Справа № 2а-9406/10/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.
Справа № 1092/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03.12.2010 року
у справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м. Львова
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 21.10. 2010 року звернулась до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова про скасування
податкових повідомлень - рішень від
19.01.2010 р. № /0, від 08.04.2010 р. № /1,
від 25.06.2010 р. № /2.

Позовні вимоги мотивує тим, що
податковим органом неправомірно
нараховано податкове зобовязання з
податку з доходів фізичних осіб, що є
суб'єктами підприємницької діяльності,
оскільки, кошти внесені на
розрахунковий рахунок суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 є
її власними коштами і не відносяться до
складу виручки. Тому податок на внесену
суму власних коштів не нараховується, а
висновок податкового органу про
оподаткування отриманого доходу
податком з доходів фізичних осіб є
безпідставним та неправомірним, а
винесені податкові
повідомлення-рішення про нарахування
податкового зобовязання таким, що
підлягають скасуванню.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
03.12.2010 року позовну заяву суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що Згідно з ст. 13
Декрету КМ України „Про прибутковий
податок з громадян " від 26.12.92 № 13-92 (із
змінами та доповненнями),
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

В порушення ст. 13, 14 Декрету КМ України
"Про прибутковий податок з громадян" №
13-92 від 26.12.92р. (із змінами та
доповненнями), СПД - ФО ОСОБА_1. занизила
суму чистого доходу, що підлягає
оподаткуванню.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності" від
23.06.1996року №98/96-ВР кошти, одержані від
продажу торгових патентів,
зараховуються до бюджетів місцевого
самоврядування (місцевих бюджетів) за
місцем оплати торгового патенту
відповідно до Порядку зарахування
коштів одержаних від продажу
спеціальних торгових патентів, який
визначається КМ України.

Відповідно до п.2 Порядку зарахування
коштів, одержаних від продажу
спеціальних торгових патентів
затвердженого Постановою КМ України
від 4 червня 1998 р. N 801 «Про затвердження
Порядку зарахування коштів, одержаних
від продажу спеціальних торгових
патентів» плата за спеціальний
торговий патент вноситься суб'єктом
підприємницької діяльності на рахунок
N 2542 "Кошти районних, міських, селищних
та сільських бюджетів" (коди бюджетної
класифікації 14071100, 14071200) районних
(міських) фінансових відділів за місцем
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності. Районні (міські) фінансові
відділи до 13 години наступного
(робочого) дня після отримання з
установи банку виписки, в якій
відображені надходження на їх рахунки
коштів, одержаних від сплати
спеціального торгового патенту,
окремими платіжними дорученнями
згідно з розподілом відрахувань,
встановленим статтею 6 Закону України
"Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності",
здійснюють перерахування до:
відповідних бюджетів для зарахування
прибуткового податку з громадян (код
бюджетної класифікації 11010200).

СПД ФО ОСОБА_1 нараховано у 2007 році
плати за торговий патент у розмірі
1600,00грн., за 2008 рік - 1920,00 за 9 місяців 2009
року - 3478,71грн. Відповідно до
вищезазначеного Порядку сума податку з
доходів фізичних осіб за 2007 рік у
розмірі 1761,45грн. зарахована у вигляді
плати за торговий патент за вказаний
період у розмірі 1600,00грн., залишок у
розмірі 161,45грн. підлягає перерахуванню
до бюджету; за 2008 рік у розмірі 5052,00грн.
зарахована у вигляді плати за торговий
патент за вказаний період у розмірі
1920,00грн., залишок у розмірі 3132,00грн.
підлягає перерахуванню до бюджету;
сума податку з доходів фізичних осіб за
9 місяців 2009 року у розмірі 1242,30грн.
зарахована у вигляді плати за торговий
патент за вказаний період у розмірі
3478,71,00грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що операції
із внесення на свій рахунок готівкових
коштів не є виручкою або доходом, щоб
відображати їх у Книзі обліку доходів і
витрат не потрібно. Це ж саме
стосується і підприємців, які працюють
за загальною системою оподаткування.
До Книги № 10 заноситься лише сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг), і сума виручки
від продажу товарів (надання послуг).
Позивач записів по внесенню власних
коштів на розрахунковий рахунок в
Книзі обліку доходів та витрат за
формою № 10 не здійснювала. Актом
перевірки також цього не встановлено.

Враховуючи наведені положення
законодавства та встановлені
обставини, суд вважає необґрунтованим
висновок ДПІ у Галицькому районі м.
Львова про оподаткування власних
коштів ОСОБА_1, внесених на власний
рахунок податком з доходів фізичних
осіб, оскільки підстав для його сплати
немає. Відтак, твердження податкової
інспекції про порушення позивачем
вимог ст. 13,14 Декрету КМ України «Про
прибутковий податок з громадян»та ст.
ст.ст. п.4.1 ст.4, пп.8.1.3 п.8.3 ст.8, пп.9.12.2 п.9.12
ст.9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» суд вважає
необґрунтованим, а оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
протиправним.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

19.04.2007 року суб'єкт підприємницької
діяльності - ОСОБА_1 зареєстрована, як
суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа державним реєстратором
виконавчого комітету Львівської
міської ради. Основним видом
діяльності є громадське харчування з
реалізацією алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, оренда майна та
перебуває на загальній системі
оподаткування. Протягом 2007, 2008 та 2009
років позивач вносила кошти на власний
рахунок, що підтверджується платіжними
документами, згідно яких внесення
коштів здійснювалось з призначенням
платежу «надходження на рахунки за
вкладами фізичних осіб»та «поповнення
обігових коштів». 31.12.2009 р. ДПІ у
Галицькому районі м. Львова провела
планову перевірку суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 20.04.2007 р. по
30.09.2009 р., про що складено акт
№3422/17-2/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення п.4.1
ст.4, пп.8.1.3 п.8.3 ст.8, пп.9.12.2 п.9.12 ст.9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та ст.ст. 13, 14 Декрету КМ
України «Про прибутковий податок з
громадян» у звязку з чим донараховано
податок з доходів фізичних осіб в сумі
3293,45 грн.

Висновок податкового органу про
правопорушення ґрунтується на тому, що
ОСОБА_1, як платник податку з доходів
фізичних осіб, перебуваючи на
загальній системі оподаткування, за
рахунок внесення власних коштів на
розрахунковий рахунок занизила суму
валового доходу (обсягу виручки). Такий
дохід повинен оподатковуватись на
загальних підставах, тобто за
правилами, визначеними Законом України
«Про податок з доходів фізичних
осіб»(за ставкою 15 % від об'єкта
оподаткування). За результатами
перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення № /0 від
19.01.2009 р. на суму 3293,45 грн. за платежем
податок з доходів фізичних осіб.

Суб'єкт підприємницької діяльності -
ОСОБА_1 не погодилась з висновками ДПІ
та нарахованим у зв'язку з цим
податковим зобов'язанням та оскаржила
його в адміністративному порядку до
ДПІ у Галицькому районі м. Львова, а
згодом до ДПІ у м. Львові. За
результатами розгляду скарг платника,
скаргу залишено без задоволення, а
рішення без змін та винесено податкове
повідомлення-рішення від 08.04.2010 р. №
/1, від 25.06.2010 р. № /2. Фактичні
обставини справи не заперечуються.
Спір виник у зв'язку із правомірністю
зарахування власних коштів позивача,
внесених на розрахунковий рахунок, як
доходу (виручки) та нарахування у
зв'язку з цим податку з доходів
фізичних осіб.

Законом України від 22.05.2003, № 889-IV "Про
податок з доходів фізичних осіб"
визначено поняття доходу, як суму
будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел ,
як на території України, так і за її
межами (п.1.2).

Відповідно до п. 3.1 ст.1 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
об'єктом оподаткування резидента є:
загальний місячний оподатковуваний
дохід; чистий річний оподатковуваний
дохід, який визначається шляхом
зменшення загального річного
оподатковуваного доходу на суму
податкового кредиту такого звітного
року; доходи з джерелом їх походження з
України, які підлягають кінцевому
оподаткуванню при їх виплаті.

Згідно з п. 1.6 ст. 1 вказаного Закону
загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню згідно з цим Законом,
нарахований (виплачений) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду. Загальний
оподатковуваний дохід складається з
доходів, які підлягають кінцевому
оподаткуванню при їх нарахуванні
(виплаті); доходів, які підлягають
оподаткуванню у складі загального
річного оподатковуваного доходу;
доходів, які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим Законом.

Згідно з п. 4.1 ст. 4 Закону № 889-IV
загальний річний оподатковуваний
дохід складається з суми загальних
місячних оподатковуваних доходів
звітного року, а також іноземних
доходів, одержаних протягом такого
звітного року.

Згідно з п. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8 Закону № 889-IV,
якщо згідно з нормами цього Закону
окремі види оподатковуваних доходів
(прибутків) не підлягають
оподаткуванню при їх нарахуванні чи
виплаті, то платник податку
зобов'язаний самостійно включити суму
таких доходів до складу загального
річного оподатковуваного доходу та
подати річну декларацію з цього
податку.

Відповідно до п.п. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9
названого Закону, якщо фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір, отримує інші доходи, ніж
визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту,
то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими
цим Законом для платників податку, що
не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Згідно акту перевірки, податковий
орган вважає, що суб'єкт
підприємницької діяльності - ОСОБА_1
отримала дохід (збільшила обсяг
виручки), в розумінні Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб",
від внесення власних коштів на власний
розрахунковий рахунок, а відтак
податок, що підлягає сплаті повинен
розраховуватись згідно з вимогами
вказаного Закону та Декрету КМ України
«Про прибутковий податок з
громадян»№13-92 від 26.12.1992 р.

Однак з таким висновком податкового
органу погодитись не можна з огляду на
таке.

Поняття «доходу» визначене Законом
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" та зазначене вище, поняття
«виручки» в цьому Законі не визначено.
З метою встановлення поняття виручки,
що є необхідним з метою встановлення
правомірності оскаржуваного рішення
суб'єкта владних повноважень, суд
виходив з нормативно-правового акту,
яким дано таке визначення. Зокрема,
згідно з Указом Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності субєктів малого
підприємництва»від 03.07.1998 р. № 727/98
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).
Наведення поняття є загальним, і
стосується не лише суб'єктів, що
перебувають на спрощеній системі
оподаткування, а й тих, які
оподатковуються за загальними
правилами. Тобто виручка це лише кошти,
безпосередньо повязані з продажем
продукції (робіт, послуг). З п.1.2 ст.1
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" також вбачається, що
дохід це, зокрема, кошти отримані
платником з інших джерел. З аналізу
наведених правових положень,
вбачається, що доходом (обсягом
виручки) є кошти отримані від інших
субєктів.

З представлених платіжних документів,
вбачається, що протягом 2007-2009 р.р.
ОСОБА_1 вносила власні кошти в сумі 90797,61
грн. на власний банківський рахунок.
«Платником» і «Отримувачем» цих коштів
вказано ОСОБА_1, призначенням платежу,
відповідно до цих платіжних
документів, є «надходження на рахунки
за вкладами фізичних осіб»та
«поповнення обігових коштів». Сумніву
в достовірності представлених доказів
в суду не виникає , а відповідачем
зворотнього не доведено. Також з
матеріалів справи, зокрема, акту
перевірки, вбачається, що інших
документів, на підставі яких зазначена
сума коштів могла бути внесена на
розрахунковий рахунок немає.

З огляду на те, що операції із внесення
на свій рахунок готівкових коштів не є
виручкою або доходом, суд дійшов
висновку, що відображати їх у Книзі
обліку доходів і витрат не потрібно. Це
ж саме стосується і підприємців, які
працюють за загальною системою
оподаткування. До Книги № 10 заноситься
лише сума вартості товарів, отриманих
для їх продажу (надання послуг), і сума
виручки від продажу товарів (надання
послуг). Позивач записів по внесенню
власних коштів на розрахунковий
рахунок в Книзі обліку доходів та
витрат за формою № 10 не здійснювала.
Актом перевірки також цього не
встановлено. Враховуючи наведені
положення законодавства та
встановлені обставини, суд вважає
необґрунтованим висновок ДПІ у
Галицькому районі м. Львова про
оподаткування власних коштів суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, внесених на власний
рахунок податком з доходів фізичних
осіб, оскільки підстав для його сплати
немає. Відтак, твердження податкової
інспекції про порушення позивачем
вимог ст. 13,14 Декрету КМ України «Про
прибутковий податок з громадян»та ст.
ст.ст. п.4.1 ст.4, пп.8.1.3 п.8.3 ст.8, пп.9.12.2 п.9.12
ст.9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» суд вважає
необґрунтованим, а оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
протиправним. З урахуванням положень
чинного законодавства України та
обставин справи, суд дійшов висновку що
позовні вимоги є обґрунтованими і
підлягають до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державна податкова
інспекція у Галицькому районі м. Львова
- залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03.12.2010 року
у справі № 2а-9406/10/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
В.Я. Качмар

О.М. Гінда