи, та надав до
суду заперечення проти позову, які
мотивовані тим, що особливості
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів в редакції,
чинній на момент подання декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
та її реєстрації, визначалися ст. 39 ЗУ
«Про регулювання містобудівної
діяльності». Відповідно, до ч.1, ст. 39
Закону прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Також зазначає, що посилання
позивача на запис у журналі реєстрації
дозволів на виконання будівельних
робіт має характер припущень, оскільки
відсутність запису про дозвіл 263/07 від
11.03.2007 року не означає, що такий дозвіл
не надавався, оскільки журнал може
містити помилки..

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов
до висновку про можливість розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Судом встановлено, що 18.06.2014р.
Інспекцією ДАБК в Одеській області
було зареєстровано за №ОД 28
Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації після реконструкції
квартири АДРЕСА_1 подану ОСОБА_1.

Як вбачається з змісту вказаної
декларації заповненої ОСОБА_1
проведена реконструкція квартири №63
під нежитлове приміщення без зміни
геометричних розмірів за адресою
АДРЕСА_1, категорія складності ІІ.

В п.11 вказаної Декларації
ОСОБА_1 зазначив, що дата початку
будівництва 11.03.2007р., а закінчення
03.05.2013р.

В п.10 вказаної Декларації в якій
зазначаються дозвільні документи,
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, декларації про
початок виконання будівельних робіт
ОСОБА_1 зазначив «Дозвіл на виконання
будівельних робіт виданий інспекцією
ДАБК м.Одеса від 11.03.2007р. №263/07.».

У п.11.1 Декларації де
зазначається інформація про документ,
що посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, або
договір суперфіцію чи договір про
встановлення права земельного
сервітуту щодо будівництва об'єктів
інженерно-транспортної інфраструктури
третя особа зазначив, що "згідно ч.4 ст.34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» - «може не
зазначатися».

В п.12 та 13 декларації ОСОБА_1
зазначив загальна площа нежитлових
приміщень складає 129 кв.м.

Проте Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
листом №01-11/1709 від 07.07.2014р. спрямованого
на запит Юридичного департаменту
Одеської міської ради від 02.07.2014р.
№2083вих. повідомило, що відповідно до
журналу реєстрації дозволів виданих
інспекцією ДАБК УАМ ОМР під номером 263/07
значиться дозвіл на будівництво
житлового будинку на вул. Теністій 6/12
та виданий він 04.06.2007р., а дозвіл №263/07
від 11.03.2007р. у журналі не значиться
(а.с.15).

Таким чином судом встановлено,
що у п.10 Декларації містяться завідомо
недостовірні відомості.

На час початку будівельних
робіт в 2007р. порядок та умови надання
дозволу на виконання будівельних робіт
з нового будівництва, розширення,
реконструкції, технічного
переоснащення, реставрації та
капітального ремонту об'єктів
регулювались Положенням про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт затвердженого
Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 5 грудня 2000 року N
273 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 25 грудня 2000 р. за N 945/5166).

Відповідно до п.1.1 Положення
про порядок надання дозволу на
виконання будівельних робіт
затвердженого Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 5 грудня
2000 року N 273 дозвіл на виконання
будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів,
розширення і технічного переоснащення
(далі - роботи з будівництва) є
документом, що посвідчує право
забудовника (замовника) та
генерального підрядника на виконання
будівельних робіт, у відповідності до
затвердженої проектної документації,
підключення до інженерних мереж та
споруд та надає право відповідним
службам на видачу ордера на проведення
земляних робіт.

Дозвіл на виконання
будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів.

Виконання будівельних робіт
без вищезазначеного дозволу
забороняється.

Згідно п.5.1. Положення виконання
будівельних робіт на об'єктах без
одержання дозволу або його завчасної
перереєстрації, а також виконання не
зазначених у дозволі будівельних робіт
уважається самовільним і тягне за
собою відповідальність згідно з чинним
законодавством.

На пропозицію суду надати
дозвіл, який зазначений у Декларації
представник третьої особи повідомив,
що оригінал дозволу був зданий разом з
декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації, та суд критично до того
ставиться, так як процедура прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів в 2014р. врегульована Постановою
КМУ від 13 квітня 2011 р. N 461 «Питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» та згідно її
змісту прийняття в експлуатацію
об'єктів, що належать до I - III категорії
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами (далі -
Інспекція) поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації та не вимагає додавати до
неї будь які інші документи.

Крім того докази наявності
вказаного дозволу суду не надані та в
матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що даний вид
робіт на час їх проведення не
відносився до переліку робіт на
проведення яких не вимагалось
отримання дозволу та зазначених у
розділ 4 Положення №273.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
придбав у ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу 26.12.2013р. квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 42.1
кв.м.(а.с.17,18).

Як вбачається з матеріалів
справи під час реконструкції квартири
та переведення її в нежитлове
приміщення третя особа прибудувала до
неї капітальне приміщення збільшивши
площу до 129 кв.м. за рахунок земель
прилеглих до багатоквартирного
будинку в якому вона розташована.

Вказана земельна ділянка на який
самовільно побудована будівля третьою
особою знаходиться у власності
територіальної громади м.Одеси
представником якої є Одеська міська
рада.

