Справа № 826/11992/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2014 року 09:09 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., за участю секретаря
Голод А.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хліб Інвестбуд»до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києвіпро
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,за
представник позивача: Кандаурової А.П.
представник відповідача: Мартинчук А.В.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хліб Інвестбуд»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилався на
відсутність у відповідача права для
проведення позапланової перевірки ТОВ
«Хліб Інвестбуд». Зазначив, що висновки
відповідача про порушення позивачем
податкового законодавства є
необґрунтованими, оскільки, на його
думку, ТОВ «Хліб Інвестбуд» визначено
суми бюджетного відшкодування у
належних звітних періодах.
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив. В обґрунтування
правомірності висновків податкового
органу та оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення зазначив, що
право на отримання бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість виникло в березні, липні 2011
року, натомість позивач скористався
своїм правом шляхом визначення
відповідних сум у податковій
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2011 року.
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України, постанови
Кабінету Міністрів України №1238 від
27.12.2010 «Про затвердження переліку
достатніх підстав, які надають
податковим органам право на проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку» проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Хліб Інвестбуд» з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за травень, червень, серпень 2011,
за результатами якої складено акт №
153/15.6-27/33307354 від 25.06.2013.
Згідно висновків акта відповідачем
встановлено порушення позивачем,
зокрема, підпункту 198.2 статті 198,
підпунктів 200.1, 200.4 статті 200, пунктів
201.3, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201, пункту 203.1
статті 203 Податкового кодексу України.
На підставі акта 22.07.2013 прийнято
податкові повідомлення-рішення:
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 121 782 435,61 грн.,
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 15 064 389,5 грн.;
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 152 653,96 грн.,
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 23 808 076,79 грн.
Позивач оскаржив в адміністративному
Рішенням Головного управління
Міндоходів у місті Києві №5111/10/26-15-10-04-04
від 10.10.2013 скаргу ТОВ «Хліб Інвестбуд»
задоволено частково, скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 22.07.2013 в частині штрафної
(фінансової) санкції у розмірі 1 грн., в
іншій частині зазначене рішення
залишено без змін, як і податкове
повідомлення-рішення № від
22.07.2013.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України №18159/6/99-99-10-01-15 від 24.12.2013
скасовано податкові
повідомлення-рішення №, №
від 22.07.2013, з урахуванням рішення
Головного управління Міндоходів у
місті Києві №5111/10/26-15-10-04-04 від 10.10.2013, в
частині віднесення ТОВ «Хліб
Інвестбуд» до складу податкового
кредиту за квітень 2011 року податкових
накладних, які виписані
постачальниками у січні, лютому,
березні 2011 року; травень 2011 року -
податкових накладних, які виписані
постачальниками у жовтні, листопаді,
грудні 2010 року, січні, лютому, березні
2011 року; за червень 2011 року - податкових
накладних, які виписані
постачальниками у лютому, березні,
квітні, травні 2011 року та у відповідній
частині штрафні (фінансові) санкції і у
зазначеній частині рішення, прийняте
за результатами розгляду первинної
скарги, в іншій частині податкові
повідомлення-рішення за результатами
розгляду первинної скарги залишено без
змін.

31.12.2013 ДПІ у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «В1»
№, згідно якого зменшено бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 23 808 076,79 грн.,
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 11 904 038,39 грн.

Вважаючи протиправним податкове
повідомлення-рішення № від 31.12.2013
позивач оскаржив його до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Хліб Інвестбуд» з 25.10.2005 є платником
податку на додану вартість, відповідно
до Свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість № 39075547 від
25.10.2005, виданого ДПІ у Шевченківському
районі міста Києва Державної
податкової служби, індивідуальний
податковий номер - 94.

Згідно з поданими позивачем до
податкового органу податковими
деклараціями з податку на додану
вартість:

- за травень 2011 сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку складає 29 117 914 грн.;

- за червень 2011 - сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку складає 69 600 000 грн.;

- за серпень 2011 (в т.ч. з урахуванням
показників згідно уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку із
виправленням самостійно виявлених
помилок № від 21.10.2011) сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку складає 34 741 888
грн.

Відповідач дійшов висновку про те, що
ТОВ «Хліб Інвестбуд» завищило суму
бюджетного відшкодування за серпень 2011
року на суму 23 808 076,79 грн., оскільки мало
право скористатись таким бюджетним
відшкодуванням раніше: в березні 2011 в
сумі 22 656 455 грн., липні 2011 - 1 151 621,79 грн.

Суд вважає наведені висновки
відповідача необґрунтованими з огляду
на наступне.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України встановлено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Положеннями пункту 200.6 статті 200
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

У відповідності до підпункту «а»
пункту 200.14 статті 200 Податкового
кодексу України, якщо за результатами
камеральної або документальної
позапланової виїзної перевірки
контролюючий орган виявляє
невідповідність суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, то такий орган,
у разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної контролюючим
органом за результатами перевірок,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України, якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1 -
54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це
тягне за собою накладення на платника
податків штрафу в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

З правового аналізу наведених норм
вбачається, що податковий орган у разі
заниження платником податків суми
бюджетного відшкодування має
врахувати її виключно в наступних
податкових періодах.

Однак, суд встановив, що оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням
форми «В1» № від 31.12.2013,
відповідач, зменшив суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за серпень 2011 року на суму 23 808
076,79 грн. та застосував до позивача
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 11
904 038,79 грн.

Водночас, податковим
повідомленням-рішенням форми «В2» №
від 22.07.2013 відповідач збільшив
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість ТОВ «Хліб
Інвестбуд» за березень, липень 2011 року
на суму 23 808 076,79 грн.

Тобто, відповідач збільшив суму
бюджетного відшкодування позивачу за
минулий період (березень, липень 2011
року) у розмірі 23 808 076,79 грн. та зменшив
суму податкового кредиту за серпень 2011
року у розмірі 23 808 076,79 грн., при цьому
застосувавши до ТОВ «Хліб Інвестбуд»
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 11
904 038,79 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не заперечує право ТОВ
«Хліб Інвестбуд» на податковий кредит
у розмірі 23 808 076,79 грн., однак вважає, що
така сума мала бути включена платником
у попередньому податковому періоді, а
саме у березні, липні 2011 року.

Крім того, довідками відповідача,
складеними за результатами
позапланових виїзних перевірок ТОВ
«Хліб Інвестбуд» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку, підтверджено право позивача на
податковий кредит:

- 22.11.2011 №204/07-214/33307354 задеклароване
в податковій декларації за серпень 2011
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість в сумі 34 741 888,00 грн. та
позитивне значення в сумі 18 698 239,00 грн.;

- 30.08.2011 №149/07-214/33307354 задеклароване
в податковій декларації за червень 2011
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість в сумі 69 600 000,00 грн. та
позитивне значення в сумі 32 979 837,00 грн.;

- 22.08.2011 №148/07-214/33307354 задеклароване
в податковій декларації за травень 2011
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість в сумі 29 117 914,00 грн. та
позитивне значення в сумі 75 993 019,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Суд відхиляє доводи відповідача про
завищення позивачем суми бюджетного
відшкодування з тих підстав, що позивач
мав право скористатись таким бюджетним
відшкодуванням раніше, оскільки
положення статті 200 Податкового
кодексу України дозволяють такому
платнику податків прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів.

Згідно з пунктом 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Суд дійшов висновку про наявність
підстав для виходу за межі позовних та
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «В2» №
від 22.07.2013 з огляду на наступне.

Проаналізувавши матеріали справи та
положення законодавства України, суд
дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення форми «В2» №
від 22.07.2013, яким збільшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість позивачу за березень,
липень 2011 року на суму 23 808 076,79 грн. та
податкове повідомлення-рішення форми
«В1» № від 31.12.2013, в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість серпень 2011 року на суму 23 808
076,79 грн. та застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
11 904 038,79 грн. винесені всупереч вимог
законодавства України.

Залишення в силі податкового
повідомлення-рішення форми «В2» №
від 22.07.2013 (збільшено суму
бюджетного відшкодування на суму 23 808
076,79 грн.) та скасування податкового
повідомлення-рішення форми «В1» №
від 31.12.2013 (зменшено бюджетне
відшкодування на суму 23 808 076,79 грн.)
призведе до подвоєння суми бюджетного
відшкодування позивача.

Для недопущення втрат Державного
бюджету України у вигляді
необґрунтованого бюджетного
відшкодування суми податку на додану
вартість у розмірі 23 808 076,79 грн. на
підставі податкового
повідомлення-рішення форми «В2» №
від 22.07.2013, суд дійшов висновку
про наявність підстав для його
скасування.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частинами 1, 2 та 3 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визначено, що розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Згідно із частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 11, 69-71,
94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хліб Інвестбуд»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві №
від 31.12.2013 та № від 22.07.2013.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Хліб
Інвестбуд» () судові
витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М. Кобилянський

Повний текст постанови складено та
підписано 29.09.2014.