Справа № 2а-113/12/0170/19
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/29548/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Первомайському районі Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 листопада 2012 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроколорит" до
Управління Пенсійного фонду України в
Первомайському районі Автономної
Республіки Крим про визнання
протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агроколорит"
звернулось до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Первомайському районі Автономної
Республіки Крим про визнання
протиправним та скасування рішення від
06.09.2012 №50 про застосування фінансових
санкцій за несвоєчасне подання
відомостей в систему
персоніфікованого обліку до органів
Пенсійного фонду.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 листопада 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Первомайському районі Автономної
Республіки Крим від 06.09.2012 №50.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Первомайському районі Автономної
Республіки Крим із посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та постанова нове, про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 17.08.2012 відповідачем
проведено планову перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроколорит" з
питань правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою яких покладено на Пенсійний
фонд України за період з 01.01.2010 по 01.07.2012,
а також достовірності відомостей,
наданий в Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з
01.01.2009 по 30.06.2012, за результатами якої
складено акт від 17.08.2012 №27.

Перевіркою встановлено факт подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності за 2009-2010 роки.

На підставі акту перевірки від 17.08.2012
№27 Управлінням Пенсійного фонду
України в Первомайському районі
Автономної Республіки Крим прийнято
рішення від 06.09.2012 №50, яким до позивача
за подання недостовірних відомостей,
що використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності за 2009-2010 роки вирішено
застосувати фінансові санкції в
розмірі 2040,00 грн.

Визнаючи протиправними та скасовуючи
рішення органу Пенсійного фонду
України від 06.09.2012 №50, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
його протиправності як такого, що
прийнято відповідачем за відсутності
повноважень на застосування
фінансових санкцій на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" після
01.01.2011 у зв'язку із втратою чинності
зазначених положень.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції, яка діяла до 1
січня 2011 року, було передбачено
застосування виконавчими органами ПФУ
до страховиків за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме
накладення штрафу у встановленому
розмірі.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
наведена вище норма матеріального
права була виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання,
зокрема, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та абзаців п'ятого,
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Отже, нарахування після 1 січня 2011 року
управлінням ПФУ на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
позивачу штрафних санкцій є
протиправним.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України від
20 листопада 2012 року (N 21-367а12) та 04 червня
2013 року (№ 21-170а13).

Враховуючи зазначене, позиція судів
попередніх інстанцій щодо
протиправності рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Первомайському районі Автономної
Республіки Крим від 06.09.2012 №50 та,
відповідно, щодо наявності підстав для
задоволення позову, є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Первомайському районі Автономної
Республіки Крим відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 16
листопада 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: