Справа № 816/3238/14
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3238/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Христич О.С.,

представників позивача - Кравчук Н.М.,
Юрченко В.І.,

представників відповідача - Клименко
О.В., Буленко Г.О., Куценко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства
"Адамас" до Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання недійсними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2014 року Приватне підприємство
"Адамас" звернулося до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
частково недійсним податкове
податкове повідомлення-рішення №000842301
від 05 серпня 2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання по податку
на прибуток приватних підприємств на
суму 113196 грн. - за основним платежем і
56598 грн. за штрафними санкціями та
№ від 05 серпня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів у розмірі
251521 грн. за основним платежем і 125760,50
грн. фінансових санкцій.

03 жовтня 2014 року ПП "Адамас" подано до
суду заяву про збільшення позовних
вимог (вх. №23638/14) в якій позивач просив
визнати частково недійсним податкове
повідомлення-рішення форми "Р" ДПІ у м.
Полтаві Головного управління
міндоходів у Полтавській області
№ від 05 серпня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) у розмірі 436273,50 грн., з них 290849
грн. за основним платежем і 145424,50 грн. за
фінансовими санкціями та визнати
повністю недійсним податкове
повідомлення-рішення форми "Р" ДПІ у м.
Полтаві Головного управління
міндоходів у Полтавській області
№ від 05 серпня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на прибуток на суму 203751 грн.
в тому числі за основним платежем 135843
грн. і 67917 грн. за штрафними санкціями.

07 жовтня 2014 року позивачем подано до
суду заяву про уточнення заяви про
збільшення позовних вимог (вх. №24020/14), в
які останній просив вважати позовні
вимоги наступними: визнати частково
недійсним та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
№ від 05 серпня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
251521 грн. та визнати повністю недійсним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
№ від 05 серпня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на прибуток приватних
підприємств на суму 203751 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що прийняті відповідачем за
наслідками перевірки спірні податкові
повідомлення-рішення від 05 серпня 2014
року № та № є
неправомірними, оскільки при
формуванні податкового кредиту та при
визначенні доходів, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування
за 2013 рік позивачем дотримані вимоги
Податкового кодексу України. Вказував
на те, що реальність здійснення
господарських операцій податковим
органом не заперечується, а
обгрунтованих доказів щодо
встановлених під час перевірки
порушень представниками ДПІ у м.
Полтаві не надано. А тому вважає
прийняті податкові повідомлення
рішення № недійсним частково, а
№ недійсним повністю.

Відповідач проти позову заперечував,
мотивуючи правомірністю висновків
документальної перевірки ПП "Адамас" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2013
року, якою встановлено заниження
податку на прибуток та податку на
додану вартість. Вказував на те, що ПП
"Адамас" не включено до складу доходів
від операційної діяльності дохід,
отриманий від реалізації товарів в
лютому 2013 року на суму 714919,50 грн.
Зазначив, що на підприємстві
бухгалтерський облік ведеться без
визначення сальдо на початок та кінець
місяця. Стверджував, що операції з
повернення раніше експортованого
товару не є операціями з придбання або
виготовлення товарів, а тому
підприємство не має права на
податковий кредит відповідно до вимог
пункту 198.1 Податкового кодексу України.
Крім того, вказував, що позивачем не
надано документи, які б підтверджували
факт реалізації повернутого товару на
митній території України. А тому
прийняті податкові
повідомлення-рішення є правомірними.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача заперечували
проти позову та просили відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, надані
сторонами докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство "Адамас" ()
зареєстровано як юридична особа 16
червня 1998 року, номер запису 1
008791 (т.1 а.с. 119-121).

Позивач взятий на облік в органах
державної податкової служби і також
являється платником податку на додану
вартість (а.с. т.1 а.с. 206-207), що не
оспорюється сторонами.

Видами діяльності підприємства за
КВЕД-2010 є: неспеціалізована оптова
торгівля продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами,
виробництво інших машин і устаткування
загального призначення, н.в.і.у,
виробництво машин і устаткування для
виготовлення харчових продуктів і
напоїв, перероблення тютюну,
вирощування зернових культур (крім
рису), бобових культур і насіння
олійних культур, вирощування овочів і
баштанових культур, кореноплодів і
бульбоплодів, діяльність посередників
у торгівлі сільськогосподарською
сировиною, живими тваринами,
текстильною сировиною та
напівфабрикатами (т.1 а.с. 208).

ДПІ у м. Полтаві у період з 07 липня 2014
року по 11 липня 2014 року проведено
виїзну позапланову перевірку ПП
"Адамас" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2012
року по 31 грудня 2013 року.

Правомірність підстав та порядку
проведення перевірки позивачем не
оспорюється.

За результатами перевірки складено акт
від 18 липня 2014 року №4372/16-01-22-01-09/25171530 (т.1
а.с. 16-48), за висновками якого
встановлено порушення позивачем
пункту 135.1 статті 135 Податкового
кодексу України №2755-VI зі змінами та
доповненнями та пункту 187.1 статті 187,
пункту 198.1, підпункту 192.1.1, пункту 192.1
статті 192, пункту 198.2, пункту 198.6 статті
198, пункту 201.1, пункту 201.4 статті 201
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та
доповненнями.

Позивач не погоджуючись із висновками
акту перевірки від 18 липня 2014 року
№4372/16-01-09/25171530 24 липня 2014 року подав на
нього заперечення (т.1 а.с. 9-15).

В результаті розгляду заперечень, ДПІ у
м. Полтаві внесено зміни до акту від 18
липня 2014 року №4372/16-01-22-01-09/25171530 (т.1 а.с.
49-59).

На підставі акту перевірки від 18 липня
2014 року №4372/16-01-22-01-09/25171530 ДПІ у м.
Полтаві 05 серпня 2014 року прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- № (т.1 а.с. 60), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
447358,50 грн. в тому числі за основним
платежем в розмірі 298239 грн. та за
штрафними санкціями в розмірі 149119,50
грн.,

- № (т.1 а.с. 62), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток в розмірі 203751 грн.
в тому числі за основним платежем в
розмірі 135834 грн. та за штрафними
санкціями в розмірі 67917 грн.

Позивач, не погоджуючись із позицією
відповідача щодо правомірності
збільшення йому суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та податку на прибуток,
звернувся до суду з вимогою про
визнання частково недійсним
податкового повідомлення-рішення від 05
серпня 2014 року № та визнання
повністю недійсним податкового
повідомлення-рішення від 05 серпня 2014
року №.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини першої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним
податковим повідомленням - рішенням,
суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 березня 2014 року
ПП "Адамас" подано до ДПІ у м. Полтаві
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємств (т.1 а.с. 64-67), в якій
позивачем у рядку 01 декларації "Доходи,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування задекларована сума 42700405
грн.

Збільшуючи позивачу суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток ДПІ
у м. Полтаві виходила з того, що
позивачем не включено до складу
доходів від операційної діяльності
дохід, отриманий від реалізації у
лютому 2013 року товарів на суму 714919,50
грн.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.56. пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України доходи -
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфу у
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами;

Згідно статті 135.1. Доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
пункту 135.4 цієї статті; інших доходів,
які визначаються відповідно до пункту
135.5 цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до статті 135.2. доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового
кодексу України дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар.

Датою отримання доходів, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, є звітний період, у
якому такі доходи визнаються згідно з
цією статтею, незалежно від фактичного
надходження коштів (метод нарахувань),
визначений з урахуванням норм цього
пункту та статті 159 цього Кодексу (пункт
137.4 статті 134 Податкового кодексу
України)

Як встановлено судом 12 листопада 2012
року між Приватним підприємством
"Адамас" та Товариством "Сир
Стародубський" укладено договір
№Э-12/1112 (т.1 а.с. 80-85).

За умовами договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупця по ціні і на умовах, визначених
в договорі, обладнання, у кількості по
технічним характеристикам визначеним
згідно Специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору, а покупець
зобов'язується прийняти товар у
власність по накладній, на умовах
договору і оплатити його у
відповідності до умов договору.

На виконання умов договору ПП "Адамас"
поставлено Товариству "Сир
Стародубський" Пластинчастий
маслоутворювач модель А ДМ-2, на
підтвердження чого позивачем надано
митну декларацію та рахунок-фактуру на
оплату (т.1. а.с. 86-90).

Позивач пояснював, що суму в розмірі
714919,50 грн. отриману від здійснення
господарських операцій із Товариством
"Сир Стародубський" останнім включено
до рядку 01 "Доходи, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування"
Податкової декларації з податку на
прибуток за 2013 рік, яка становить
загальну суму 42700405 грн., та що
підтверджується документами
бухгалтерського обліку.

Законом який визначає правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні є Закон
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від 16
липня 1999 року № 996-XIV (далі по тексту -
Закон України № 996-XIV).

Відповідно до пункту 2 статті 8 Закону
України № 996-XIV питання організації
бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів

Згідно пункту 7 статті 8 Закону України
№ 996-XIV головний бухгалтер або особа, на
яку покладено ведення бухгалтерського
обліку підприємства (далі - бухгалтер),
зокрема, організує контроль за
відображенням на рахунках
бухгалтерського обліку всіх
господарських операцій.

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця. Регістри
бухгалтерського обліку повинні мати
назву, період реєстрації господарських
операцій, прізвища і підписи або інші
дані, що дають змогу ідентифікувати
осіб, які брали участь у їх складанні.
Господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені (стаття 9 Закону України
№ 996-XIV).

Призначення і порядок ведення рахунків
бухгалтерського обліку для
узагальнення методом подвійного
запису інформації про наявність і рух
активів, капіталу, зобов'язань та факти
фінансово-господарської діяльності
підприємств, організацій та інших
юридичних осіб (крім банків, бюджетних
установ та підприємств, які відповідно
до законодавства складають фінансову
звітність за міжнародними стандартами
фінансової звітності) незалежно від
форм власності, організаційно-правових
форм і видів діяльності, а також
виділених на окремий баланс філій,
відділень та інших відособлених
підрозділів юридичних осіб (далі -
підприємства) встановлено Інструкцією
про застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
затвердженою наказом Міністерства
фінансів України від 30 листопада 1999
року №291 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 21 грудня
1999 р. за № 893/4186 (далі по тексту -
Інструкція).

Відповідно до пункту 2 розділу 1
Інструкції план рахунків
бухгалтерського обліку є переліком
рахунків і схем реєстрації та
групування на них фактів
фінансово-господарської діяльності
(кореспонденція рахунків) у
бухгалтерському обліку. У ньому за
десятковою системою наведені коди
(номери) й найменування синтетичних
рахунків (рахунків першого порядку) й
субрахунків (рахунків другого порядку).
Першою цифрою коду визначено клас
рахунків, другою - номер синтетичного
рахунку, третьою - номер субрахунку.
Контирування документів первинного
обліку, ведення регістрів
бухгалтерського обліку здійснюється
із застосуванням, щонайменше, коду
класу й коду синтетичного рахунку.

Рахунки класів 0 - 7 є обов'язковими для
всіх підприємств (пункт 6 розділу 1
Інструкції)

Відповідно до розділу 3 Інструкції
(Клас 3. Кошти, розрахунки та інші
активи) рахунки цього класу призначені
для узагальнення інформації про
наявність і рух грошових коштів (у
національній та іноземній валюті у
касах, на розрахункових (поточних),
валютних та інших рахунках у банках),
електронних грошей, грошових
документів, короткострокових векселів
одержаних і фінансових інвестицій,
дебіторської заборгованості, резерву
сумнівних боргів і витрат майбутніх
періодів.

Згідно підрозділу 11 розділу 3
Інструкції (Рахунок 36 "Розрахунки з
покупцями та замовниками") на рахунку 36
"Розрахунки з покупцями та замовниками"
ведеться узагальнення інформації про
розрахунки з покупцями та замовниками
за відвантажену продукцію, товари,
виконані роботи й послуги, крім
заборгованості, яка забезпечена
векселем, а також узагальнюється
інформація про розрахунки з учасниками
промислово-фінансової групи. За
дебетом рахунку 36 "Розрахунки з
покупцями та замовниками"
відображається продажна вартість
реалізованої продукції, товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (у тому
числі на виконання бартерних
контрактів), яка включає податок на
додану вартість, акцизи та інші
податки, збори (обов'язкові платежі), що
підлягають перерахуванню до бюджетів
та позабюджетних фондів та включені у
вартість реалізації, за кредитом - сума
платежів, які надійшли на рахунки
підприємства в банківських установах,
у касу, та інші види розрахунків. Сальдо
рахунку відображає заборгованість
покупців та замовників за одержані
продукцію (роботи, послуги).
Аналітичний облік розрахунків з
покупцями та замовниками ведеться за
кожним покупцем та замовником за
кожним пред'явленим до сплати рахунком.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що дебетове сальдо за
рахунком 36, що показує заборгованість
покупців та замовників, відображається
на початок і кінець місяця, і ведеться
аналітичний облік розрахунків з
покупцями та замовниками за кожним
покупцем та замовником.

При цьому, як встановлено судом на
підприємстві аналітичний облік по
рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними
покупцями" ведеться без визначення
сальдо на початок та кінець місяця, що
також не заперечується позивачем.

ПП "Адас" не надано документів, які б
підтверджували включення суми 714919,50
грн. до рядку 01 "Доходи, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування"
Податкової декларації з податку на
прибуток за 2013 рік, що складає загальну
суму 42700405 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що прийняте за результатами
перевірки податкове
повідомлення-рішення від 05 серпня 2014
року №, яким збільшено ПП "Адамас"
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств в
розмірі 203751 грн., в тому числі за
основним платежем в розмірі 135834 грн. та
за штрафними санкціями в розмірі 67917
грн. є правомірним та не підлягає
скасуванню.

Збільшуючи позивачу суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 251521 грн. ДПІ у м.
Полтаві виходила з того, що у позивача
відсутні документи та податкові
накладні оформленні відповідно до
вимог Податкового кодексу України від
02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами і
доповненнями, що підтверджують факт
подальшого використання повернутого
товару на митній території України.

Так, судом встановлено, що 11 вересня 2012
року між ПП "Адамас" та "Rumi sarl" укладено
Контракт №11.09.2012 (т.1 а.с. 128-129) на
поставку сухого знежиреного молока,
виробництва ДП "Ружин-молоко" (Україна).
За умовами Контракту постачальник
повинен поставити товар на умовах FCA -
смт. Ружин. Умови оплати - попередня
оплата за товар 100%.

Згідно до Доповнення №1 від 11 вересня
2012 року до Контракту №11/09/2012 (т.1 а.с. 130)
ціна товару складає 2750 доларів США за 1
т., загальна сума 137500 доларів США.
Вантажоодержувачем 50 тон сухого
знежиреного молока є компанія Hajar trading
co. Siria. Damascus Suburd.Erbin.Thawra Street.Hajar Bulding.

Відповідно до інвойса №1 від 11 вересня
2012 року (т.1 а.с. 140) вантажоотримувачем є
підприємець ОСОБА_6, АДРЕСА_1.

Експорт сухого знежиреного молока
виробництва ДП "Ружин-молоко"
підтверджено МД №101050000/2013/000392 від 28
січня 2013 року (т.1 а.с. 135-136). Відповідно
до вищевказаної митної декларації
вантажоодержувачем 50 тон сухого молока
є підприємець ОСОБА_6, АДРЕСА_1.

Відповідно до Постанови начальника
санітарно-епідеміологічної служби
Міністерства охорони здоров'я та
медичної промисловості Туркменістану
№38 від 13 лютого 2013 року (т.1 а.с. 150-151) з 13
лютого 2013 року заборонено в зв'язку з
тим, що сухе знежирене молоко,
виробленого в Україні, загальною вагою
50000 кг в 25 кілограмових пакетах,
вартістю 413050,50 мацан, не відповідає
вимогам частини 4 ГОСТ 10970-87 і вимогам
частини 5 статті 21 Закону Туркменістану
"Про якість і безпеку харчової
продукції", а саме відсутність товарних
номерів продукції, адрес виробника,
назв продукції, ваги, дати виробництва
і термінів зберігання продукції -
вивезти за межі держави.

