Справа № 2а-0370/3595/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.
Справа № 132359/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державного підприємства «Луцький
комбінат хлібопродуктів №2»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 12.10.2011 року
у справі за позовом Державного
підприємства «Луцький комбінат
хлібопродуктів №2» Державного
комітету України з державного
матеріального резерву до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

Державне підприємство «Луцький
комбінат хлібопродуктів №2»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву
звернулося в суд із позовом про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 16 грудня 2010 року за
№/3 та №/3.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
відповідачем в ході проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки державного підприємства
«Луцький комбінат хлібопродуктів №2»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву на
підставі направлення від 18 червня 2010
року №000368 та наказу №724 від 18 червня 2010
року з питань перевірки відомостей,
отриманих від особи, яка мала правові
відносини з платником податків ПП»АМТ»
за період з 1 липня 2009 року по 1 червня 2010
року встановлено порушення пункту 4.1
статті 4, п.п.7.1 п.п.7.3.1 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 1710000
грн.; пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1,
підпункту 5.2.5 статті 5, підпункту 8.7.1
пункту 8.7 статті 8, підпункту11.3.1 пункту
11.3 статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Порядок заповнення податкової
декларації по податку на прибуток
встановлено заниження податку на
прибуток всього за 2009 рік у сумі 2137500
грн., у тому числі за 3 квартал 2009 року в
сумі 1875000 грн., які відображені в акті
№3915/2350/00953065 від 24 червня 2010 року, на
підставі якого винесене податкове
повідомлення-рішення від грудня 2010
року №/3, яким донараховано
податок на прибуток в сумі 2137500 грн. та
накладена штрафна санкція в сумі 1897500
грн., з яким позивач не згідний і
просить їх скасувати вважаючи, що вони
не відповідають чинному законодавству.

Оскаржуваною постановою Волинського
окружного адміністративного суду від
12.10.2011 року в задоволенні позовної
заяви Державного підприємства
«Луцький комбінат хлібопродуктів №2»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідачем в ході
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
державного підприємства «Луцький
комбінат хлібопродуктів №2»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву на
підставі направлення від 18 червня 2010
року №000368 та наказу №724 від 18 червня 2010
року з питань перевірки відомостей,
отриманих від особи, яка мала правові
відносини з платником податків ПП»АМТ»
за період з 1 липня 2009 року по 1 червня 2010
року встановлено порушення пункту 4.1
статті 4, п.п.7.1 п.п.7.3.1 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 1710000
грн.; пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1,
підпункту 5.2.5 статті 5, підпункту 8.7.1
пункту 8.7 статті 8, підпункту11.3.1 пункту
11.3 статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Порядок заповнення податкової
декларації по податку на прибуток
встановлено заниження податку на
прибуток всього за 2009 рік у сумі 2137500
грн., у тому числі за 3 квартал 2009 року в
сумі 1875000 грн., які відображені в акті
№3915/2350/00953065 від 24 червня 2010 року, на
підставі якого винесене податкове
повідомлення-рішення від грудня 2010
року №/3, яким донараховано
податок на прибуток в сумі 2137500 грн. та
накладена штрафна санкція в сумі 1897500
грн., з яким позивач не згідний і
просить їх скасувати вважаючи, що вони
не відповідають чинному законодавству.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до пункту 5.1 статті 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
зазначеного Закону передбачено, що до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Відповідно до підпункту 11.2.1 пункту 11.2
статті 11 цього Закону датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 зазначеного Закону).

Згідно з підпунктом 2.16. пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 5 червня 1995 року за №168/704
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим і нормативним
актам, встановленому порядку
приймання, зберігання і витрачання
грошових коштів, товарно-матеріальних
цінностей та іншого майна, порушують
договірну і фінансову дисципліну,
завдають шкоди державі, власникам,
іншим юридичним і фізичним особам. Такі
документи повинні бути передані
головному бухгалтеру підприємства,
установи для прийняття рішення.
Враховуючи вищезазначене, відповідач
як суб'єкт владних повноважень надав
суду достатньо беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і довів
суду правомірність прийнятих ним
рішень щодо визначення позивачу суми
податкового зобовязання з податку на
прибуток підприємств та з податку на
додану вартість, а також діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Державне
підприємство «Луцький комбінат
хлібопродуктів №2» Державного
Комітету України з державного
матеріального резерву зареєстроване
виконавчим комітетом Луцької міської
ради 1 грудня 2000 року №463-РВ, згідно
свідоцтва про державну реєстрацію від 1
грудня 2000 року №04051425ЮОО80101, . Підприємство взято на податковий
облік в Луцькій ОДПІ 8 грудня 2000 року за
№1556.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 3 квітня 2002 року №02813331, виданого
Луцькою ОДПІ, індивідуальний
податковий номер 78 був
зареєстрований платником ПДВ з часу
реєстрації по день підписання акта
перевірки.

Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією на підставі
направлення 24 червня 2010 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку державного підприємства
«Луцький комбінат хлібопродуктів №2»
щодо підтвердження відомостей,
отриманих від особи, яка мала правові
відносини з платником податків
приватним підприємством «АМТ» за
період з 1 липня 2008 року по 30 червня 2009
року, за результатами якої складено акт
за №3915/2350/00953065.

Перевіркою встановлено порушення
пункту 4.1 статті 4, п.п.7.1 п.п.7.3.1 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 1710000
грн.; пункту 4.1 статті 4, підпунктів 5.2.1,
5.2.5 статті 5, підпункту 8.7.1 пункту 8.7
статті 8, підпункту11.3.1 пункту 11.3 статті
11 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та Порядок
заповнення податкової декларації по
податку на прибуток встановлено
заниження податку на прибуток всього
за 2009 рік у сумі 2137500 грн., у тому числі
за 3 квартал 2009 року в сумі 1 875 000 грн.

На підставі акту перевірки Луцькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією 9 липня 2010 року сформовані
податкові повідомлення-рішення за
№/0, яким визначено податкове
зобовязання по податку на прибуток в
сумі 4035000 грн., в тому числі за основним
платежем 2137500 грн. і за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 1897500 грн.;
за №/0, яким визначено податкове
зобовязання по податку на додану
вартість в сумі 2565000 грн., в тому числі
за основним платежем 1710000 грн. і за
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 855000 грн.

Державне підприємство «Луцький
комбінат хлібопродуктів №2»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву не
погоджуючись із отриманими
податковими повідомленнями-рішеннями
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції 21 липня 2010 року
подало до останньої первинну скаргу
№79/10. Луцька об'єднана державна
податкова інспекція рішенням від 3
вересня 2010 року №18314/10/25-006 про
результати розгляду первинної скарги
залишила без змін податкові
повідомлення-рішення від 9 липня 2010
року №/0, яким визначено податкові
зобовязання по податку на додану
вартість в сумі 2565000 грн., в тому числі
за основним платежем 1710000 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями 855000
грн. та №/0, яким визначено
податкові зобовязання по податку на
прибуток підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності в
сумі 6600000 грн.. в тому числі за основним
платежем 3847500 грн., за штрафними
фінансовими санкціями 2752500 грн. з
врахуванням змін внесених Луцькою ОДПІ
та надісланих ДП «Луцький комбінат
хлібопродуктів №2» листом від 16 липня
2010 року №13983/10/23-2 до податкового
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 9
липня 2010 року №/0, яким визначено
податкові зобовязання по податку на
прибуток підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності в
сумі 4035000 грн., в тому числі за основним
платежем 2137500 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 1897500 грн., а
скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із отриманим рішенням
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції державне
підприємство «Луцький комбінат
хлібопродуктів №2» подало 13 вересня 2010
року до Державної податкової
адміністрації у Волинській області
повторну скаргу за №2809/10. Державна
податкова адміністрація у Волинській
області рішенням про результати
розгляду повторної скарги від 29
вересня 2010 року за №4623/10/25-006 податкові
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 9
липня 2010 року №/0 про сплату
податкового зобовязання з податку на
прибуток в сумі 4035000 грн. і №/0 про
сплату податкового зобовязання з
податку на додану вартість в сумі 2565000
грн. та рішення Луцької ОДПІ від 3
вересня 2010 року №18314/10/25-006 про
результати розгляду первинної скарги
залишила без змін, а скаргу - без
задоволення.

Судом встановлено, що ДП «Луцький КХП
№2» укладено з приватним підприємством
«АТМ» договори на придбання у
останнього 8208 тон пшениці 3 класу, а
саме: по договору №22 від 6 липня 2009 року
2880 тон на суму 3600000 грн., по договору
№30-КА від 11 серпня 2009 року 4320 тон на
суму 5400000 грн., по договору №36-КА від 2
вересня 2009 року 1008 тон на суму 1260000 грн.

Згідно пункту 5.2 укладених договорів
розрахунки за придбане зерно
здійснюються через розрахунковий
рахунок протягом трьох років згідно
актів прийому-передачі. Порядок
транспортування зерна та компетенція
транспортних витрат умовами договору
не передбачена.

На виконання умов договорів згідно
видаткових та податкових накладних
приватним підприємством «АТМ»
поставлено пшеницю 3 класу на загальну
суму 10260000 грн., зокрема, згідно
видаткових та податкових накладних від
31 липня 2009 року №310716 на суму 3600000 грн., в
тому числі ПДВ 600000 грн., від 28 серпня 2009
року №280806 на суму 5400000 грн., в тому числі
ПДВ 900000 грн., від 30 вересня 2009 року на
суму 1260000 грн., в тому числі ПДВ 210000 грн.

Розрахунки за придбаний товар частково
проведені ДП «Луцький КХП №2» в
безготівковій формі в сумі 175000 грн.,
станом на 31 травня 2010 року по
розрахунках з приватним підприємством
«АТМ» кредиторська заборгованість
становить 10085000 грн.

ДП «Луцький КХП №2» вартість
придбаного зерна включено до складу
валових витрат з придбання товарів в
сумі 8550000 грн., з них у III кварталі 2009
року 7500000 грн., у IV кварталі 2009 року 1050000
грн. Податок на додану вартість в
загальній сумі 1710000 грн. з вартості
придбаного зерна віднесено до
податкового кредиту, в тому числі у
липні 2009 року 600000 грн., у серпні 2009 року
900000 грн., у вересні 2009 року 210000 грн.

В акті перевірки зазначено, що
транспортування товару та вантажні
роботи не проводились. Факту не
транспортування товару не заперечує
представник позивача в судовому
засіданні.

Крім того, встановлено згідно
інформації Укрзалізниці від 12 січня 2010
року №УМЗ-12/32 як користувачі послуг по
перевезенню вантажів ДП «Луцький КХП
№2» та приватне підприємство «АТМ» у 2009
році не обліковуються.

Листом від 25 лютого 2010 року №49-2793/2610/09
ДПІ у Шевченківському районі міста
Києва проінформувало, що основним
видом діяльності ПП «АТМ» є
дослідження кон'юнктури ринку і
виявлення суспільної думки та
передбачено ще такі види діяльності:
адвокатська, рекламна, роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах з перевагою продовольчого
асортименту, підбір та забезпечення
персоналом.

В матеріалах перевірки дані про
надходження від ПП «АТМ» зерна пшениці
до ДП «Луцький КХП №2» відсутні, в тому
числі відсутній облік, який
передбачений Інструкцією про ведення
обліку й оформлення операцій із зерном
і продуктами його переробки на
хлібоприймальних та зернопереробних
підприємствах, затверджений наказом
Міністерства аграрної політики
України від 13 жовтня 2008 року №661 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 18 листопада 2008 року за №1111/15802.

Перевіркою правильно зроблений
висновок про відсутність у ДП «Луцький
КХП №2» господарських операцій з
придбання пшениці у приватного
підприємства «АТМ».

Таким чином, ДП «Луцький КХП №2» по
операціях з придбання зерна у
приватного підприємства «АМТ» в
порушення пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» завищено валові
витрати за III - IV квартал 2009 року на
загальну суму 8 550 000 грн. та в порушення
підпунктів7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту
7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» завищено податковий
кредит, на суму податку на додану
вартість з вартості придбаного зерна
за липень - вересень 2009 року на загальну
суму 1 710 000 грн.

За наслідками перевірки збільшено
оподатковуваний прибуток на суму 8550000
грн. та донараховано податок на
прибуток в сумі 2137500 грн., зменшено суму
податкового кредиту на 1710000 грн. і
донараховано податок на додану
вартість в сумі 1710000 грн.

Під час судового розгляду справи також
з'ясовано, що слідчим відділом ПМ ДПА у
Волинській області 14 травня 2010 року
порушено кримінальну справу №55-032-10
відносно службових осіб ДП «Луцький
КХП №2» за ознаками злочину,
передбаченого частиною 3 статті 212 та
частиною 2 статті 366 КК України, які в
результаті проведення безтоварних
операцій з приватним підприємством
«АМТ» та внесення завідомо неправдивих
даних до документів обов'язкової
податкової звітності, ухилились від
сплати до державного бюджету податку
на додану вартість в сумі 1 млн. 700 тис.
грн. та 25 червня 2010 року по матеріалах
перевірки ДП «Луцький КХП №2» відносно
директора підприємства ОСОБА_1
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого
частиною 4 статті 191 КК України, яку
приєднано провадженням до
кримінальної справи №55-032-10 (лист від 4
серпня 2010 року за №4788/7/26-514).

Згідно інформації СВ ПМ ДПА у
Волинській області від 17 вересня 2010
року №4520/10/09-010 в ході досудового
слідства по вищезазначеній
кримінальній справі встановлено, що
фактично ніякого зерна від приватного
підприємства «АМТ» на адресу ДП
«Луцький КХП №2» не надходило, що
підтверджується актом ревізії КРУ від
25 червня 2010 року №940-13/27, показаннями
працівників ДП «Луцький КХП №2», а
також документами складського обліку.
Крім того, в ході досудового слідства
здобуто дані, які свідчать про ознаки
фіктивності приватного підприємства
«АМТ».

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
зазначеного Закону передбачено, що до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Відповідно до підпункту 11.2.1 пункту 11.2
статті 11 цього Закону датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 зазначеного Закону).

Згідно з підпунктом 2.16. пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 5 червня 1995 року за №168/704
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим і нормативним
актам, встановленому порядку
приймання, зберігання і витрачання
грошових коштів, товарно-матеріальних
цінностей та іншого майна, порушують
договірну і фінансову дисципліну,
завдають шкоди державі, власникам,
іншим юридичним і фізичним особам. Такі
документи повинні бути передані
головному бухгалтеру підприємства,
установи для прийняття рішення.

Згідно з статтею 203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, пятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу
України встановлено, що недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним (стаття
228 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту
7. 4 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» (із змінами та
доповненнями) податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 цього Закону датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Підпунктами 7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7
цього Закону платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну. Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 цього Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищезазначене, відповідач
як суб'єкт владних повноважень надав
суду достатньо беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і довів
суду правомірність прийнятих ним
рішень щодо визначення позивачу суми
податкового зобовязання з податку на
прибуток підприємств та з податку на
додану вартість, а також діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного вище, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є безпідставними та не
обґрунтованими, а тому до задоволення
не підлягають.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160 ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Луцький комбінат
хлібопродуктів №2» Державного
комітету України з державного
матеріального резерву - залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 12.10.2011 року
у справі № 2а-3595/10/0370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
В.Я. Качмар

О.М. Гінда