Справа № 875/173/14
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м.
Київ справа № 875/173/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Краснощока
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2014
року

у справі №875/173/14

за позовом ОСОБА_1

до Центральної виборчої комісії

про визнання протиправною та
скасування постанови Центральної
виборчої комісії від 30 вересня 2014 року
№ 1370 в частині, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Київського апеляційного
адміністративного суду як до суду
першої інстанції з позовом до
Центральної виборчої комісії (далі -
відповідач), у якому просив: визнати
протиправною та скасувати постанову
Центральної виборчої комісії № 1370 від
30 вересня 2014 року «Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати України ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4» в частині відмови у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
ОСОБА_1 в одномандатному виборчому
окрузі № 121 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року; зобов'язати Центральну виборчу
комісію повторно розглянути
виправлені та подані ОСОБА_1 25 вересня
2014 року документи для реєстрації
кандидатом у народні депутати України
ОСОБА_1 в одномандатному виборчому
окрузі № 121 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Центральна виборча
комісія постановою від 30 вересня 2014
року № 1370 відмовила в реєстрації
кандидата у народні депутати України
ОСОБА_1, з огляду на те, що заява ОСОБА_1
від 25 вересня 2014 року не містить
зобов'язання у разі обрання народним
депутатом України припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та законів України
несумісна з мандатом народного
депутата України, а також з огляду на
те, що в автобіографії ОСОБА_1 не
зазначено відомостей щодо місця роботи
та громадської роботи, тоді як в силу
положень пункту 2 частини 1 статті 60
Закону України «Про вибори народних
депутатів України» правовою підставою
для відмови в реєстрації ОСОБА_1
кандидатом у депутати могла бути лише
відсутність автобіографії та заяви для
самовисування, а не їх оформлення з
порушенням вимог пунктів 1, 2 частини 2
статті 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України». Також,
позивач посилався на те, що факт подачі
ним всіх необхідних документів
підтверджується довідкою Центральної
виборчої комісії від 25 вересня 2014 року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2014
року в задоволенні позову було
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що
незазначення в автобіографії та заяві
про самовисування обов'язкових
реквізитів, за відсутності яких вони не
можуть вважатись автобіографією та
заявою про самовисування у розумінні
положень пунктів 1, 2 частини 2 статті 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України», не може вважатись
помилкою чи неточністю в розумінні
частини 3 статті 60 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
оскільки ці вимоги прямо передбачені
Законом і обов'язок їх внесення
покладено на особу, яка подає документи
щодо реєстрації кандидатом у депутати,
з урахуванням того, що за умови
відсутності такої інформації взагалі,
зміни до такої інформації або
виправлення не можуть бути внесені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 жовтня 2014 року і ухвалити нове
судове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 25 вересня 2014 року
ОСОБА_1 звернувся до Центральної
виборчої комісії із заявою про
самовисування та реєстрацію
кандидатом у народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 121
на позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, в
якій зазначив, що іншого
представницького мандата, який
відповідно до конституції України на
законів України несумісний з мандатом
народного депутата України, не має.
Також, ОСОБА_1 вказав, що у разі обрання
його народним депутатом України
зобов'язується протягом місяця після
офіційного оприлюднення результатів
виборів передати і управління іншій
особі належні йому підприємства та
корпоративні права в порядку,
встановленому законом. Крім іншого, у
зв'язку з участю у виборах ОСОБА_1 надав
згоду на оприлюднення його
біографічних відомостей (арк. справи 14).

До заяви позивачем було додано:
автобіографію кандидата у народні
депутати України; документ про
внесення грошової застави; 4 фотографії
кандидата розміром 4х6; ксерокопії 1 та 2
сторінок паспорта громадянина України
кандидата у народні депутати України;
передвиборна програма кандидата у
народні депутати України.

Розглянувши подані позивачем
документи, Центральна виборча комісія
прийняла постанову від 30 вересня 2014
року № 1370 «Про відмову в реєстрації
кандидатів у народні депутати України
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4».

Підставою для відмови у реєстрації
кандидата в народні депутати України,
зокрема, ОСОБА_1 згідно оскаржуваної
постанови від 30 вересня 2014 року №1370
Центральна виборча комісія визначила
те, що: в порушення вимог пункту 1
частини 2 статті 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»
заява ОСОБА_1 не містить зобов'язання у
разі обрання його народним депутатом
України припинити діяльність, яка
відповідно до Конституції України та
законів України несумісна з мандатом
народного депутата України, або
зазначення, що така діяльність ним не
здійснюється; в порушення вимог пункту
2 частини 2 статті 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України» в
автобіографії ОСОБА_1 не зазначено
відомостей щодо місця роботи та
громадської роботи (арк. справи 12-13).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про Центральну виборчу
комісію» Центральна виборча комісія є
постійно діючим колегіальним
державним органом, який діє на підставі
Конституції України, цього та інших
законів України і наділений
повноваженнями щодо організації
підготовки і проведення виборів
Президента України, народних депутатів
України, депутатів Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, депутатів
місцевих рад та сільських, селищних,
міських голів, всеукраїнського і
місцевих референдумів в порядку та в
межах, встановлених цим та іншими
законами України.

Згідно з пунктом 6 статті 19 Закону
України «Про Центральну виборчу
комісію» комісія реєструє кандидатів у
народні депутати України в порядку,
встановленому законом.

Частиною 3 статті 77 Конституції України
визначено, що порядок проведення
виборів народних депутатів України
встановлюється законом.

За приписами частини 6 статті 59 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» Центральна виборча комісія не
пізніш як на п'ятий день з дня прийняття
документів, передбачених частинами
першою або другою статті 55 цього
Закону, приймає рішення про реєстрацію
кандидата у депутати в одномандатному
окрузі або про відмову в його
реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» Центральна виборча комісія
реєструє кандидата у депутати, який
балотується в одномандатному окрузі в
порядку самовисування, за умови
пред'явлення ним особисто одного із
документів, передбачених пунктами 1 або
2 частини 3 статті 2 цього Закону, та
отримання нею таких документів,
зокрема: 1) заяви про самовисування,
датованої днем подання документів для
реєстрації його кандидатом у депутати
до Центральної виборчої комісії, із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає); 2)
автобіографії кандидата в депутати, на
паперовому носії та в електронному
вигляді, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Згідно положень пункту 2 частини 1
статті 60 Закону України «Про вибори
народних депутатів України»
Центральна виборча комісія відмовляє в
реєстрації кандидата (кандидатів) у
депутати в разі відсутності
документів, зазначених у частині
першій статті 54 чи частинах 1 або 2
статті 55 цього Закону.

При цьому, частиною 3 статті 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» передбачено, що помилки і
неточності, виявлені в поданих
кандидатами на реєстрацію документах,
підлягають виправленню і не є
підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

З системного аналізу законодавства
слідує, що якщо у документі пропущена
буква або слово, використано невдалий
чи неточний термін або
словосполучення, але це не є перешкодою
для розуміння змісту викладених даних,
тоді це має вважатися помилкою, що
підлягає виправленню або уточненню.
Якщо ж документ оформлено не належним
чином, тобто у ньому містяться не всі
необхідні та важливі дані, які за
Законом повинні бути вказані, або
відсутні підпис, печатка та інші
необхідні реквізити (відомості), тоді
слід вважати, що документ відсутній.

Згідно з положеннями статті 78
Конституції України народні депутати
України не можуть мати іншого
представницького мандата, бути на
державній службі, обіймати інші
оплачувані посади, займатися іншою
оплачуваною або підприємницькою
діяльністю (крім викладацької,
наукової та творчої діяльності),
входити до складу керівного органу чи
наглядової ради підприємства або
організації, що має на меті одержання
прибутку. Вимоги щодо несумісності
депутатського мандата з іншими видами
діяльності встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
України «Про статус народного депутата
України» народний депутат не має права:
1) бути членом Кабінету Міністрів
України, керівником центрального
органу виконавчої влади; 2) мати інший
представницький мандат чи одночасно
бути на державній службі; 3) обіймати
посаду міського, сільського, селищного
голови; 4) займатися будь-якою, крім
депутатської, оплачуваною роботою, за
винятком викладацької, наукової та
творчої діяльності, а також медичної
практики у вільний від виконання
обов'язків народного депутата час; 5)
залучатись як експерт органами у
кримінальному провадженні, а також
займатися адвокатською діяльністю; 6)
входити до складу керівництва,
правління чи ради підприємства,
установи, організації, що має на меті
одержання прибутку.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
у власноручно написаній заяві про
самовисування та реєстрацію, яка
містить підпис позивача та штамп
Управління документального
забезпечення Секретаріату Центральної
виборчої комісії, ОСОБА_1 зазначив про
відсутність у нього іншого
представницького мандата, який
відповідно до Конституції України та
законів України несумісний з мандатом
народного депутата України, а також
вказав про те, що у разі обрання його
народним депутатом України
зобов'язується протягом місяця після
офіційного оприлюднення результатів
виборів передати і управління іншій
особі належні йому підприємства та
корпоративні права в порядку,
встановленому законом (арк. справи 14).

Разом з тим, у відповідній заяві
позивачем не зазначено зобов'язання у
разі обрання його народним депутатом
України припинити діяльність, яка
відповідно до Конституції України та
законів України несумісна з мандатом
народного депутата України, до якої
крім підприємницької діяльності та
управління корпоративними правами,
відносяться й інші види діяльності, про
які вказано у частині 1 статті 3 Закону
України «Про статус народного депутата
України».

Колегія суддів вказує, що зазначення
позивачем відомостей про відсутність у
нього іншого представницького мандата,
який відповідно до Конституції України
та законів України несумісний з
мандатом народного депутата України, є
відображенням відповідної інформації,
дійсної на час подання заяви про
самовисування до Центральної виборчої
комісії.

Натомість, зобов'язання у разі обрання
депутатом припинити діяльність чи
скласти представницький мандат, які
відповідно до Конституції України та
законів України несумісні з мандатом
народного депутата України, а також
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом, є прийняттям на
себе особою, яка має намір балотуватися
у народні депутати України, обов'язку у
разі його обрання усунути зазначені
вище обставини, якщо вони виникнуть у
майбутньому.

Таким чином, зазначення в заяві про
самовисування зобов'язання припинити
несумісні зі статусом депутата
діяльність та/або скласти
представницький мандат є безумовним
обов'язком особи.

Відсутність у відповідній заяві
зобов'язання припинити діяльність чи
скласти представницький мандат, які
відповідно до Конституції України та
законів України несумісні з мандатом
народного депутата України, свідчить
про оформлення документу не належним
чином, та відповідно дає підстави
вважати, що документ відсутній.

Таким чином, власноручно написана
заява про самовисування, подана
позивачем для реєстрації його, як
кандидата у народні депутати України, у
розумінні пункту 1 частини 2 статті 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України», не відповідає
визначеним Законом вимогам, оскільки у
вказаній заяві відсутнє одне з
обов'язкових за Законом зобов'язань, і
це виключає можливість розглядати
відповідний документ як такий, що
відповідає вимогам Закону до його
змісту.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 в заяві про самовисування надав
згоду на оприлюднення його
біографічних відомостей (арк. справи 14).

За своєю суттю автобіографія - це
документ, у якому особа, яка його
складає, подає опис свого життя та
діяльності в хронологічній
послідовності. Автобіографія
складається у довільній формі, проте у
зв'язку зі специфікою мети її написання
може мати направленість на висвітлення
тих чи інших конкретних обставин.
Обов'язковість висвітлення певних
подій свого життя в автобіографії
зазвичай пов'язана з розкриттям
особистих якостей автора, що можуть
сприяти або суперечити меті її
написання.

Як зазначалося вище, пунктом 2 частини 2
статті 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України»
встановлено обов'язкий перелік
відомостей, які повинні бути зазначені
в автобіографії.

Необхідність зазначення відомостей,
передбачених пунктом 2 частини 2 статті
55 Закону України «Про вибори народних
депутатів України», зумовлена, крім
іншого, вимогами пункту 8 статті 59 цього
Закону, якою передбачено, що перелік
кандидатів у депутати, зареєстрованих
в одномандатному окрузі, із
зазначенням прізвища, власного імені
(всіх власних імен), по батькові (за
наявності), числа, місяця, року і місця
народження, громадянства із
зазначенням часу проживання на
території України, відомостей про
освіту, посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місця проживання,
відомостей про наявність чи
відсутність судимості, суб'єкта
висування у семиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів у
депутати в одномандатному окрузі
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах «Голос України»,
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Центральної виборчої
комісії.

Основні засади інформаційного
забезпечення виборів визначені у
статті 63 Закону України «Про вибори
народних депутатів України», частинами
1, 2 якої встановлено, що виборцям
забезпечується можливість доступу до
різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.
Інформація, що міститься у документах,
поданих до Центральної виборчої
комісії для реєстрації кандидатів, є
відкритою. На офіційному веб-сайті
Центральної виборчої комісії
оприлюднюються відомості про прізвище,
власне ім'я (всі власні імена) та по
батькові (за наявності), число, місяць,
рік і місце народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місце проживання,
наявність чи відсутність судимості,
суб'єкт висування кожного кандидата у
депутати.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
у автобіографії ОСОБА_1 відсутні
відомості щодо місця роботи (арк.
справи 15).

Відсутність у автобіографії
визначених пунктом 2 частини 2 статті 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України» обов'язкових
відомостей свідчить про оформлення
документа не належним чином та дає
підстави вважати, що документ
відсутній.

Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі на невідповідність
автобіографії, копія якої надана суду
Центральною виборчою комісією,
автобіографії наданій позивачем на
електронному носії, колегія суддів
вказує наступне.

Пункт 2 частини 2 статті 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» висуває обов'язкові вимоги до
автобіографії кандидата в депутати як
на паперовому носії, так і в
електронному вигляді.

У даному випадку відмова у реєстрації
кандидата у народні депутати України
ОСОБА_1 зумовлена неподанням до
Центральної виборчої комісії
автобіографії, яка містить відомості
щодо місця роботи. При цьому,
відсутність таких відомостей
встановлена Центральною виборчою
комісією на підставі документу,
поданого позивачем як автобіографія,
на паперовому носії, у підтвердження
чого суду відповідачем надана копія
документу на паперовому носії, який
містить підпис ОСОБА_1.

При цьому, додана позивачем до
апеляційної скарги автобіографія не
містить ані підпису ОСОБА_1, ані штампу
Управління документального
забезпечення Секретаріату Центральної
виборчої комісії, який би свідчив про
подачу позивачем до Центральної
виборчої комісії саме цього документа.

Враховуючи наведене, посилання
позивачем на невідповідність поданих
ним до Центральної виборчої комісії
документів в електронному вигляді їх
поперовим носіям є безпідставними.

Таким чином, документи, подані
позивачем для реєстрації його, як
кандидата у народні депутати України
(заява про самовисування та
автобіографія), у розумінні пунктів 1, 2
частини 2 статті 55 Закону України «Про
вибори народних депутатів України», не
відповідають визначеним Законом
вимогам, що виключає можливість
розглядати відповідні документи як
такі, що відповідають вимогам Закону до
його змісту.

Разом з цим, колегія суддів вказує про
безпідставне посилання Центральної
виборчої комісії в оскаржуваній
постанові від 30 вересня 2014 року № 1370 на
те, що в автобіографії ОСОБА_1 відсутні
відомості про громадську роботу,
оскільки такі відомості позивачем були
зазначені, проте вказаний висновок не є
підставою для скасування оскаржуваної
постанови, з огляду на допущені
позивачем порушення, про які
зазначалося вище.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
апеляційної інстанції, щодо
правомірності постанови Центральної
виборчої комісії від 30 вересня 2014 року
№ 1370 в частині відмови в реєстрації
кандидата у народні депутати ОСОБА_1 в
одномандатному виборчому окрузі №121 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

З огляду на вищевикладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 жовтня 2014 року підлягає залишенню
без змін.

При цьому, колегія суддів вказує, що
підлягає вирішенню питання про
стягнення судового збору за подання
ОСОБА_1 до адміністративного суду
апеляційної скарги, оскільки судовий
збір ним сплачено не було.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 не є особою, що
звільнена від сплати судового збору
відповідно до статті 5 Закону України
«Про судовий збір».

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону
України «Про судовий збір» судовий
збір сплачується за місцем розгляду
справи та зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» станом на 01 січня 2014 року місячний
розмір мінімальної заробітної плати
становить 1218,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 4
Закону України «Про судовий збір» за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру ставка становить 0,06 розміру
мінімальної заробітної плати, що
становить 73,08 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 4
Закону України «Про судовий збір» за
подання до адміністративного суду
апеляційної скарги на рішення суду
ставка судового збору становить 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви.

Таким чином, за подання апеляційної
скарги ОСОБА_1 має сплатити до
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 172, 177, 184, 195, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2014
року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход Державного
бюджету України 36,54 грн. судового збору
за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна