Справа № 752/2972/14-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Колдіна О.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 на постанову
Голосіївського районного суду міста
Києва від 06 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльність
відповідачів та зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації та Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи за період з
1996 року по 2013 рік; зобов'язання
відповідачів здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити одноразову
компенсацію як інваліду 2 групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, зобов'язати
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Голосіївський районний суд міста Києва
своєю постановою від 06 червня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Голосіївського
районного суду міста Києва від 06 червня
2014 року та постановити нову про
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі. На думку апелянта,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, категорії 1, інвалідом 2 групи, а
тому на нього розповсюджуються
соціальні гарантії, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивач перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації з 01.09.2002 року.

Відповідно до ст. 48 зазначеного Закону
позивач має право на отримання
одноразової компенсації, як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до довідки
Медико-соціальної експертної комісії
20.03.1996 року позивачу була встановлена 3
група інвалідності, а з 04.04.2001 року 2
група інвалідності у зв'язку з
захворюванням, пов'язаним з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

31.12.1996 року був прийнятий
наказ Міністерства з надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи № 28 «Про
затвердження Положення про порядок
виплати одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям за
втрату годувальника», який
регламентував порядок отримання
компенсації на момент, коли позивач
набула право на її отримання (наказ
втратив чинність на підставі Наказу
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи N 444 від
25.06.2007 р.).

Згідно з даним порядком виплата
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виплачувалася
протягом одного місяця з дня
встановлення інвалідності чи смерті
потерпілого відповідними органами, які
проводять ці виплати.

Відповідно до п.3 зазначеного Положення
виплата одноразової компенсації
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
проводилась: працюючим громадянам - за
місцем основної роботи (служби,
навчання); непрацюючим пенсіонерам -
органами, які виплачують пенсії;
тимчасово непрацюючим громадянам, а
також тим, які займаються
індивідуальною трудовою діяльністю, -
органами, які визначаються місцевими
органами державної виконавчої
влади за місцем проживання.

Виплата одноразової компенсації
проводиться на підставі
посвідчення 1 категорії, довідки
регіональної міжвідомчої експертної
ради про встановлення інвалідності,
пов'язаної з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, та відповідної заяви особи.

Судом встановлено, що відповідно до
матеріалів особової справи позивача,
яка знаходиться в управлінні праці та
соціального захисту населення
Голосіївського району, нарахування
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як особі, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи не проводилося.

Зазначені нарахування після
встановлення інвалідності, пов'язаної
з роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, також не проводилися
управлінням Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі міста Києва.

Відомості щодо отримання або
неотримання даного виду компенсації за
місцем роботи позивачем не надано.

З письмових доказів, наданих суду,
встановлено, що позивач із заявою,
встановленої форми, та переліком
необхідних документів з питання
отримання компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, до управління
соціального захисту населення
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації не звертався,
тобто не скористався своїм право на
отримання даного виду допомоги.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі
досліджені судом докази в їх
сукупності, зважаючи на те, що в ході
розгляду справи не було встановлено
обставин, які б свідчили про порушення
права позивача з боку відповідачів в
частині нарахування і виплати
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Таким
чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги в частині
про визнання бездіяльності
відповідачів протиправною та
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити одноразову
компенсацію як інваліду 2 групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат не підлягають
задоволенню, а тому апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

Також, не можуть бути задоволені вимоги
позивача про зобов'язання відповідачів
в подальшому нараховувати та
виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст.48 Закону
України «Про статус і соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки вони не ґрунтуються на
положеннях ст. 2 КАС України і нормами
чинного законодавства не передбачено
захист права на майбутнє.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова Голосіївського
районного суду міста Києва від 06 червня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.