Доказів отримання від власника
земельної ділянки згоди на передачу
ОСОБА_1 у користування чи власність
вказаної земельної ділянки в
матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.4. ст.34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» реконструкцію,
реставрацію або капітальний ремонт
об'єктів будівництва без зміни
зовнішніх геометричних розмірів їх
фундаментів у плані, а також
реконструкцію або капітальний ремонт
автомобільних доріг, залізничних
колій, ліній електропередачі, зв'язку,
трубопроводів, інших лінійних
комунікацій у межах земель їх
розміщення, а так само нове будівництво
відповідно до містобудівної
документації об'єктів
інженерно-транспортної інфраструктури
на замовлення органів державної влади
та органів місцевого самоврядування на
відповідних землях державної чи
комунальної власності може бути
проведено за відсутності документа, що
засвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою.

Суд критично ставиться до
заперечень представника третьої особи
щодо відсутності доказів забудови
земельної ділянки загального
користування третьою особою під час
зміни призначення приміщення, так як
матеріалах справи містяться докази що
спростовують дані заперечення (а.с.19,20),
а тому суд погоджується з аргументами
позивача, щодо помилковості даних
зазначених третьою особою у п.11.1
Декларації, а саме, що інформацію про
документ, що посвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою він
мав право не зазначати.

Згідно ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: а) розпорядження землями
територіальних громад; б) передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.4, ст..26 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» право на
забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.

Згідно ч. 2, ст. 116 Земельного
кодексу України набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Відповдіно до ч. 1, ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

В статті 125 ЗК України зазначено,
що право власності на земельну ділянку,
а також право постійного користування
та право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Таким чином гр.. ОСОБА_1 здійснивши
реконструкцію квартири АДРЕСА_1,
первинною загальною площею 42,1 кв.м. (по
закінченню реконструкції 128 кв.м.) на
теперішній час використовує
вищезазначену земельну ділянку без
правовстановлюючих документів на
землекористування, що порушує вимоги
Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 6, ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю відмовляють у реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, якщо така декларація
подана чи оформлена з порушенням
встановлених вимог.

Відповідач в порушення п.21
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року №461,
Земельного кодексу України не
перевірив повноту та достовірність
даних, викладених в ній, зареєстрував
зазначену декларацію, а не повернув її
як таку, що подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог.

Згідно частин 1, 2, ст. 41 ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Стаття 143 Конституції України
наділяє територіальні громади правом
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
управляти майном, що є в комунальній
власності.

Відповідно до ст.ст. 10, 16 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні» ради
представляють інтереси територіальної
громади та відповідно до ч. 5, ст. 60
вказаного закону здійснюють
повноваження власника майна.

Відповідно до ч.1 та ч.2, ст. 83 ЗК
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають: усі
землі в межах населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної та
державної власності; земельні ділянки,
на яких розташовані будівлі, споруди,
інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування.

Відповідно до п.1, ст. 10 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Пункт 5, ст. 16 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» наголошує,
що від імені та в інтересах
територіальних громад суб'єкта
комунальної власності здійснюють
відповідні ради.

Розпорядження землями
територіальної громади м. Одеси є
виключна компетенція Одеської міської
ради.

Згідно ст. 387 Цивільного кодексу
України якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: 1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; 2) було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; 3) вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано
від добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте
безвідплатно в особи, яка не мала права
його відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Та оскільки реєстрація ІДАБК в
Одеській області декларації від 18.06.2014
року №ОД 28 про готовість об'єкта
до експлуатації після реконструкції
квартири АДРЕСА_1 є одним з етапів
набуття права власності на це майно, то
дана декларація підлягає скасуванню.

Самовільне зайняття земельної
ділянки без отримання згоди від її
власника порушує права територіальної
громади в особі Одеської міської ради,
передбачені ст. 12 ЗК України, оскільки
тільки власник має право
розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ч. 1, ст. 124 ЗУ України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Укладення договору оренди
земельних ділянок передують: розробка
проекту відведення земельної ділянки,
погодження в установленому порядку
проекту відведення земельної
ділянки,одержання висновку державної
землевпорядної експертизи по проекту
відведення земельної ділянки,
прийняття рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування про затвердження
проекту відведення земельної ділянки
та передачі її в оренду.

Представником третьої особи не
було надано розробленого та
погодженого в установленому порядку
проекту відведення земельної ділянки з
одержанням висновку державної
землевпорядної експертизи.

Відповідно до частин 1 та 2, ст. 152
ЗК України держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч. 1, ст.. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи те, що в п.10 декларації
18.06.2014 року №ОД 28 про готовість
об'єкта до експлуатації містяться
завідомо недостовірні відомості щодо
отримання дозволу, Одеською міською
радою не передавалась ОСОБА_1 земельна
ділянка у власність, суд доходить
висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ч.2 ст.11, ст.ст.158-163КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Одеської міської ради до
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області щодо
прийняття та реєстрації декларації від
18.06.2014 року №ОД 28 про готовність
об'єкта до експлуатації після
реконструкції квартири АДРЕСА_1 за
замовленням ОСОБА_1.

Зобов'язати Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області скасувати реєстрацію
декларації від 18.06.2014 року №ОД 28
про готовість об'єкта до експлуатації
після реконструкції квартири АДРЕСА_1
за замовленням ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів після
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя

Е.А.Іванов

Позов Одеської міської ради до
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області щодо
прийняття та реєстрації декларації від
18.06.2014 року №ОД 28 про готовність
об'єкта до експлуатації після
реконструкції квартири АДРЕСА_1 за
замовленням ОСОБА_1.

Зобов'язати Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області скасувати реєстрацію
декларації від 18.06.2014 року №ОД 28
про готовість об'єкта до експлуатації
після реконструкції квартири АДРЕСА_1
за замовленням ОСОБА_1.