Згідно з абзацом 3 частини другої
статті 78 Митного кодексу України у
митний режим реімпорту можуть
поміщуватись товари, які, зокрема, були
поміщені у митний режим експорту
(остаточного вивезення) і повертаються
особі, яка їх експортувала, у зв'язку з
невиконанням (неналежним виконанням)
умов зовнішньоекономічного договору,
згідно з яким ці товари поміщувалися у
митний режим експорту, або з інших
обставин, що перешкоджають виконанню
цього договору, якщо ці товари:
повертаються на митну територію
України у строк, що не перевищує шести
місяців з дати вивезення їх за межі
цієї території у митному режимі
експорту.

21 березня 2013 року МД №101050000/2013/001276 (т.1
а.с. 141-142) здійснено митне оформлення
ввезення на митну територію України
вивезеного сухого знежиреного молока
загальною вагою 50 тон, загальною
вартістю 137500 доларів США та сплачено
митним органам ПДВ в сумі 251521 грн.

З пояснень представника позивача судом
встановлено, що повернутий 21 березня 2013
року товар зберігався на ДП
"Ружин-молоко" на підтвердження чого
останнім надано договір тимчасового
зберігання товару від 01 січня 2013 року -
"за умовами якого поклажодавець
передає, а зберігач бере на тимчасове
зберігання товар - сухе знежирене
молоко виробництва ДП "Ружин-молоко" в
кількості 50 тон" (т.1 а.с. 161-162) та акти
приймання-передачі товару: від 21
березня 2013 року - "поклажодавець
передає на тимчасове зберігання товар,
а зберігач зобов'язаний прийняти - сухе
знежирене молоко 60000 кг.", (т.2 а.с. 56), від
26 березня 2013 року - "поклажодавець
передає на тимчасовен зберігання
товар, а зберігач зобов'язаний прийняти
- сухе знежирене молоко 20000 кг" (т.2 а.с. 57),
від 28 березня 2013 року - "поклажодавець
передає на тимчасовен зберігання
товар, а зберігач зобов'язаний прийняти
- сухе знежирене молоко 20000 кг." (т.2 а.с.
58), від 29 березня 2013 року -
"поклажодавець передає на тимчасовен
зберігання товар, а зберігач
зобов'язаний прийняти - сухе знежирене
молоко 20000 кг." (т. 2 а.с. 59).

На підтвердження подальшого
використання повернутого товару,
позивачем надано до суду: договір
поставки №01/11-5 від 01 січня 2011 року (т.1
а.с. 113), видаткові накладні (т.1 а.с. 93, 98,
103), податкові накладні (т.1 а.с. 96, 101, 104),
товарно-транспортні накладні (т.1 а.с. 95,
100, 106), довіреності на отримання товару
(т.1 а.с. 94, 99, 109), заявки покупця (т.1 а.с. 97,
102), декларації виробника №78 (т.1 а.с. 187),
якісне посвідчення (т.1 а.с. 188), протокол
випробувань (т.1 а.с. 190), сертифікат
відповідності (т.1 а.с. 191).

Відповідно до статті 201.1 статті 201
Податкового кодексу України 201.1.
Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у
податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: порядковий номер податкової
накладної; дата виписування податкової
накладної; повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної адреси -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; ціна постачання без
урахування податку; ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до частини першої статті 9
Митного кодексу України територія
України, зайнята сушею, територіальне
море, внутрішні води і повітряний
простір, а також території вільних
митних зон, штучні острови, установки і
споруди, створені у виключній
(морській) економічній зоні України, на
які поширюється виключна юрисдикція
України, становлять митну територію
України.

При цьому, як встановлено судом в
наданих ПП "Адамас" податкових
накладних графа - код товару згідно з
УКТ ЗЕД не заповнева.

Крім того з наданого позивачем
Договору поставки №01/11-05 від 01 січня 2011
року судом встановлено, що останній
діяв до 31 грудня 2011 року, при цьому з
наданих позивачем документів поставка
здійснювалася у 2013 році.

Також у наданих ТОВ "Донбасснабсбуд"
заявках на відпуск - молока сухого
обезжиреного, застережено що термін
придатності поставляємої партії
товару не повинен перевищувати 2/3 від
загального строку придатності товару,
при цьому відповідно до митної
декларації від 21 березня 2013 року
№101050000/2013/001276 (т.2 а.с. 3 зворотній бік)
вказано, що строк придатності сухого
знежиреного молока за відносної
вологості повітря не більше 85% при
температурі від 0 град до 10 град С - 8
місяців з дати виготовлення. За
відносної вологості повітря 85% при
температурі не вище 25 град С не більше 25
діб з дати виготовлення. Дата
виготовлення 29 серпня 2012 року та 04
вересня 2012 року. Тобто при зберіганні
товару за відносної вологості повітря
не більше 85% при температурі від 0 град
до 10 град С строк його придатності
закінчується 29 березня 2013 року та 04
квітня 2013 року відповідно, тобто якщо б
позивачем поставлявся саме повернутий
товар, то він би не відповідав вимогам
зазначеним в заявках покупця - не
більше 2/3 від загального терміну
зберігання товару (5 місяців).

Крім того, сухе знежирене молоко
отримувалося ТОВ "Донснабзбуд" за
видатковими накладними на підставі
довіреностей у ПП "Адамас", разом з тим
останнім не надано до суду доказів
звернення позивача з вимогою до ДП
"Ружин-молоко" на видачу товару, що
прямо передбачено Договором
тимчасового зберігання товару від 01
січня 2013 року та відсутній акт
повернення товару.

Таким чином, в зв'язку із
вищевикладеним, суд приходить до
висновку, що позивач не довів факту
подальшої реалізації повернутого
товару на митній території України,
оскільки з наданих позивачем
документів не можливо встановити
приналежності повернутого товару,
товару який поставлявся ТОВ
"Донбасснабсбут".

Крім того, згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На думку суду, операції з повернення
товару в режимі "реімпорту" згідно з
абзацом 3 частини другої статті 78
Митного кодексу України не є
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, то відповідно у платника
податків відсутнє право на включення
таких сум ПДВ до податкового кредиту,

За таких обставин суд приходить до
висновку, що прийняте за результатами
перевірки податкове
повідомлення-рішення від 05 серпня 2014
року №, яким збільшено ПП "Адамас"
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість є правомірним та не
підлягає скасуванню.

Отже, відповідачем правомірно
збільшено суму грошового зобов'язання,
а тому позовні вимоги ПП "Адамас" є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Підпунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
ставка судового збору за подання до
адміністративного суду позову
майнового характеру становить 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Як свідчать наявні у матеріалах справи
платіжні доручення №679 від 12 серпня 2014
року, при зверненні до суду з даним
адміністративним позовом ПП "Адамас"
сплачено 10 відсотків розміру ставки
судового збору, що становить 487,20 грн.

У зв'язку з відмовою ПП "Адамас" у
задоволенні позову стягненню до
Державного бюджету України підлягають
судові витрати у вигляді судового
збору за подання позову майнового
характеру у розмірі 4384 (чотири тисячі
триста вісімдесят чотири) гривні 80
(вісімдесят) копійок.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства
"Адамас" до Державної податкова
інспекція у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання недійсними та
скасування податкових
повідомлень-рішень відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства
"Адамас" () на користь
Державного бюджету України (на
розрахунковий рахунок: 4002,
отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві
Полтавської області, 22030001; Банк
отримувача: ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО: 831019; Код ; Код
класифікації доходів бюджету: 22030001;
Призначення платежу: судовий збір, за
позовом Приватного підприємства
"Адамас", Полтавський окружний
адміністративний суд, )
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 4384 (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири) гривні 80
(вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним поданням
її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 10
вересня 2014 року.

Суддя
С.О. Удовіченко