Справа № 807/1136/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 р.
Справа № 876/7205/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

з розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Зарічанської сільської ради
Іршавського району Закарпатської
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 19
травня 2014 року у справі №807/1136/14 за
позовом Прокурора Іршавського району
Закарпатської області до Зарічанської
сільської ради Іршавського району
Закарпатської області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору Берегівське міжрайонне
управління водного господарства,
Державна інспекція сільського
господарства в Закарпатській області
про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

03.04.2014р. Прокурор Іршавського району
Закарпатської області звернувся з
адміністративним позовом в суд до
Зарічанської сільської ради
Іршавського району Закарпатської
області (далі-Рада), треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору Берегівське міжрайонне
управління водного господарства
(далі-Управління), Державна інспекція
сільського господарства в
Закарпатській області (далі-Інспекція),
просив визнати протиправним та
скасувати рішення позачергової сесії
шостого скликання Зарічанської
сільської ради №467 від 13.03.2014р. про
розгляд подання прокурора та
зобов'язати Раду замовити проект
землеустрою щодо встановлення меж та
впорядкування водоохоронної зони,
прибережних захисних смуг і смуг
відведення по землях русла ріки «Мала
ріка», який розробляється на основі
нормативно-технічної документації та
розробити проект програми щодо
розчистки русла річки «Мала ріка».

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
рішення позачергової сесії шостого
скликання Зарічанської сільської ради
№467 від 13.03.2014р. про розгляд подання
прокурора; зобов'язано Зарічанську
сільську раду замовити проект
землеустрою щодо встановлення меж та
впорядкування водоохоронної зони,
прибережних захисних смуг і смуг
відведення по землях ріки «Мала ріка»,
який розробляється на основі
нормативно-технічної документації; в
решті позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції Рада подала
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19.05.2014р.
скасувати та в позові відмовити
повністю. Постанову вважає незаконною
та необґрунтованою та прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції не враховано, що відповідно
до листа Державної інспекції
сільського господарства №04/91 (876-Ш) від
11.01.2014р. русло річки «Мала ріка» та
прибережна смуга, відповідно до
наданої Державній інспекції
сільського господарства Берегівським
міжрайонним управлінням водного
господарства інформації, належить до
земель водного фонду і як землі водного
фонду перебувають на балансі
останнього. Відповідно до вимог
Бюджетного кодексу України
забороняється фінансування об'єктів із
різних бюджетних фондів, а також
неможливо фінансувати об'єкти, які не є
на балансі місцевого бюджету. Крім
того, відповідно до генерального плану
забудови с.Заріччя, через село протікає
одна річка Іршава, а «Мала ріка» -
урочище, яке не є об'єктом водного
фонду, у розумінні ст.1 Водного кодексу
України, що судом не враховано.

Сторони явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, належним чином
повідомлені про розгляд справи, що за
таких обставин є можливим розглянути
дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що в задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
25.02.2014р. прокуратурою Іршавського
району винесено постанову про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
на території Зарічанської сільської
ради.

Актом обстеження русла річки «Мала
ріка» с. Заріччя від 08.04.2013р. виявлено
значні порушення природоохоронного
законодавства та Водного кодексу
України. Підставою обстеження стали
скарги мешканців с. Заріччя на
захаращення русла річки «Мала ріка», що
призводить до підтоплення
дворогосподарств мешканців села.

У зв'язку з виявленими порушеннями до
Ради прокурором внесено подання про їх
усунення від 26.02.2014р., яке на
позачерговій сесії шостого скликання
Ради рішенням №467 від 13.03.2014р.
відхилено.

З прийнятим рішенням Ради не погодився
прокурор, звернувшись з позовом до суду
в порядку Закону України «Про
прокуратуру».

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно ст. 1 Водного кодексу України,
водний об'єкт - природний або створений
штучно елемент довкілля, в якому
зосереджуються води (море, річка, озеро,
водосховище, ставок, канал, водоносний
горизонт).

Згідно ч.1 ст. 12 Земельного кодексу
України, яка кореспондується з ст.33
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування і земель
комунальної власності, здійснення
контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності,
додержанням земельного і екологічного
законодавства.

Згідно ч.2 ст.58 Земельного кодексу
України, для створення сприятливого
режиму водних об'єктів уздовж морів,
навколо озер, водосховищ та інших
водойм встановлюються водоохоронні
зони, розміри яких визначаються
проектами землеустрою.

В ч. 1 ст.60 Земельного кодексу України
зазначено, що вздовж річок, морів
навколо озер, водосховищ та інших
водойм з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
встановлюються прибережні захисні
смуги.

Відповідно до ст. 63 Земельного кодексу
України, для забезпечень експлуатації
та захисту від забруднення,
пошкодження і руйнування каналів
зрошувальних систем, гідротехнічних та
гідрометричних осушувальних споруд,
водойм і гребель на берегах річок
виділяються земельні ділянки смуг
відведення з особливим режимом
використання.

