Справа № 817/4216/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"23" вересня 2014 р.
Справа № 817/4216/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"20" січня 2014 р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Здолбунівському
районі Рівненської області про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення заборгованості,- ,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Здолбунівському
районі про зобов'язання прийняти до
заліку виплачену суму допомоги на
поховання та включити до щомісячного
акту звірки суму допомоги на поховання
пенсіонерів ОСОБА_3 та ОСОБА_4.в розмірі
408,93 грн. та стягнення заборгованості у
сумі 408,93 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 20.01.2014 року
у позові відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленою судом
першої інстанції постановою, позивач у
справі подав апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржену постанову скасувати
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоч були повідомлені
належним чином про дату, час і місце
апеляційного розгляду, про що свідчать
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень.
Позивач надіслав клопотання про
розгляд справи без його участі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних
статей, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що відсутні
підстави для її задоволення з огляду на
таке.

Судом встановлено, що у жовтні 2013 року
до Управління Пенсійного фонду України
в Здолбунівському районі Рівненської
області звернулись гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6
із відповідними заявами про виплату
допомоги на поховання пенсіонерів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно.

Як свідчать обставини справи, вказані
пенсіонери отримували пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у сумі 894
грн. кожен. Виходячи із отримуваних
зазначеними пенсіонерами пенсій на
момент смерті, у тому числі за рахунок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, особам, які
здійснили поховання, виплачено
допомогу на поховання у розмірі 1788,00
грн. (кожному), що відповідає подвійному
розміру пенсії кожного пенсіонера, та
підтверджується доказами в матеріалах
справи.

Оскільки виплата пенсій особам, які
втратили працездатність внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та особам,
які втратили годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, здійснюється за рахунок
коштів Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
позивач і відповідач щомісячно
проводили звірку витрат по особових
справах потерпілих. Результати звірки
оформлювались двосторонніми актами.

Визначивши суму допомоги на поховання,
що підлягає до відшкодування за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, що дорівнює сумі
пенсії, що виплачувалась за рахунок
коштів Фонду, та складає 300,00 грн. - по
пенсіонеру ОСОБА_3 (150,00 грн. х 2 міс. = 300,00
грн.) та 105,72 грн. - по пенсіонеру ОСОБА_4
(52,86 х 2 міс. = 105,72 грн.) та 3,21 грн. - сума
витрат на доставку зазначеної
допомоги, позивач заявив до
відшкодування вказані суми
відповідачу, які вніс до акту
щомісячної звірки за жовтень 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в
результаті звірки за жовтень 2013 року
відповідач визнав усі витрати
позивача, що пов'язані з виплатою та
доставкою пенсій, однак не прийняв до
відшкодування та підписав акт
щомісячної звірки за жовтень 2013 року з
розбіжністю у 408,93 грн., яка складається
з 405,72 грн. суми допомоги на поховання та
3,21 грн. витрат на її доставку.

Колегія суддів, погоджуючись з судом
першої інстанції, вважає відмову
відповідача у відшкодуванні суми
допомоги на поховання, витрат на її
виплату та неприйняття до заліку
вказаної суми обґрунтованою з огляду
на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Усі види страхування,
крім медичного, включають в себе
допомогу на поховання. Так, зокрема, до
пенсійного страхування входить
допомога на поховання пенсіонерів; до
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, допомога на
поховання (крім поховання пенсіонерів,
безробітних та осіб, які померли від
нещасного випадку на виробництві); до
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону №1105-XIV Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначені
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом . Так, у разі настання страхового
випадку Фонд у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини дев'ятої
статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону
№1105-XIV убачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

З наявних матеріалів справи не
вбачається наявність причинного
зв'язку допомоги на поховання
пенсіонерів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі
408,93 грн. з одержаним трудовим каліцтвом
або іншим нещасним випадком на
виробництві.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає обґрунтованими висновки
суду першої інстанції, що вимоги
позивача про стягнення з відповідача
допомоги на поховання є
безпідставними.

Підсумовуючи вищенаведене, слід
вказати, що оскаржена постанова
законна і обґрунтована, відповідає
матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Підстави для скасування постанови
відсутні, а тому апеляційний суд
залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "20" січня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області вул. Мазепи,
2,м.Здолбунів,Рівненська область,35705

3- відповідачу/відповідачам:
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Здолбунівському
районі Рівненської області
вул.Б.Хмельницького,7,м.Здолбунів,Рівне
нська область,35700

4-третій особі: - ,