Справа № 815/4778/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року м.
Одеса Справа № 815/4778/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Іванова Е.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Тарутинському районі
Одеської області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
Тарутинському районі Одеської області
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1,
в якому просить стягнути з відповідача
заборгованість зі страхових внесків у
сумі 1632,80 грн..

Свої позовні вимоги мотивує тим, що СПД
ОСОБА_1 повинен був сплачувати страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у 2010 році.
Відповідно до розрахунку УПФУ в
Тарутинському районі розмір
нарахованих страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування СПД ОСОБА_1 за 2010 рік
становить 1632,80 грн. У зв'язку з тим, що
відповідач заборгованість зі сплати
страхових внесків не сплатив,
Управління Пенсійного фонду України в
Тарутинському районі звернулось до
суду та просить стягнути
заборгованість з відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи сповіщений
належним чином, про те в позові просив
справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Враховуючи наведене, суд дійшов до
висновку про можливість розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що діяв на час виникнення
заборгованості, (далі Закон), страхові
внески - кошти відрахувань на соціальне
страхування та збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені згідно із законодавством, що
діяло раніше; кошти, сплачені на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до цього
Закону.

Стаття 1 Закону також визначає поняття
страхувальники, якими є роботодавці та
інші особи, які відповідно до цього
Закону сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до Розділу 2 Інструкції «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженою Постановою правління
Пенсійного фонду України від 19 грудня
2003 р. N 21-1 року (далі Інструкція)
платниками страхових внесків є
страхувальники - роботодавці, зокрема,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності та інші
особи (включаючи юридичних та фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування - фіксований
податок, єдиний податок та фіксований
сільськогосподарський податок), які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, а також
застраховані особи, зокрема громадяни
України, які працюють у фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
та інших осіб (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування -
фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок) на умовах трудового договору
(контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством,
або виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах,
організаціях чи у фізичних осіб за
договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закону страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Частина 5 ст. 15 Закону встановлює, що
повідомлення про взяття на облік
страхувальника як платника страхових
внесків надсилається страхувальнику
наступного робочого дня з дня взяття на
облік.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
(податковий номер - НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична особа
суб'єкті підприємницької діяльності з
03.03.2007, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців.

Та згідно цього ж витягу ОСОБА_1
припинив підприємницьку діяльність з
17.07.2014 року за власним рішенням.

ОСОБА_1 взятий на облік в управлінні
Пенсійного фонду України у
Тарутинському районі з 03.03.2007 за № 3060,
як платник збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до ст. 1 Закону
України «Про збір на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997.

СПД ОСОБА_1 протягом 2010 року працював за
спрощеною системою оподаткування, а
саме сплачував фіксований податок.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 14 Декрету КМУ
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992 №13-92 громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи, мають
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів, одержаних від
цієї діяльності, за фіксованим
розміром податку шляхом придбання
патенту за умови, визначених Декретом
(у редакції чинної з 30.07.2010 до 01.01.2011).
Оскільки частина фіксованого податку є
меншою від суми мінімального
страхового внеску, Законом № 1058-ІV,
встановлено обов'язок фізичних
осіб-підприємців, які є платниками
фіксованого податку, здійснювати
доплату, розмір якої є різницею між
розміром мінімального страхового
внеску та сумою страхового внеску,
сплаченого під час перерахування на
рахунок державного казначейства суми
фіксованого податку.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», страхові внески
до Пенсійного фонду України є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому ще Законом.
Невиконання цього обов'язку платниками
страхових внесків приводить до
неповної формування коштів Пенсійного
фонду України, і як наслідок, до
несвоєчасних виплат пенсій
пенсіонерам є порушенням ст. 46
Конституції України.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Закону
України «Про внесення змін до законів
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 8
липня 2010 року № 2461-VI змінено підпункт 4
п. 8 XV «Прикінцевих положень» Закону №
1058-1V, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Суми вказаних доплат розраховуються
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України.

З 01.07.2010 року розмір мінімального
страхового внеску складав 294,82 грн., з
01.10.2010 року-301,12 грн., з 01.12.2010 року - 306,10
грн.

Згідно з п.п. 5.3.4. Інструкції страхові
внески платниками податюв, які оорали
особливий спосіб оподаткування,
сплачується ними за себе та членів
своїх сімей, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, до 20 числа поточного місяця
за попередній у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 4, ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» сплата
страхових внесків здійснюється
виключно в грошовій формі шляхом
внесення відповідних сум страхових
внесків до солідарної системи на
банківські рахунки виконавчих органів
Пенсійного фонду, а сум страхових
внесків до накопичувальної системи
пенсійного страхування - на
банківський рахунок Накопичувального
фонду або на банківський рахунок
обраного застрахованою особою
недержавного пенсійного фонду -
суб'єкта другого рівня системи
пенсійного забезпечення.

Частиною 6, ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 3, ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (що
діяв станом на 07.10.2009 року) суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно ч.3, ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (що діяв станом
на 07.10.2009 року) територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно п. 7 «Прикінцевих положень»
ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-VІ стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Як ставновлено, судом відповідач
не сплатив суму страхових внесків за 2010
рік.

Згідно ч.15, ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» строк давності
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів не застосовується.

Згідно ст. 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються органами Пенсійного фонду
та в судовому порядку.

06.06.2011 року УПФУ у Тарутинському
районі надіслано СПД ОСОБА_1 вимогу ф-195
на суму 1632,80 грн., яка отримана
боржником 16.07.2011 року, проте до цього
часу не сплачена.

Як зазначає позивач в позові
07.07.2011 року за даними програмного
забезпечення ОСОБА_2 подав до
державного реєстратора заяву про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності. Проте в
зв'язку з наявною заборгованістю перед
ПФУ державний реєстратор не провів
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності СПД ОСОБА_1

07.07.2014 року набув чинності ЗУ «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо спрощення процедури
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичних
осіб - підприємців за заявницьким
принципом» від 13.05.2014 року №1258.

Відповідно до положень вказаного
Закону довідка про відсутність
заборгованості з УПФУ не потрібно.

Згідно ч. 1, ст. 52 Цивільного
кодексу України фізична особа -
підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення.

Згідно Постанови Верховного суду
України від 04.12.2013 року по справі
№6-125цс13 зазначено, що відповідно до
положень статей 51, 52, 598-609 ЦК України,
статей 47-49 Закону України від 14.05.1992
року №2343-ХІІ «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» однією із
особливостей підстав припинення
зобов'язань для фізичної особи -
підприємця є те, що у разі припинення
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи (виключення з реєстру
суб'єктів підприємницької діяльності)
її зобов'язання не припиняються, а
залишаються за нею як фізичною особою,
оскільки фізична особа не перестає
існувати. Фізична особа-підприємець
відповідає за своїми зобов'язаннями,
пов'язаними з підприємницькою
діяльністю, усім своїм майном.

Оскільки згідно витягу з ЄДРПОУ
станом на 15.08.2014 року ФОП ОСОБА_1
припинено з 17.07.2014 року за власним
рішенням, але не було погашено
заборгованість по сплаті страхових
внесків на суму 1632,80 грн. відповідач у
встановлені законодавством строки не
сплатив; доказів погашення
відповідачем зазначеної
заборгованості станом на день розгляду
цього спору не надано, тому суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Беручи до уваги те, що Відповідно до ч. 1
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем
фізична чи юридична особа, судові
витрати здійснені позивачем з
відповідача не стягуються.

Керуючись Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. ст. 71, 158 - 163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду
України у Тарутинському районі
Одеської області до ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, місце проживання:
АДРЕСА_1) на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Тарутинському районі Одеської області
(, місце знаходження 68500,
Одеська область, смт. Тарутине, вул..
Красна, 263) на р/р 4008 в
Тарутинському ВБВ №1015/0401 АТ
«Ощадбанк», МФО 328845, заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1632,80 грн. (одна
тисяча шістсот тридцять дві гривні 80
коп.).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів після
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Е.А. Іванов

Позов Управління Пенсійного фонду
України у Тарутинському районі
Одеської області до ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, місце проживання:
АДРЕСА_1) на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Тарутинському районі Одеської області
(, місце знаходження 68500,
Одеська область, смт. Тарутине, вул..
Красна, 263) на р/р 4008 в
Тарутинському ВБВ №1015/0401 АТ
«Ощадбанк», МФО 328845, заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1632,80 грн. (одна
тисяча шістсот тридцять дві гривні 80
коп.).