Статтею 87 Водного кодексу України
зазначено, що зовнішні межі
водоохоронних зон визначаються за
спеціально розробленими проектами.
Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України. Виконавчі комітети сільських,
селищних, міських рад зобов'язані
доводити до відома населення, всіх
заінтересованих організацій рішення
щодо меж водоохоронних зон і
прибережних захисних смуг, а також
водоохоронного режиму, який діє на цих
територіях. Контроль за створенням
водоохоронних зон і прибережних
захисних смуг, а також за додержанням
режиму використання їх територій
здійснюється виконавчими комітетами
сільських, селищних, міських рад, що
реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів
України №486 від 08.05.1996р. «Про
затвердження Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них» водоохоронні зоні
встановлюються для створення
сприятливого режиму водних об'єктів,
попередження їх забруднення,
засмічення і вичерпання, знищення
навколоводних рослин і тварин, а також
зменшення коливань стоку вздовж річок,
морів та навколо озер, водосховищ і
інших водойм. Виконання водоохоронних
та інших заходів щодо впорядкування
водоохоронних зон, за винятком земель
водного фонду, покладається на
виконавчі комітети Рад,
сільськогосподарські,
водогосподарські, рибогосподарські
підприємства, а також на інших
власників і землекористувачів (п.14).

Відповідно до статті 88 Водного кодексу
України, у межах водоохоронних зон
виділяються землі прибережних
захисних смуг та смуги відведення з
особливим режимом їх використання.
Розміри і межі водоохоронних зон
визначаються проектом на основі
нормативно-технічної документації.

Представник Управління в суді першої
інстанції пояснив, що річка «Мала ріка»
являється водним об'єктом, який
протікає через територію села Заріччя,
проект відведення на даний об'єкт
відсутній у сільській раді, русло річки
є захаращеним у зв'язку із чим
спричиняє підтоплення
дворогосподарств на території
Зарічанської сільської ради.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управління вимогу Прокурора від
27.03.2014р. повідомляло, що в 1999 році
Берегівським УОС і ПС виготовлено
проектно - кошторисну документацію
«Регулювання русла потічка «Мала ріка»
та будівництво нагірно-ловчого каналу
МК-1 для осушення нової забудови в
урочищі «Кутчик» с.Заріччя Іршавського
району», яка в 2000 році увійшла у склад
проекту «Реконструкція пра вобережної
дамби №2 р.Боржава біля с.Гребля
Іршавського району для захис ту
с.Заріччя» та який фінансувався за
рахунок коштів Уряду Швейцарської
конфедерації та яким передбачалось
розчистка русла «Мала ріка» від
впадіння в р.Іршава до мосту по
вул.Мічуріна на довжині 650 м. Виконані в
2000 році Берегівським УОС і ПС роботи
передано актом приймання в
експлуатацію на баланс Зарічанській
сільській раді з відповідною виконаною
документацією відновленого русла. Вище
мосту по вул. Мічуріна проект на
розчистку русла «Мала ріка» не
розроблявся і відповідно розчистка
його не проводилася із-за відсутності
відводу землі та невирішення сільською
радою земельних питань з громадя нами
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, присадибні ділянки
яких межують з рус лом «Мала ріка».
Районна комісія, актом від 26 квітня 2001
року зобов'язала Раду замовити
виготовлення технічної документації
на відновлення русла «Мала ріка» та
винести в натуру прибережну захисну
смугу вздовж русла «Мала ріка».

Як зазначено у листі Управління, Радою
не виконано рішення комісії від 26
квітня 2001 року, не замовлено проектну
документацію, не винесено в на туру
прибережні захисні смуги вздовж русла
«Мала ріка». В свою чергу Радою видано
державні акти на право користування
земельними ділянками, що перешкоджає
розчистці русла «Мала ріка» та є
порушенням ст.59 Зе мельного Кодексу
України.

Як встановлено судом першої інстанції
проведеною перевіркою встановлено, що
Радою не замовлявся для розроблення
проект землеустрою щодо встановлення
водоохоронної зони та прибережних
захисних смуг на березі русла річки
«Мала ріка», жодних рішень стосовно
об'єкта «Мала ріка» Рада не приймала,
прибережні захисні смуги на даному
водному об'єкті не встановлені. Крім
того, в порушення вищевказаних вимог
законодавства України, проект щодо
встановлення розміру смуг відведення
та режиму користування навколо водних
об'єктів, які знаходяться на території
Ради не розроблялися.

Колегія суддів зауважує, що покликання
в оскаржуваному рішенні Ради №476 від
13.03.2014р. на лист Інспекції від 11.01.2014р.
про розгляд звернення громадян
с.Заріччя щодо проблеми розчистки
русла «Мала ріка» в якому зазначено, що
русло річки «Мала ріка» та прибережна
смуга, як землі водного фонду
перебувають на балансі Управління не
заслуговує на увагу, оскільки 27.03.2014р.
Управління листом повідомляло
Прокурора, що русло річки «Мала ріка»
та прибережна смуга, як землі водного
фонду не перебували та не перебувають
на балансі Управління, державні акти на
право постійного користування
відсутні, передачі або закріплення
земельних ділянок за Управлінням
рішенням сесії Ради не приймалось.

Аналізуючи обставини у справі та
вимоги чинного законодавства колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що спірне рішення
Ради №467 від 13.03.2014 року про розгляд
подання прокурора є таким, що прийняте
без дотримання вимог чинного
законодавства та принципів, визначених
ст..2 КАС України, а тому підлягає
визнанню протиправним та скасуванню і
як наслідок зобов'язання Ради замовити
проект землеустрою щодо встановлення
меж та впорядкування водоохоронної
зони, прибережних захисних смуг і смуг
відведення по землях ріки «Мала ріка»,
який розробляється на основі
нормативно-технічної документації.

Оскільки відмова в позові в частині
вимог прокурором не оскаржується, а
тому в силу приписів ст. 195 КАС України
не підлягає оцінці судом апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Аналізуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Зарічанської
сільської ради Іршавського району
Закарпатської області - залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року у справі №807/1136/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш