Справа № 308/21193/13а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 8643/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1-громадянина Сирії на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 06.12.2013р. по
справі №308/21193/13а за позовом Чопського
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України до
ОСОБА_1-громадянина Сирії про примусове
видворення з України, -

в с т
а н о в и л а :

02.12.2013р. позивач звернувся до суду
з позовом, в якому просив примусово
видворити громадянина Сирії ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06.12.2013р. позов задоволено.

Відповідач оскаржив дану
постанову з підстав порушенням норм
матеріального права, а також не
встановлені обставини, які мають
значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує
тим, що суд не з»ясував чи є ризики у
випадку примусового видворення для
життя, безпеки і свободи іноземного
громадянина, що зазначені ст.31 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства». Крім того,
згідно з рішень Європейського суду з
прав людини, особа не підлягає
видворенню, якщо існує загроза того, що
у країні походження вона може стати
жертвою поводження забороненого ст.3
Європейської конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод. Отже,
суд не застосував положень ст.31 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», що призвело
до прийняття рішення про видворення
відповідача в країну походження, де він
може стати жертвою катувань, жорстоких
та таких, що принижують гідність видів
поводження чи покарання.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
22.11.2013 року ОСОБА_1 затриманий
прикордонним нарядом від відділу
прикордонної служби «Ужгород»
Чопського прикордонного загону за
спробу незаконного, поза пунктами
пропуску, перетину державного кордону
з України в Словаччину. На момент
затримання документів, що посвідчують
особу не мав, що стверджується
протоколом про адміністративне
затримання від 22.11.2013 року.

22.11.2013 року начальником Чопського
прикордонного загону відносно
відповідача було прийнято рішення про
примусове повернення за межі України,
останньому роз'яснено, що він
зобов'язаний покинути територію
України в термін до 26.11.2013 року.

Однак, гр. Сирії ОСОБА_1 територію
України не покинув в зв'язку з
відсутністю в нього документів, що
дають право на перетин державного
кордону як України так і інших країн та
достатніх коштів.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимоги позивача про видворення є
обґрунтованими, з наступних підстав:

Під час вирішення питання про
примусове видворення відповідача слід
враховувати, що особа в будь-якому разі
не підлягає видворенню, якщо підпадає
під захист статті 3 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод або статті 31 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», відповідно до якої
іноземець або особа без громадянства
не можуть бути примусово повернуті чи
примусово видворені або видані чи
передані до країн: де їх життю або
свободі загрожуватиме небезпека за
ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства
(підданства), належності до певної
соціальної групи або політичних
переконань; де їм загрожує смертна кара
або страта, катування, жорстоке,
нелюдське або таке, що принижує
гідність, поводження чи покарання; де
їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя; де їм
загрожує видворення або примусове
повернення до країн, де можуть
виникнути зазначені випадки.

При розгляді справ щодо статусу
біженця та особи, яка потребує
додаткового захисту, примусового
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України та спорів,
пов'язаних із перебуванням іноземця та
особи без громадянства в Україні,
необхідно враховувати, що інформація
про країну походження належить до
загальновідомої інформації.
Відповідно до частини другої статті 72
КАС України обставини, визнані судом
загальновідомими, звільнені від
подальшого доказування.

Станом на час ухвалення оскаржуваних
рішень, офіційною позицією УВКБ ООН від
22 жовтня 2013 року в зв'язку з проведенням
постійних бойових дій у Сирії з березня
2011 року, які продовжуються і в 2014 році
державам-членам ООН рекомендовано
ввести тимчасовий мораторій на всі
повернення до Сирії до моменту, коли
ситуація в країні дозволятиме безпечне
та гідне повернення навіть у випадку
відмови в наданні статусу біженця
(Рекомендації по питанню міжнародного
захисту відносно осіб, що залишають
Сірійську Арабську Республіку,
редакція ІІ від 22 жовтня 2013 року).

Отже, судом першої інстанції не надано
оцінки існуючим загальновизнаним
офіційним документам, щодо
обґрунтованості побоювань
відповідача, що його життю або здоров'ю,
безпеці або свободі загрожує небезпека
внаслідок загальнопоширеного
насильства в ситуації внутрішнього
збройного конфлікту в разі повернення
до Сирії.

Крім того, як вбачається з рішення
начальника Чопського прикордонного
загону, без зазначення дати (листопад
2013р.) відповідача вирішено примусово
повернути за межі україни та
зобов»язано покинути територію
України без зазначення дати (а.с.6).

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" іноземець або особа
без громадянства зобов'язані
самостійно залишити територію України
у строк, зазначений у рішенні про
примусове повернення.

Згідно з ч.1 ст.30 вищевказаного Закону
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

З аналізу зазначених вище правових
норм випливає, що примусовому
видворенню іноземця чи особи без
громадянства повинні передувати дві
обставини: перша - прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення та друга -
ухилення від виїзду після прийняття
рішення про повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення. Тобто обов'язковим є попереднє
прийняття компетентним органом
рішення про примусове повернення.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції неправильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
задоволити, а постанову суду першої
інстанції - скасувати.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196 ч.4, п.3 ч.1
ст.198, п.4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-громадянина
Сирії - задоволити.

Скасувати постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06.12.2013р. по справі №308/21193/13а
та прийняти нову, якою в задоволенні
позову Чопського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до ОСОБА_1-громадянина Сирії про
примусове видворення з України, -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 08.10.2014р.