Справа № 2а-0370/512/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
Справа
№ 31272/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Ковельської міжрайонної
державної податкової інспекції
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2011 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області,
Головного управління Державного
казначейства України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення та стягнення
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області,
Головного управління Державного
казначейства України у Волинській
області, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області від 9
лютого 2011 року №/0, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за жовтень
2010 року у сумі 167 214, 00 грн.; стягнути з
Державного бюджету України бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість за жовтень 2010 року у сумі 167 214,
00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2011 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції від 09 лютого 2011
року № /0. Стягнено з Державного
бюджету України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість за жовтень 2010 року у сумі 167
214,00 грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач правомірно
включив до податкового кредиту суми
податку на додану за операціями з
придбання вантажних автомобілів та
причепів до них.

Суд першої інстанції вказує на те, що у
всіх контрактах, укладених між
позивачем та нерезидентами: компанією
Hesselink Mashines, компанією MAN Diesel B.V., фірмою
M.V. Mashinenvertriebs GmbH, фірмою Sondertransporte GmbH,
фірмою GHB Net-System, фірмою JANNY TRANS GMBH, про
придбання товарів одержувачем товару
(платником) зазначено фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 Тобто,
письмовими доказами підтверджується
факт сплати податку на додану вартість
при придбанні товару саме підприємцем.

Те, що позивач використовує в
господарській діяльності транспортні
засоби, які придбав згідно з вказаними
вище контрактами з нерезидентами та на
які оформлені відповідні ліцензійні
картки, не заперечує відповідач та
підтверджується актом перевірки. Факт
придбання та використання позивачем
вантажних автомобілів у власній
господарській діяльності (наданні
послуг з перевезення вантажів)
підтверджується контрактами, ВМД,
інвентаризаційними картками обліку
основних засобів, актами
приймання-передачі основних засобів,
свідоцтвами про реєстрацію
транспортних засобів, копіями
замовлень на перевезення, актами
здачі-приймання робіт (надання послуг),
подорожніми листами вантажного
автомобіля в міжнародному сполученні.

Разом з тим, суд першої інстанції
звертає увагу на те, що надання послуг з
перевезення вантажів автомобільним
транспортом загального користування є
одним з видів діяльності позивача. За
надання послуг по міжнародному
перевезенню великогабаритних вантажів
ОСОБА_1 отримував плату, що
підтверджується актами
здачі-приймання робіт (послуг).
Наведене свідчить про факт
використання транспортних засобів,
придбаних фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 за контрактами із нерезидентами
у 2010 році, у господарській діяльності,
що спрямована на одержання прибутку (а
отже, бере участь в оподатковуваних
операціях).

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивачем
дотримано усіх умов, визначених
Законом України «Про податок на додану
вартість»: ПДВ сплачено до бюджету при
розмитненні товару у зв'язку з його
придбанням з метою подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку; факт
сплати податку підтверджується ВМД з
відбитком особистої номерної печатки
посадової особи Волинської митниці про
завершення митного оформлення та
сплату всіх платежів.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з не повним
встановленням обставин справи,
порушенням норм матеріального права,
Ковельська міжрайонна державна
податкова інспекція Волинської
області оскаржила її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 14
березня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що що до
податкового кредиту приватного
підприємця можливе включення сум
податку на додану вартість за
транспортними засобами, придбаними та
зареєстрованими лише на суб'єкта
господарювання (а не на фізичну
особу-громадянина).

Таким чином, апелянт вважає, що сума
податку на додану вартість в розмірі 167
214,00 грн., сплачена при придбанні
транспортних засобів, що у подальшому
зареєстровані на фізичну особу,
неправомірно включена позивачем до
складу податкового кредиту за вересень
2010 року. Такі висновки викладені в
листах Державної податкової
адміністрації України (ДПА України) в
порядку надання податкових роз'яснень
і містять офіційні роз'яснення
розуміння окремих положень
податкового законодавства
контролюючими органами.

Оскільки реєстрація придбаних
позивачем транспортних засобів
проведена за позивачем як фізичною
особою, а не як за суб'єктом
господарювання, тому, враховуючи норми
пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» щодо
порядку формування сум бюджетного
відшкодування, податковий орган за
результатами перевірки заявленого
позивачем у жовтні 2010 року бюджетного
відшкодування правомірно зменшив його
суму на 167 214,00 грн., включеного до
податкового кредиту за операціями з
придбання вантажних автомобілів та
причепів до них.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_7
виконавчим комітетом Ковельської
міської ради 19 вересня 2003 року ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, згідно зі
свідоцтвом про реєстрацію платника ПДВ
від 05 квітня 2006 року НОМЕР_8 є платником
ПДВ і як вбачається із облікової картки
№20100/1/04/00005 є суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності та
взятий на облік у вантажному відділі
Волинської митниці. Позивач надає
послуги з внутрішнього і міжнародного
перевезення вантажів автомобільним
транспортом загального користування
згідно з ліцензією і у господарській
діяльності використовує транспортні
засоби, які придбав згідно з укладеними
контрактами з нерезидентами, на які
оформлені відповідні ліцензійні
картки.

Так, у січні 2011 року Ковельською МДПІ
проведено виїзна позапланова
перевірка позивача з питань
правильності визначення суми ПДВ за
вересень 2010 року та достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування ПДВ за жовтень 2010 року,
за результатами якої складено акт від 18
січня 2011 року № 4/17-НОМЕР_9.

В процесі перевірки встановлено, що в
порушення вимог п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону
України від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР
«Про податок на додану вартість»
підприємцем ОСОБА_1 завищено суму
бюджетного відшкодування за жовтень 2010
року на 167 214,00 грн., а підтверджена сума
бюджетного відшкодування ПДВ повинна
становити 34 622,00 грн. Висновки перевірки
мотивовані тим, що до податкового
кредиту приватного підприємця можливе
включення сум ПДВ щодо того
транспортного засобу, який був
придбаний та зареєстрований лише на
суб'єкта господарювання, а не на
фізичну особу ОСОБА_1

На підставі акта перевірки Ковельською
МДПІ прийняте оспорюване податкове
повідомлення-рішення від 09 лютого 2011
року №/0 про зменшення суми
бюджетного відшкодування ПДВ за
жовтень 2010 року на суму 167 214,00 грн.

Встановлено, що 10 травня 2010 року між
підприємцем ОСОБА_1 та компанією
«Неssеlink Маchines», Нідерланди було
укладено контракт, на підставі якого
позивач придбав бувший у користуванні
напівпричеп бортовий тентований марки
«Коеgеl» (державний реєстраційний номер
НОМЕР_1). Позивачем проведено
розмитнення даного транспортного
засобу, імпортованого на територію
України, на підставі ВМД від 01 липня 2010
року № 201000009/2010/203204, платіжного
доручення від 27 травня 2010 року №14 і при
розмитненні товару ОСОБА_1 сплатив ПДВ
у сумі 11 255,79 грн.

27 травня 2010 року між підприємцем ОСОБА_1
та компанією МАN Diesel В.V., Нідерланди,
укладено контракт № 50208, відповідно до
якого позивач придбав сідельний тягач
марки «МАN», бувший у користуванні
(державний реєстраційний номер НОМЕР_2).
Розмитнення імпортованого на
територію України транспортного
засобу здійснено на підставі ВМД від 06
липня 2010 року № 201000009/2010/103366, платіжного
доручення від 01 червня 2010 року і при
розмитненні товару підприємець
сплатив ПДВ у сумі 28 362,77 грн.

Згідно з контрактом від 28 травня 2010
року № 9204/10, укладеного між підприємцем
ОСОБА_1 та фірмою М.V. Маshіnеnvегtriebs Gmbh,
Німеччина, позивач придбав
низькорамний відкритий напівпричеп
марки «ОМАR», бувший у користуванні
(державний реєстраційний номер НОМЕР_3).
Розмитнення даного транспортного
засобу здійснено на підставі ВМД від 09
вересня 2010 року № 201000009/2010/205133,
платіжного доручення від 09 червня 2010
року №17 і при розмитненні сплачено ПДВ
до Державного бюджету України у сумі 8
833,48 грн.

17 серпня 2010 року між підприємцем ОСОБА_1
та австрійською фірмою укладено
контракт на придбання напівпричепа
низькорамної платформи з механічною
змінною довжиною марки, бувшого у
користуванні (державний реєстраційний
номер НОМЕР_4). Розмитнюючи
імпортований транспортний засіб,
підприємець сплатив 80 996,62 грн. податку
на додану вартість, що стверджується
ВМД від 9 вересня 2010 року № 201000009/2010/206151
та платіжним дорученням від 19 серпня 2010
року № 22.

