Справа № 750/9440/14
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/9440/14
Провадження № 2-а/750/542/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року
м. Чернігів Деснянський районний
суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Литвиненко
І. В.,

за участю секретаря Кравченко І. В.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції в
Чернігівській області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Чернігівській області, в якому просив
визнати незаконними дії відповідача в
особі старшого державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. по
закінченню виконавчого провадження та
ухваленню постанов від 08.09.2014 року по
справам ВП № 32385237, ВП № 32321610, ВП № 29341890,
які затверджені в.о. начальника відділу
виконавчої служби Коваль В. О.,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
вказані постанови винесені всупереч ЗУ
«Про виконавче провадження», ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку погашення заборгованості за
рішеннями суду, виконання яких
гарантується державою», а також просив
зобов'язати відповідача скасувати
вказані постанови та поновити вказані
виконавчі провадження, по факту
допущених державним виконавцем
порушень, позивач просив постановити
окрему ухвалу.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового розгляду сповіщений у
встановленому порядку, заперечень
проти позову не надіслав. Суд вважає за
можливе розглянути справу без його
участі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області перебували виконавчі
провадження ВП № 32385237, ВП № 32321610, ВП №
29341890 з приводу виконання виконавчого
листа № 2-а-427/10, виданого Деснянським
районним судом м. Чернігова про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду у м. Чернігові відновити виплату
призначеної ОСОБА_1 у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.. 50,54 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ст.. 28 Закону
країни «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»;
виконавчого листа № 2-а-427/10, виданого
Деснянським районним судом м.
Чернігова 20.04.2012року про зобов'язання
УПФУ в м. Чернігові провести
перерахунок державної та додаткової
пенсії за віком відповідно, що
розраховується з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого для
відповідної категорії населення,
відповідно до ст.. ст.. 50,54 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; виконавчого листа №
22а-9612/2011, виданого 21.09.2011 року
апеляційним судом м. Чернігова про
зобов'язання Головного Управління
Пенсійного Фонду України в
Чернігівській області здійснити
перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1,
починаючи з 23.10.2008 року у розмірах,
відповідно до ст.. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
здійснити відповідні виплати за
відрахуванням вже сплачених сум.

Постановами старшого державного
виконавця Курильця В. І. від 08.09.2014 року
закінчені виконавчі провадження №
32385237, № 32321610, № 29341890 на підставі п.11 ч.1
ст. 49, ст.75 Закону України "Про виконавче
провадження". У вказаних постановах
зазначено, що державним виконавцем на
боржника було накладено штрафні
санкції передбачені ст.. ст.. 75, 89 Закону
України «Про виконавче провадження» та
винесено подання правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
Вказані постанови позивач отримав
12.09.2014 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

В силу положень п.11 ч.1 ст. 49 Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому ч.3
ст. 75 цього Закону, яка передбачає, що у
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно ч. 1 статті 89 Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 статті 47 Закону та
п 3.15 Інструкції з примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, підставою для повернення
виконавчого документа є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника.

Таким чином, державний виконавець мав
встановити, що безпосередньо у законі
встановлена заборона щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника у
виконавчому провадженні і у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також що
в законі наявна заборона щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно цього боржника, що виключає
можливість виконання виконавчого
листа.

Про наявність обставини, зазначених у
п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону, державний
виконавець зобов'язаний скласти акт, що
передбачено ч. 2 ст. 47 зазначеного
Закону.

Крім того, зі змісту оскаржуваної
постанови вбачається, що державний
виконавець взагалі не зазначив підстав
для закінчення виконавчого
провадження, зазначив лише ст.. 75 та 89 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини. При
цьому в силу приписів ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

З огляду на вищезазначене, суд
вважає в даному випадку у відповідача
були відсутні законні підстави для
закінчення виконавчого провадження та
повернення виконавчого листа саме з
підстав, передбачених п.11 ч.1 ст. 49, ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», відтак, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
оскільки фактично неправомірні дії
державного виконавця виразились у
винесенні протиправної постанови про
закінчення виконавчого провадження,
суд вважає за необхідне саме зазначену
постанову визнати незаконною та
скасувати. Разом з тим,
адміністративний позов в частині
зобов'язання старшого державного
виконавця Курилець В.І. поновити
вказані виконавчі провадження, то ці
вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки порядок відновлення
провадження визначений ч. 1 ст. 51 Закону
України "Про виконавче провадження",
згідно якої, у разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби. Отже,
відновити протягом трьох робочих днів
виконавче провадження, державний
виконавець зобов'язаний в силу ч. 1 ст. 51
Закону України «Про виконавче
провадження».

Керуючись ст. 124 Конституції України,
Законом України "Про виконавче
провадження", ст.ст. 1, 87-99, 158-163, 181 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції в
Чернігівській області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати
постанови від 08 вересня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження №
32385237, № 32321610, № 29341890.

В іншій частині позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя