Справа № 2а-354/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а-354/10/1470
Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді
при секретарі судового засідання
Меленчук М.Ю. розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомСуб`єкта підприємнцької
діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1
доДержавної податкової інспекції у
Березанському районі Миколаївської
області, вул. Леніна,
80,Березанка,Березанський район,
податкової адміністрації України у
Миколаївській області, вул. Лягіна,
20.08.2009 р. РРО, За участю представників:
від позивача: ОСОБА_2, дов. № 940, від
від відповідача: Кондрацький В.В., дов.
№ 2/8/10-014/г, від 12.01.10;
свідок: ОСОБА_4, паспорт серії НОМЕР_2,
від 23.05.00; виданий Березанським РВ УМВС
України у Микол. обл.
ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовними
вимогами про визнання протиправними
дії фахівців ДПА у Миколаївській
області та скасування рішення ДПІ у
Березанському районі Миколаївської
Позов обґрунтовано тим, що перевірку
проведено протиправно, за
застосуванням засобів психологічного
та фізичного впливу, в направленнях на
перевірку підприємець не розписувався,
операцій з продажу товару фактично не
було, тому і всі порушення встановлені
перевіркою не були допущені.
Представник відповідачів заперечив
проти позову, вважає дії ревізорів
правомірними, а прийняте на підставі
акту перевірки рішення таким, що не
підлягає скасуванню.
Заслухавши думку сторін, пояснення
свідків, дослідивши матеріали
адміністративної справи суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими
зважаючи на наступне.
04.08.2009 року ревізорами проведено
перевірку дотримання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, за наслідками якої складено
акт №0845/14/00/23/НОМЕР_1.
За наслідками перевірки було виявлено
не проведення розрахункової операції
через РРО на повну суму покупки (34,00
грн.), не роздрукування та невидача
відповідного розрахункового документу
на загальну суму покупки;
невідповідність сум готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті
РРО у сумі 44 грн.; не ведення обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації (зберігання), здійснюється
продаж товарів, які не обліковані у
встановленому порядку на загальну суму
На підставі зазначених висновків
відповідачем 20 серпня 2009 року винесено
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №3
(надалі-рішення), яким до позивача було
застосовано штрафні санкції за
порушення вимог п.1,2,12,13 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Відповідно до п.2 ст. 11 ЗУ №509-ХП органи
державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
контроль за: додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) у встановленому
законом порядку; наявністю свідоцтв
про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій
на провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню
відповідно до закону, з наступною
передачею матеріалів про виявлені
порушення органам, які видали ці
документи, торгових патентів.

Згідно ч.1 ст.16 Закону №265/95-ВР
контролюючі органи мають право
відповідно до законодавства
здійснювати планові або позапланові
перевірки осіб, які підпадають під дію
цього Закону.

Частина 4 ст.16 Закону №265/95-ВР також
передбачає, що планові та позапланові
перевірки осіб, що використовують
реєстратори розрахункових операцій,
розрахункові книжки або книги обліку
розрахункових операцій, здійснюються в
порядку передбаченому законодавством
України.

За таких обставин, посилання позивача
на протиправність перевірки, зокрема
те, що підприємець не був повідомлений
про проведення перевірки за 10 днів до
початку перевірки, відхиляються судом
оскільки, статтею 111 Закону України
"Про державну податкову службу в
Україні" визначені підстави та порядок
проведення органами державної
податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), які
відповідно до ст.13 Закону України "Про
систему оподаткування" справляються на
території України. Закон України
№265/95-ВР не пов'язаний із нарахуванням
та сплатою податків, таким чином дія
ст.111 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні", щодо
порядку проведення перевірки, а саме
щодо повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планової перевірки за 10 днів до її
початку, не розповсюджується на
здійснення перевірок щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового обігу.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 112 Закону
України "Про державну податкову службу
в Україні" посадові особи органу
державної податкової служби вправі
приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за
наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами
України, та за умови надання платнику
податків під розписку:

- направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва
органу державної податкової служби,
мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата початку та дата
закінчення перевірки, посади, звання та
прізвища посадових осіб органу
державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку. Направлення
на перевірку є дійсним за умови
наявності підпису керівника органу
державної податкової служби,
скріпленого печаткою органу державної
податкової служби;

- копії наказу керівника податкового
органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому
зазначаються підстави проведення
позапланової виїзної перевірки, дата
її початку та дата закінчення.

Відповідно до частини 2 статті 112 Закону
України "Про державну податкову службу
в Україні" ненадання цих документів
платнику податків або їх надання з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, є
підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової
служби до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки.

Перевірка проводилася, відповідно до
направлень на планову перевірку від
03.08.2009 року. В направленнях на перевірку
відсутні підписи підприємця або
уповноважених осіб, складено акт про
відмову від підпису та отримання
матеріалів перевірки (а.с.40-43).

Як пояснила свідок ОСОБА_5, 04.08.09 р. в
магазин позивача зайшли чоловік з
жінкою та сказали, що придбали пляшку
горілки «КАРАТ», але чеку не отримали.
Свідок оглянула пляшку та відповіла, ця
пляшка не могла бути продана в даному
магазині, оскільки не була маркована за
допомогою маркера на акцизі. В чоловіку
і жінці вона впізнала ревізорів,
оскільки вони не вперше роблять
перевірки. Після чого ревізор
представився працівником податкової
інспекції і розпочалась перевірка
проти волі свідка. Направлення на
перевірку не пред'являлись. Від підпису
на акті вона відмовилася, оскільки була
не згодна як з порушеннями так і з самою
перевіркою в такій спосіб.

Зазначені обставини були також
встановлені постановою від 2 грудня 2009
року Березанського районного суду
Миколаївської області щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5
Адміністративне провадження відносно
ОСОБА_5 з вчинення правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП, закрито
за відсутністю складу правопорушення.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з акту перевірки п.4.1.
ОСОБА_5 власноручно зазначила, що
перевірку вважає необґрунтованою, до
перевірки магазину не допустила, але
внаслідок застосування грубої фізично
сили вона була проведена…

Таким чином, проаналізувавши показання
свідків та позивача суд прийшов до
висновку про те, що перевірку було
проведено з порушенням норм частин 1 та
2 статті 112 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні", оскільки
направлення не було вручено підприємцю
або уповноваженій особі, факт
здійснення розрахункової операції
заперечується позивачем і
підтверджено показаннями ОСОБА_5

Порядок оформлення результатів
здійсненної перевірки визначається
Методичними рекомендаціями щодо
оформлення матеріалів перевірок за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, затвердженими наказом ДПА
України від 12.08.08 р. № 534 (надалі -
Методичні рекомендації).

Відповідно до розділу 2 Методичних
рекомендацій акт перевірки - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення перевірки і є носієм
доказової інформації про виявленні
порушення (або їх відсутність) вимог
чинного законодавства зазначеним
суб'єктом.

Відповідно до Розділу 7 Методичних
рекомендацій щодо розділу 4 "Прикінцеві
положення" у разі надання керівником
суб'єкта господарювання або особою, що
його заміщає, а у випадку їх
відсутності - особою, уповноваженою
здійснювати розрахункові операції,
зауважень до акта перевірки, такі
зауваження, а також висновки посадових
осіб органу ДПС на зауваження,
відображаються у цьому розділі акта
перевірки. Посадові особи органу ДПС в
прикінцевих положеннях зазначають час
та місце розгляду матеріалів перевірки
в органі ДПС, а також перелік
документів, які можуть бути надані для
розгляду у вказаний термін. Крім того, у
цьому ж розділі зазначається перелік
інформативних додатків до акта
перевірки. Акт перевірки та
інформативні додатки до акта перевірки
(у разі їх складання) повинні містити
підписи посадових осіб органу ДПС, які
проводили перевірку, і підпис
керівника суб'єкта господарювання або
його представника, а у випадку їх
відсутності - особи, що уповноважена
здійснювати розрахункові операції.
Після підписів проставляється
відмітка керівника суб'єкта
господарювання або особи, що його
заміщає, а у випадку їх відсутності -
особи, що уповноважена здійснювати
розрахункові операції, про
ознайомлення та отримання одного
примірника акта перевірки, дату
ознайомлення, прізвище, ім'я та по
батькові особи, її посаду та підпис.
Факт відмови представника суб'єкта
господарювання від підписання акта
перевірки (ознайомлення з актом,
отримання примірника акта)
відображається посадовою особою
органу ДПС у прикінцевих положеннях
акта перевірки.