Згідно із контрактом від 7 вересня 2010
року №РУ/182/2010 із польською фірмою
підприємець ОСОБА_1 придбав вантажний
фургон тентований марки «МАN», бувший у
користуванні (державний реєстраційний
номер НОМЕР_5). При розмитненні сплачено
ПДВ митним органам у сумі 25 881,82 грн., що
підтверджується ВМД від 23 вересня 2010
року № 201000009/2010/205653 (а.с.47) та платіжним
дорученням від 10 вересня 2010 року.

10 вересня 2010 року між підприємцем
ОСОБА_1 та німецькою фірмою укладено
контракт № 055/2010, на підставі якого
підприємець придбав відкритий
напівпричеп спеціальної платформи зі
змінною механічною довжиною, бувший у
користуванні, (державний реєстраційний
номер НОМЕР_6). При розмитненні товару
сплачено ПДВ у сумі 11 882,67 грн. на
підставі ВМД від 27 вересня 2010 року №
201000009/2010/205754 та платіжного доручення
від 10 вересня 2010 року № 26.

Тобто, факт сплати ПДВ підприємцем
ОСОБА_1 при придбанні товару
підтверджено і одержувачем товару
(платником) зазначено фізичну
особу-підприємця - ОСОБА_1

Господарські операції відображені
позивачем у бухгалтерському обліку як
придбання основних засобів з
присвоєнням інвентаризаційних
номерів, що підтверджується
інвентарними картками обліку основних
засобів № 79, №82, №89, №90, №91, №92. Для
обліку вводу транспортних засобів в
експлуатацію позивачем оформлено
приймання основних засобів актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від 7 та 9
липня, 1 жовтня 2010 року за типовою
формою №03-1, затвердженою наказом
Міністерства статистики України від 29
грудня 1995 року №352, складеними
приймальною комісією, призначеною
розпорядженням (наказом) фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, на кожний
окремий транспортний засіб.
Транспортні засоби зареєстровані в
Ковельському відділенні
реєстраційно-екзаменаційної роботи
відділу Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області за фізичною особою ОСОБА_1, про
що свідчать копії свідоцтв про
реєстрацію транспортного засобу.

Виходячи з положень п. 1.7 ст.1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (чинного на момент
виникнення правовідносин), податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а також, у разі, коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються непідтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Згідно пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР
якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Підпунктом пп.7.5.1, 7.5.2 п.7.5 ст.7 Закону
№168/97-ВР встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг); для операцій із
імпорту товарів (супутніх послуг) датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
сплати податку по податкових
зобов'язаннях згідно з пп.7.3.6 цієї
статті, який в свою чергу передбачає, що
датою виникнення податкових
зобов'язань при імпорті є дата подання
митної декларації із зазначенням у ній
суми податку, що підлягає сплаті.

Згідно із пп.7.2.7 п.7.2 ст.7 зазначеного
Закону у разі імпорту товарів на митну
територію України документом, що
посвідчує право на отримання
податкового кредиту, вважається
вантажна митна декларація, оформлена
відповідно до вимог законодавства, яка
підтверджує сплату податку на додану
вартість, або погашений податковий
вексель.

Факт придбання та використання
позивачем вантажних автомобілів у
власній господарській діяльності
(наданні послуг з перевезення вантажів)
стверджується укладеними контрактами
з нерезидентами, ВМД,
інвентаризаційниими картками обліку
основних засобів, актами
приймання-передачі основних засобів,
свідоцтвами про реєстрацію
транспортних засобів.

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
переконання щодо неправомірності
висновків Ковельської МДПІ стосовно
виникнення права на віднесення сум ПДВ,
сплачених при імпорті транспортних
засобів, до податкового кредиту лише у
разі реєстрації цих транспортних
засобів на фізичну особу-підприємця,
так як відповідно до п.6 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998
року, передбачено реєстрацію
транспортних засобів лише за
юридичними або фізичними особами.
Транспортні засоби, що належать
фізичним особам-підприємцям,
реєструються за ними, як за фізичними
особами.

Реєстрація транспортних засобів за
фізичними особами-підприємцями
законодавством не передбачена.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний
суд вважає, що судом першої інстанції
правомірно задоволено позовні вимоги
ФОП ОСОБА_1 до Ковельської МДПІ
Волинської області, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, а
доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області залишити
без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2011 року у справі №2а/0370/512/11 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення та
стягнення бюджетного відшкодування
податку на додану вартість - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник