Справа № 826/676/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/676/13-a Головуючий
у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Ганечко О.М.,

суддів: Ісаєнко
Ю.А., Федотов І.В.,

при секретарі
Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СЕА Електронікс» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22.07.2014 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СЕА Електронікс» до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.07.2014 року в задоволені позову
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі, посилаючись на незаконність,
необ'єктивність, необґрунтованість
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити. Постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
просив залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України - за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Сеа Електронікс" в
частині дотримання вимог податкового
законодавства України при
взаємовідносинах з ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" ()
за період з 14.06.2010р. по 10.05.2011р., за
результатами якої складено акт від
09.08.2012р. №2442/22-222-32611674.

Встановлено, що перевірка позивача, за
результатами якої складено акт
перевірки та прийнято оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, була
проведена згідно з підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, та призначена на виконання
постанови старшого слідчого в ОВС 4
відділу 1 управління Головного
слідчого управління СБ України
капітана міліції Черняка І.Р. від 20
червня 2012 року, у зв'язку з тим, що у
провадженні останнього перебувала
кримінальна справа № 732 по
обвинуваченню ОСОБА_3 в організації
створення ТОВ "Укртехномас-Сервіс" з
метою прикриття незаконної діяльності,
що заподіяло велику матеріальну шкоду
державі, тобто у вчиненні злочину,
передбаченого частиною 3 статті 27,
частини 2 статті 205 Кримінального
кодексу України.

В ході проведення перевірки
встановлено порушення ТОВ "СЕА
Електронікс": п.5.1 статті 5, п.п. 5.3.9
п. 5.3 статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" та
п. 9.1 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", що призвело до
заниження податку на прибуток на суму 1
660 916грн., в тому числі по періодах: 3
квартал 2010 року - 361875грн., 4 квартал 2010
року - 1 299 041грн.; п.п. 7.2.3 п. 7.2,
п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 статті 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" та п. 9.1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р.,
що призвело до заниження ПДВ на суму
1328733грн., а саме: вересень 2010 року - 289
500грн., жовтень 2010 року - 471 676грн.,
грудень 2010 року - 567 557грн.

На підставі акту від 09.08.2012р.
№2442/22-222-32611674, відповідачем 31.08.2012р.
прийняті податкові повідомлення -
рішення №, яким, за порушення 5.1
статті 5, п.п. 5.3.9 п. 5.3 статті 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 2 076
145грн., в тому числі основний платіж - 1 660
916грн. та штрафні санкції - 415
229грн. та №, яким за порушення п.п.
7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ в
розмірі 1 660 916грн., в тому числі основний
платіж - 1 328733грн. та штрафні санкції
- 332183грн.

Встановлено, що позивач мав
господарські відносини з ТОВ
"Укртехномас-Сервіс". Між позивачем та
ТОВ "Укртехномас-Сервіс" укладено
письмові договори в спрощений спосіб,
відповідно до п. 1 статті 181
Господарського кодексу України.

На виконання умов вказаних договорів,
ТОВ "Укртехномас-Сервіс" виписані
рахунки - фактури, а саме: № 070901 від
07.09.2010р., №051001 від 05.10.2010р., №110506 від
11.10.2010р., № 101209 від 10.12.2010р., №221207 від
23.12.2010р., №231206 від 23.12.2010р.

В матеріалах справи містяться копії
вказаних рахунків - фактур та
податкових накладних виписаних ТОВ
"Укртехномас-Сервіс", які надані з
матеріалів вказаної кримінальної
справи, а саме: № 1009 від 10.09.2010р. на суму 1
737 000грн., № 051001 від 05.10.2010р. на суму 2 187
000грн., №110506 від 11.10.2010р. на суму
643057,42грн., №101209 від 10.12.2010р. на суму 594
322,88грн., №231206 від 23.12.2010р. на суму 483
679,54грн., № 231207 від 23.12.2010р. на суму 2 327
336,93грн.

Встановлено, що позивачем на запит
відповідача №7616/10/22-211 від 27.07.2012р. не
надано первинних документів, що
підтверджують взаємовідносини з
ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" за період з 14.06.2010р.
по 10.05.2011р., в зв'язку з виїмкою
документів ОВС УПМ ДПС у Житомирській
області (протокол від 16.12.2011р.). Під час
перевірки відповідачем
використовувались податкові накладні,
видаткові накладні, виписані ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" на виконання умов
договорів, укладених з позивачем.

Відповідно до ст. 42 Господарського
кодексу України, визначено, що
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Згідно пп.1.32. ст.1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
господарська діяльність - будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Згідно п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. До складу валових витрат
підприємства включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Відповідно до ч.4 пп.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Статтями 626, 629 ЦК України, передбачено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. При цьому
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.1. ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно п.2. ст. 215 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин).

Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Нікчемний
правочин є недійсним в силу закону, а
тому також не створює інших наслідків,
крім тих, що пов'язані із його
недійсністю.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою старшого слідчого в ОВС 4
відділу 1 управління Головного
слідчого управління СБ України
капітаном міліції Черняком І.Р. від
20.06.2012р. призначено у кримінальній
справі документальну позапланову
виїзну податкову перевірку фінансово -
господарської діяльності ТОВ "СЕА
Електронікс" у зв'язку з тим, що в
провадженні перебуває кримінальна
справа №732 по обвинуваченню ОСОБА_3 в
організації створення ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" з метою прикриття
незаконної діяльності, що заподіяло
велику матеріальну шкоду державі,
тобто у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 27 і ч. 2 ст. 205 КК
України.

Постановою Печерського районного суду
міста Києва від 19.03.2012р., яка набрала
законної сили 26.03.2012р. ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" визнано фіктивним.
Згідно з даними Головного відділу по
боротьбі з корупцією та організованою
злочинністю Управління СБ України у
М.Києві, вказане фіктивне
підприємництво використовувалось для
перерахування на його рахунок
безготівкових коштів з метою ухилення
від сплати податків шляхом мінімізації
податкових зобов'язань та незаконного
обготівковування прихованих
прибутків.

На підставі вище викладеного,
податковим органом зроблено висновок
про здійснення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ "Укртехномас-Сервіс" поза межами
правового поля, що в свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної право дієздатності ТОВ
"Укртехномас-Сервіс,
фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" та ТОВ "СЕА
Електронікс" є фіктивними правочинами
та такими, що вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювались цими правочинами.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що первинні документи
ТОВ "Укртехномас-Сервіс",
які стали підставою для формування
позивачем податкового кредиту,
підписані ОСОБА_4, який відповідно до
протоколу допиту свідка від 28.05.12р.,
підтвердив, що значився керівником
ТОВ"Укртехномас-Сервіс", однак
заперечує свою участь у діяльності
цього суб'єкта господарювання, зокрема
й у підписанні будь-яких первинних
документів.

За таких обставин, виписані від імені
цього контрагента податкові накладні
не можна вважати належно оформленими
та підписаними повноважною особою
звітними документами, які посвідчують
факт придбання товарів, робіт чи
послуг, а тому, віднесення відображених
у них сум ПДВ до податкового кредиту, є
безпідставним.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що господарські відносини
між позивачем та ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" не створюють
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з їх недійсністю.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №
996-ХІV (із змінами та доповненнями),
зазначено, що сфера дії Закону
поширюється на всіх юридичних осіб
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п. 2, ст. 3 цього ж Закону
України, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
р. за № 168/704, первинні документи -
це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №
996-ХІV (із змінами та доповненнями),
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 р. за № 168/704, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №
996-ХІV (із змінами та доповненнями).

Положення статі 17 Господарського
кодексу України, передбачає, що система
оподаткування в Україні, податки і
збори встановлюються виключно
законами України. Система
оподаткування будується за принципами
економічної доцільності, соціальної
справедливості, поєднання інтересів
суспільства, держави, територіальних
громад, суб'єктів господарювання та
громадян. Система оподаткування в
Україні повинна передбачати граничні
розміри податків і зборів, які можуть
справлятись з суб'єктів
господарювання. При цьому податки та
інші обов'язкові платежі, що відповідно
до закону включаються до ціни товарів
(робіт, послуг) або відносяться на їх
собівартість, сплачуються суб'єктами
господарювання незалежно від
результатів їх господарської
діяльності.

Як встановлено, ТОВ
"Укртехномас-Сервіс" здійснювало
діяльність спрямовану на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам.

Згідно п.1.7. ст.1. Закону України "Про
податок на додану вартість", податковий
кредит - це сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до пп.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт і послуг),
вартість яких відноситься до складу
витрат виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредит
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно пп.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з пп. 7.2.6
Закону). У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до пп.7.5.1. п.7.5. Закону
України "Про податок на додану
вартість", датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Аналогічні положення закріплені в
ст.ст. 198, 138-139 Податкового кодексу
України.

Таким чином, з викладеного випливає, що
умовою виникнення у платника права на
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених в
ціні товару (послуги) та віднесення сум
до витрат, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, є реальне
здійснення операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), з метою
використання їх у господарській
діяльності, а також оформлення
зазначених операцій необхідними
документами первинного обліку, що
містять достовірні відомості про обсяг
та зміст господарської операції.

Окрім того, як відомості, що містяться у
податкових накладних, так і дані
первинних документів, що складаються
при здійсненні господарських операцій
та подаються платником до
контролюючого органу, мають
відповідати установленим вимогам та
містити достовірну інформацію про
обставини, з якими законодавство
пов'язує реалізацію права платника на
податкову вигоду.

Як встановлено, первинні документи
позивача виписані з порушенням
законодавства. Відповідно, позивачем
не було належним чином визначено
податкового зобов'язання по
правовідносинах контрагента із ним для
сплати до державного бюджету.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що прийняті
податкові повідомлення - рішення від
31.08.2012р № ,
№ прийняті відповідно до вимог
чинного законодавства, оскільки ТОВ
"СЕА Електронікс" сформовано
податковий кредит з порушенням пп. 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР.

За таких обставин, апеляційна скарга є
необґрунтованою, її доводи не знайшли
свого підтвердження під час судового
розгляду, не спростовують висновків
суду першої інстанції, а тому у її
задоволенні необхідно відмовити, а
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «СЕА
Електронікс» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22.07.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Ганечко

Судді:
Ю.А.Ісаєнко

І.В. Федотов

Повний текст ухвали виготовлений 08.10.2014
року.

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.