Судом встановлено, що до перевірки
приступили без підписання направлень
на перевірку, примусово.

Таким чином, акт перевірки
№0845/14/00/23/НОМЕР_1 складений з порушенням
вимог діючого законодавства, внаслідок
неправомірних дій ревізорів ДПА у
Миколаївській області та не може бути
прийнятий судом як належний та
допустимий доказ відповідно до статті
70 КАС України на підтвердження факту
проведення перевірки як носій
доказової інформації, тому в позовні
вимоги про визнання протиправними дії
фахівців ДПА у Миколаївській області
під час вчинення перевірки оформленої
актом №0845/14/00/23/НОМЕР_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене судом також
оцінювалось на предмет протиправності
рішення ДПІ у Березанському районі
Миколаївської області №3 від 20
серпня 2009 року.

Щодо порушення пунктів 1,2 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", що полягає в не проведенні
розрахункової операції через РРО на
повну суму покупки (34,00 грн.), не
роздрукуванні та невидачі
відповідного розрахункового документу
на загальну суму покупки.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону N
265 суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані* опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Відповідно до статті 2 Закону N 265
розрахункова операція - приймання від
покупця готівкових коштів, платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо
за місцем реалізації товарів (послуг),
видача готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуга), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця.

Відповідно до Протоколу Державної
міжвідомчої експертної комісії з ЕККА
від 06.07.1995 №2 закриття касового чеку
(квитанції) - це процедура завершення
розрахунків з покупцем (клієнтом), що
супроводжується друком всіх
необхідних складових частин і
реквізитів касового чеку (квитанції),
які роблять його дійсним документом.
Після закриття касового чеку
(квитанції) внесення виправлень в нього
неможливе.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5,
перевіряючі особи зайшли до магазину
із пляшкою горілки «Карат» та пляшкою
пива і заявили, що вони придбали цей
товар у ОСОБА_5, яка не видала їм чек.
ОСОБА_5 пояснила перевіряючим, що вона
їм нічого не продавала, тим більше з
порушенням діючого законодавства. У
зв'язку з тим, що ці самі особи
неодноразово перевіряли торгову точку,
вона знає їх в обличчя і пам'ятає, що
вони не заходили до магазину і не
купували ніякий товар. Крім того, на
кожній пляшці в магазині чорним
фломастером проставлена ціна. На
пляшці, з якою до магазину зайшли
представники податкової, ціни
проставлено не було.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 в 2008 році
вона працювала реалізатором в ПП
«ОСОБА_4», де вони з дівчатами завжди
робили маркування писали ціни для
зручності на всьому товарі. Писали
маркером писали ціну на акцизній марці.
В цьому році вона не працювала в ПП
«ОСОБА_4» приходила до дівчат в магазин
і бачила, що такий підхід зберігся і
дівчата маркують товар для зручності.

Крім того, як встановлено судом
перевіряючими було допущено
протиправні дії під час перевірки, тому
факту продажу не підтверджено
належними і допустимими доказами, а
застосування штрафної санкції у сумі 170
грн., є безпідставним.

Щодо порушення п. 13 статті 3 "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме невідповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
у денному звіті РРО у сумі 44 грн.

В п.2.2.13. акту перевірки вказано, що сума,
зазначена в денному звіті РРО на момент
перевірки становить 201 грн.

Відповідно до підрахунків
перевіряючих, які вони здійснювали без
присутності підприємця і без
присутності реалізатора, яка після
застосування до неї силових методів
працівниками податкової міліції
вийшла з магазину і не була там
присутня, сума готівкових коштів на
місці проведення розрахунків
становила 191 грн.

Однак на момент перевірки ОСОБА_5 не
була присутня, до перевірки фактично не
допускала тому факт невідповідності
сум на місці проведення розрахунків не
підтверджений належними і допустимими
доказами.

За таких обставин застосування
штрафних санкцій у сумі 220 грн. є
неправомірним.

Щодо порушення п. 12 статті 3 "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме не ведення обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації (зберігання), здійснюється
продаж товарів, які не обліковані у
встановленому порядку на загальну суму
6266 грн.

Відповідно до п. 12 ст. З ЗУ №265, суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів.
За порушення вищевказаної норми ЗУ № 265
встановлено відповідальність: у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (ст. 20 ЗУ № 265).

Так, п.12 ч.1 ст.3 Закону є відсильною
нормою, і може застосовуватися лише при
наявності інших правових норм, які
передбачають такий порядок ведення
обліку товарних запасів.

Обов'язок щодо внесення записів на
підставі первинних документів
визначений лише в "Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат громадян
- суб'єктів підприємницької діяльності
(з особливостями її ведення для сфери
торгівлі) ф.№10", який ухвалений у
вигляді листа ДПА від 05.11.97 №17-0117/10-8886.

Але враховуючи статус цього документу,
його не можливо вважати
нормативно-правовим актом, та він може
носити лише рекомендаційний характер.

Посилання відповідача на те, що
відсутність відповідних первинних
документів, які підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення обліку товарних запасів, суд
також вважає безпідставним, оскільки
дія Закону України "Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в Україні"
розповсюджується лише на юридичних
осіб, їх філіали та представництва і не
стосується фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, жодним
нормативно-правовим актом не
зобов'язано фізичну особу-підприємця
платника податку обліковувати
накладні та інші первинні документи.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги п.12 ч.1 ст.3 Закону
№265/95-ВР не можуть бути застосовані до
фізичних осіб-підприємців, оскільки
законодавством не передбачено їх
обов'язку ведення обліку товарів за
місцем їх реалізації та зберігання, і,
відповідно нарахування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення п.12 ч.1
ст.3 Закону №265/95-ВР у розмірі
передбаченому ст.21 Закону №265/95-ВР є
безпідставним.

Частин 2 статті 71 КАС України
передбачає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність застосування фінансових
санкцій до позивача в сумі 6266,00грн. за
порушення вимоги п.12 ч.1 ст.3 Закону про
РРО, відповідальність за яке
передбачена ст.22 Закону про РРО.

Таким чином рішення №3 від 20
серпня 2009 року є протиправним та
підлягає скасуванню, як таке, що
ґрунтується на висновках акту
перевірки, який складений інспекторами
ДПА у Миколаївській області з
порушенням Методичних рекомендацій,
оскільки як його оформлення, так і
викладені в ньому висновки перевірки
не підтверджені належним чином, не
ґрунтуються на фактах, а тому не можуть
бути доказами правомірності
встановлення порушень позивачем.

Таким чином позовні вимоги щодо
визнання протиправними дій фахівців
ДПА у Миколаївській області під час
вчинення перевірки оформленої актом
№0845/14/00/23/НОМЕР_1 та скасування рішення
№3 від 20 серпня 2009 року є такими,
що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
в повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії фахівців
Державної податкової адміністрації у
Миколаївській області щодо проведення
перевірки 04.08.2009 року фізичної особи
підприємця ОСОБА_1.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Березанському районі Миколаївської
області №3 від 20.08.2009 року про
застосування до ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржено до
суду апеляційної інстанції шляхом
подання заяви про апеляційне
оскарження постанови суду та
апеляційної скарги. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня складення постанови в
повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються Одеському
апеляційному адміністративному суду
через Миколаївський окружний
адміністративний суд.

Суддя
О.М. Мельник