Справа № 815/7744/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7744/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

при секретарі Голбан К.В.,

за участю представника позивача
Івкової Л.В. та 3-ї особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області та 3-іх осіб ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 про визнання протиправним дій
та рішення про реєстрацію декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
та скасування декларації, -

В С Т А Н О В И В:

07.11.2013р. ОСОБА_4 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду із
позовом до Інспекції ДАБК в Одеській
області та 3-іх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, в
якому просив суд:

- визнати незаконними дії
Інспекції ДАБК в Одеській області щодо
реєстрації 16.07.2012 року декларації про
готовність об'єкта (житлового будинку
під літ. "Л" за адресою: АДРЕСА_1,
замовник ОСОБА_3.) до експлуатації №ОД
7;

- визнати протиправним та
скасувати рішення Інспекції ДАБК в
Одеській області про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта
(житлового будинку під літ. "Л" за
адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_3.) до
експлуатації №ОД 7 від 16.07.2012 року;

- скасувати Декларацію про
готовність об'єкта (житлового будинку
під літ. "Л" за адресою: АДРЕСА_1,
замовник ОСОБА_3.) до експлуатації,
реєстраційний запис №ОД 7 від
16.07.2012 року, вчинений Інспекцією ДАБК в
Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у відповідача були
відсутні належні підстави для
реєстрації спірної декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
оскільки відповідно до п.3.5 «Порядку
прийняття в експлуатацію об'єктів»,
інспекція повертає замовнику
декларацію, якщо вона подана чи
оформлена з порушенням вимог,
встановлених цим Порядком, у тому числі
у разі виявлення невідповідності
поданих документів вимогам
законодавства та виявлення
недостовірних відомостей у поданих
документах.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано дії
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області щодо реєстрації 16
липня 2012 року декларації про
готовність об'єкта (житлового будинку
під літ. "Л" за адресою: АДРЕСА_1,
замовник ОСОБА_3.) до експлуатації № ОД
7 протиправними. Скасовано
реєстрацію Декларації про готовність
об'єкта (житлового будинку під літ. "Л"
за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_3.)
до експлуатації, реєстраційний запис
№ОД 7 від 16.07.2012 року, вчинений
Інспекцією ДАБК в Одеській області. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представник ОСОБА_3 07.02.2014р. подав
апеляційну скаргу, в якій зазначив, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального і процесуального права
та просив скасувати постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 20.01.2014р. та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи
представника позивача та 3-ї особи, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи і доводи цієї
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

23.03.2007 року Інспекцією ДАБК було видано
припис ОСОБА_3 про припинення
самочинного будівництва та складено
відносно неї відповідний протокол про
правопорушення у сфері містобудування,
за результатами розгляду якого,
постановою від 26.03.2007р. її притягнуто до
адміністративної відповідальності за
самочинне будівництво у вигляді штрафу
в сумі 850 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 25.04.2007 року у ц/справі №2-304/07
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою було заборонено
ОСОБА_3 проводити будь-яке будівництво
на земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_1.

В ході розгляду вищезазначеної
цивільної справи було проведено судову
будівельно-технічну експертизу №13756
від 17.06.2008 року, відповідно висновку
якої, фактична площа земельної ділянки
прилеглої до домоволодіння під АДРЕСА_1
складає 527 кв. м (за даними технічного
паспорта від 25.05.2006 року), з яких: 525 кв.м -
по відведенню, що відповідає рішенню
Виконкому Кагановічської райради від
03.05.1957 року №299 та Договору про надання
у безстрокове використання земельної
ділянки для будівництва будинку від
23.12.1957 року; 2,0 кв.м. - надлишки. Площа
ділянки, яка знаходиться в
користуванні співвласників ОСОБА_2
(доля 9/20), складає 97 кв. м. В користуванні
співвласника ОСОБА_3 (доля 11/20)
знаходиться земельна ділянка площею 430
кв. м. Експертом запропоновано варіант
порядку користування земельної
ділянки між співвласниками
домоволодіння №15а/1 (ОСОБА_2) і
домоволодіння №15а (ОСОБА_3), який
відповідає відділу ідеально належної
площі: співвласникам ОСОБА_2 (доля 9/20) 237
кв.м, співвласнику ОСОБА_3 (доля 11/20) - 290
кв.м.

У липні 2012 року ОСОБА_3 подано до
Інспекції ДАБК в Одеській області
Декларацію про готовність її
реконструйованої квартири до
експлуатації.

16.07.2012 року Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області зареєстровано цю
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації. Об'єктом будівництва
згідно декларації є будівництво
житлового будинку під літ. "Л" за
адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_3.

Не погодившись з вказаним вище
рішенням інспекції позивач оскаржив
його до суду.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог, а також з
неправомірності дій відповідача та 3-ї
особи, оскільки будівельні роботи були
проведені самочинно без відповідного
дозволу інспекції ДАБК, яка, в свою
чергу, належним чином не перевірила
вказані у спірній декларації відомості
та не виявила їх невідповідності.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, вважає ці
висновки суду першої інстанції
обґрунтованими та заснованими на
законі, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах та у спосіб
визначений Конституцією та законами
України.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності
встановлюються Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Повноваження Державної
архітектурно-будівельної інспекції
щодо здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
визначені ст.41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», «Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України» (затв. Указом Президента
України від 08.04.2011р. №439/2011), «Порядком
здійснення державного архітектурного
контролю» (затв. Постановою КМУ від
23.05.2011р. №553).

Відповідно до приписів ст.39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється шляхом
реєстрації органом ДАБК поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації. Форма
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, порядок її подання і
реєстрації визначаються Кабінетом
міністрів України.

Разом з тим, слід зазначити, що
відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст.34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» замовник
має право виконувати будівельні роботи
лише після:

1) направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
- щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Форма повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт та порядок його подання
визначаються Кабінетом Міністрів
України;

2) реєстрації відповідною Інспекцією
ДАБК декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності;

3) видачі замовнику відповідною
Інспекцією ДАБК дозволу на виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства №91
від 24.06.2011 року, зареєстрованим в МЮ
України 11.07.2011 року за №830/19568,
встановлено «Порядок прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж».

У відповідності до п.3.1 вказаного
Порядку, прийняття в експлуатацію
об'єктів здійснюється за результатами
технічного обстеження та за наявності
документа, що посвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою.

Згідно із п.3.2 даного Порядку, Замовник
подає до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються: два
примірники заповненої декларації; звіт
про проведення технічного обстеження;
засвідчені в установленому порядку
копії: документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта, виданого бюро
технічної інвентаризації.

Заява про прийняття в експлуатацію
об'єкта підписується також
співвласниками земельної ділянки та
зазначеного об'єкта (у разі їх
наявності).

При цьому, слід вказати, що згідно із
п.3.4 цього Порядку, дані, зазначені у
декларації, повинні узгоджуватись з
документами, які подаються разом з нею.

Пунктом 3.5 Порядку встановлено, що
Інспекція повертає замовнику
декларацію, якщо вона подана чи
оформлена з порушенням вимог,
установлених цим Порядком, у тому
числі у разі виявлення невідповідності
поданих документів вимогам
законодавства та виявлення
недостовірних відомостей у поданих
документах.

Так, судами обох інстанцій з матеріалів
справи встановлено, що в порушення
вказаних вище вимог чинного
законодавства, до заяви про прийняття в
експлуатацію замовником ОСОБА_3 не
додано документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою.

Тобто, в Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, а саме в
розділі 7 «Інформація про земельну
ділянку» вказано документ, що
засвідчує право власності
(користування) на земельну ділянку
ОСОБА_5, т.б. - договір безстрокового
користування земельною ділянкою від
23.12.1957р. на ім'я останнього.

Таким чином, при співставленні
зазначеної інформації не можливо
встановити зв'язок між ОСОБА_3, яка
зазначає у своїй декларації вказаний
договір та ОСОБА_5, на якого саме
оформлений цей договір від 23.12.1957 р.,
тобто в даному випадку наявна
невідповідність даних у декларації.

Крім того, як видно з матеріалів справи
та вказаної декларації, звіт про
проведення технічного обстеження
складено не за формою, наведеною в
додатку 1 до Порядку, а саме: цей
висновок не містить відомостей про
назву, місцезнаходження об'єкта, його
основні показники, а також ПІБ
замовника (п.2.7 Порядку);

Також, необхідно зазначити, що і саму
заяву про прийняття в експлуатацію
об'єкта не підписано суміжним
землекористувачем - ОСОБА_4, що, в свою
чергу, є порушенням п.3.2 Порядку.

Додана ж замовником ОСОБА_3 копія
технічного паспорту від 26.03.2008 року не
може вважатися належним документом,
оскільки «Інструкцією про порядок
проведення технічної інвентарізації
об'єктів нерухомого майна» передбачено
саме проведення технічної
інвентаризації перед прийняттям в
експлуатацію завершених будівництвом
об'єктів (т.б. реєстрація декларації
здійснена у 2012 р., а технічний паспорт
виготовлений ще у 2008 р.).

Також, судовою колегією по справі
встановлено, що ОСОБА_3 проігнорувала й
вимоги припису Інспекції ДАБК від
23.03.2007 року про припинення самочинних
будівельних робіт та ухвали Київського
районного суду м.Одеси від 25.04.2007 року
про заборону будь-яких будівельних
робіт.

Отже, саме вказані вище дії 3-ї особи й
спричинили порушення прав суміжного
співвласника ОСОБА_2, що, в свою чергу, в
подальшому стало підставою для
звернення Одеської міської ради до
суду із цивільним позовом до ОСОБА_3 про
знесення самочинного будівництва.

Окрім того, необхідно зазначити і про
той факт, що Управлінням архітектури та
містобудування Одеської міської ради
3-ю особу було повідомлено про те, що її
звернення щодо введення в експлуатацію
самочинно збудованого будинку не
будуть розглядатися до вирішення
вказаної справи судом.

Як встановлено судами обох інстанцій,
представник Інспекції ДАБК брав участь
у ц/справі про знесення самочинно
збудованого будинку, але, не зважаючи
на розгляд цієї справи в Київському
районному суді м.Одеси, Інспекція ДАБК
зареєструвала оскаржувану декларацію,
що, в свою чергу, негативно вплинуло на
оцінку судом доказів по тій справі (т.б.
рішення суду від 29.05.2013р., реєстрація
декларації 16.07.2012р.).

Відповідно до ч.6 ст.39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
відмовляють у реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації,
якщо така декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, з обгрунтуванням причини у
строк, передбачений для її реєстрації.

Отже, за вказаних обставин, судова
колегія, оцінивши надані сторонами
докази в їх сукупності, вважає, що суд
1-ї інстанції дійшов правильного
висновку про те, що реєстрація
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації підлягає скасуванню,
оскільки судом встановлено
невідповідність зазначених в ній
даних, що повинно було бути перевірено
відповідачем безпосередньо при її
реєстрації.

Таким чином, судова колегія вважає, що
дії відповідача дійсно підлягають
визнанню протиправними, оскільки ним
не було ретельно перевірено всі
вказані у декларації данні, чим грубо
порушено приписи «Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж».

При цьому, слід вказати, що суд 1-ї
інстанції, в свою чергу, обґрунтовано
відмовив у задоволенні інших вимог
позивача, а саме - про скасування самої
Декларації про готовність об'єкта та
рішення про її реєстрацію, оскільки
відповідачем ця спірна декларація не
складалася і таке рішення не
оформлювалося та взагалі не
приймалося, так як воно не передбачено
нормами чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд 2-ї
інстанції приходить до аналогічного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

До того ж, ще слід звернути увагу й на
те, що згідно із ст.ст.11,71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно
ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

При чому, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову, що, в свою чергу, в даному
випадку, не було зроблено
представниками відповідачів при
розгляді даної справи в судах 1-ї та 2-ї
інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи, правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
припущеннях та невірному трактуванні
норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів
апеляційного суду, діючи виключно в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст.200
КАС України, залишає цю апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко