Справа № 304/1132/14-а
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/1132/14-а
Провадження № 2-а/304/24/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Перечин
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора роти ДПС
стаціонарного поста №1 прапорщика
міліції Довгомелі Михайла Івановича
про скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 572437 від 10 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, який мотивує
тим, що 10 липня 2014 року інспектором ДПС
стаціонарного поста №1 прапорщиком
міліції Довгомеля М.І. відносно нього
складено протокол про адміністративне
правопорушення, на підставі якого
винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №572437, згідно якої його визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.
Згідно вказаної постанови, він 10 липня
2014 року о 17.35 год. на 217 км автодороги
Львів-Самбір-Ужгород в с.Дубриничі
Перечинського району, керуючи
автомобілем НОМЕР_1, проїхав на
залізничний переїзд без зупинки, чим
порушив п. 2.2 ПДР України. Інспектором
був складений протокол про
адміністративне правопорушення, у
якому він вказав, що проїжджаючи
залізничний переїзд зупинився перед
знаком «Стоп», а не перед самим
переїздом. Також він зазначив, що з того
місця, де знаходився патрульний
автомобіль, інспектор не міг бачити, чи
він зупинявся перед вказаним знаком.
Крім цього, відповідач протоколу про
адміністративне правопорушення йому
не вручив. Оскільки вважає вищевказану
постанову незаконною та такою, що
винесена всупереч вимогам ст.ст. 24, 55, 59,
62 Конституції України та ст.ст. 33, 245, 251,
268, 280, 283 КУпАП, а тому просить позов
задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак подав заяву, у якій
просить справу розглянути у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
повністю.

Відповідач у судове засідання також не
з'явився, хоча про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причину неявки не повідомив,
клопотання про відкладення розгляду
справи не подавав, а тому суд розглядає
справу у його відсутності, що
відповідає положенням ст. 128 КАС
України.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як встановлено у судовому засіданні,
постановою інспектора роти ДПС
стаціонарного поста №1 прапорщика
міліції Довгомеля М.І. від 10 липня 2014
року серії АА2 №572437 позивача ОСОБА_1
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 123 ч. 2 КУпАП.
Згідно вказаної постанови останній 10
липня 2014 року о 17 год. 35 хв. на 217 км
автодороги Львів-Самбір-Ужгород в
с.Дубриничі Перечинського району,
керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїхав
залізничний переїзд без зупинки (а.с. 6).

Згідно п. 20.2 Правил дорожнього руху
України під'їжджаючи до переїзду, а
також починаючи рух після зупинки
перед ним, водій зобов'язаний
керуватися вказівками і сигналами
чергового по переїзду, положенням
шлагбаума, світловою та звуковою
сигналізацією, дорожніми знаками і
дорожньою розміткою, а також
переконатися в тому, що не наближається
поїзд (локомотив, дрезина).

Пункт 2.2 розділу 33 ПДР України
передбачає, що у зоні дії знаку
пріоритету «Проїзд без зупинки
заборонено» забороняється проїзд без
зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія),
а якщо вона відсутня - перед знаком.

Разом з цим, будь-яких належних та
допустимих доказів на підтвердження
вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251
КУпАП, відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і
твердження позивача ОСОБА_1 про те, що,
проїжджаючи залізничний переїзд, такий
зупинився перед знаком «Стоп», а не
перед самим переїздом, а також те, що з
того місця, де знаходився патрульний
автомобіль, інспектор взагалі не міг
бачити, чи той зупинявся перед вказаним
знаком.

Також, незважаючи на неодноразові
вимоги суду, протокол про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 №149283 від 10 липня 2014 року, складений
відносно ОСОБА_1, наданий не був.

Крім цього, при винесенні постанови
суб'єктом владних повноважень
інспектором роти ДПС стаціонарного
поста №1 прапорщиком міліції Довгомеля
М.І. вчинено низку порушень вимог ст. 280
КУпАП, а саме не з'ясовані всі
обставини, що підлягають з'ясуванню при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення. Так, в постанові
відсутні відомості щодо винуватості
особи у вчиненні адміністративного
правопорушення; чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу тощо.

Згідно ст.62 Конституції України вина
особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може
бути підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням того, що при винесенні
оскаржуваної постанови про
адміністративне правопорушення
відповідачем порушено норми діючих
нормативно-правових актів, вина особи у
вчиненні правопорушення належним
чином не доведена, твердження позивача
належними доказами не спростовані,
тому суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, а справа про
адміністративне правопорушення
закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції
України, ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 70, 71, 86, 159-163, 171-2
КАС України, ст.ст. 222, 251, 258, 288 КУпАП, суд,
-

П О С Т А Н О В И В :

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №572437 від 10 липня 2014 року, винесену
інспектором роти ДПС стаціонарного
поста №1 прапорщиком міліції Довгомеля
Михайлом Івановичем про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності та накладення на
нього адміністративного стягнення у
виді штрафу в розмірі 255 (двісті
п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп., а
провадження у справі про
адміністративне правопорушення -
закрити.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:Ганько І. І.