Справа № 802/3113/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 вересня 2014 р.
Справа № 802/3113/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Мошняги В.

представників позивача:
Федчука Р. П., Слободянюк Т. Ф.

представника відповідача:
Цимбал В. А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ТОВ "Аграна Фрут Україна"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання дій протиправними та
скасування податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Аграна Фрут Україна"
(далі - позивач, ТОВ "Аграна Фрут
Україна") із позовом до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
відповідач, Вінницька ОДПАІ) про
визнання дій протиправними та
скасування податкової вимоги.

Позов мотивовано тим, що Вінницькою
ОДПІ 30.07.2014р. винесено вимогу №33391-25,
якою визначено податковий борг з
податку на прибуток підприємства на
суму 3199368,55 грн. На думку позивача,
вказана вимога є такою, що суперечить
нормам чинного законодавства, а тому
підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 26.08.2014р. відкрито
провадження у справі та призначено до
судового розгляду.

Представники позивача у судовому
засіданні надали пояснення, що
відтворюють зміст позовної заяви та
просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечувала
проти позову з підстав наведених у
письмових запереченнях, що долучені до
матеріалів справи (а.с. 50-52).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали адміністративної справи та у
їх сукупності, прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позову виходячи
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ "Аграна Фрут
Україна" подано податкову декларацію з
податку на прибуток підприємства за 2013
рік, відповідно до якої позивачем
задекларовано по коду платежу 11023300
(Авансові внески з податку на прибуток
підприємств, створених за участю
іноземних інвесторів) в сумі - (-) 13892606
грн. та по коду платежу 11020300 (Податок на
прибуток підприємств, створених за
участю іноземних інвесторів) в сумі -
16737631 грн.

Представник відповідача у ході
судового розгляду пояснила суду, що
Міністерством доходів і зборів України
з 13.06.2014 в ІС «Податковий блок»
розпочато та проведено роботи щодо
перепроведення в інтегровані карти
платників податків показників
декларацій з податку на прибуток в
зв'язку з внесенням змін в алгоритми
контролю податкової звітності з
податку на прибуток.

Так, відповідно до Опису алгоритму
контролю Податкової декларації з
податку на прибуток підприємства,
затвердженої наказом МДЗУ від 30.12.2013 №
872, який погоджено рядом Департаментів
МДЗУ та затверджений Департаментом
координації нормотворчої та
методологічної роботи з питань
оподаткування МДЗУ по ряд. 14 заноситься
до КОР платника ряд. 10+ряд.11+ряд. 12-ряд.ІЗ
* (для базового періоду - календарний
рік, *ряд. 13 розраховується за формулою
ряд. 13.1+ряд.13.2+ряд.13.5.1+ряд. 13.6+ряд.13.7, з
урахуванням умови, що рядок 13.5.1 додатка
ЗП <= (ряд. 10+ряд.11+ряд. 12 Декларації) -
(ряд. 13.1+ряд.13.2+ряд.13.6+ряд.13.7 Додатка ЗП) :

- перенесенню підлягає значення більше
0 на основний код бюджетної
класифікації 11020300,

- перенесенню підлягає значення менше 0
у сумі , що по модулю не більше значення
ряд. 13.7 додатка ЗП на код бюджетної
класифікації 11023300.

В зв'язку з чим в КОР по коду платежу
11023300 (Авансові внески з податку на
прибуток підприємств, створених за
участю іноземних інвесторів) по
терміну 11.03.2014р. в автоматичному режимі
нарахування видалено, а по коду платежу
11020300 (Податок на прибуток підприємств,
створених за участю іноземних
інвесторів) проведено нарахування в
сумі 0 грн. відповідно до алгоритму.

Зазначений алгоритм контролю
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства та нарахуванню в
КОР платника відповідає нормам чинного
податкового законодавства України, а
саме відповідно до пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених пп. 153.3.5 цього
пункту, емітент корпоративних прав,
який приймає рішення про виплату
дивідендів своїм акціонерам
(власникам), нараховує та вносить до
бюджету авансовий внесок із податку в
розмірі ставки, встановленої п. 151.1 ст.
151 цього Кодексу, нарахованої на суму
дивідендів, що фактично виплачуються,
без зменшення суми такої виплати на
суму такого податку. Зазначений
авансовий внесок вноситься до бюджету
до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Платник податку - емітент
корпоративних прав зменшує суму
нарахованого податку звітного періоду
на суму авансового внеску, попередньо
сплаченого протягом такого звітного
періоду у зв'язку з нарахуванням
дивідендів (пп. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 Кодексу).

У разі якщо сума авансового внеску,
попередньо сплаченого протягом
звітного періоду, перевищує суму
податкових зобов'язань підприємства
емітента корпоративних прав за
податком на прибуток такого звітного
періоду, сума такого перевищення
переноситься у зменшення податкових
зобов'язань наступного податкового
періоду, а при отриманні від'ємного
значення об'єкта оподаткування такого
наступного періоду - на зменшення
податкових зобов'язань майбутніх
податкових періодів (пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153
Кодексу).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Кодексу
платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 млн. грн.) щомісяця
сплачують авансовий внесок з податку
на прибуток у порядку і в строки,
встановлені для місячного податкового
періоду, у розмірі не менше 1/12
нарахованої до сплати суми податку за
попередній звітний (податковий) рік без
подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153
цього Кодексу (в тому числі за
наслідками попередніх звітних
(податкових) періодів) платникам
дозволено зменшувати суму авансових
внесків з податку на прибуток.

Якщо сума авансових внесків з податку
на прибуток, сплачена при виплаті
дивідендів відповідно до п. 153.3 ст. 153
цього Кодексу, перевищує суму
авансових внесків з податку на
прибуток, сума перевищення
нараховується у зменшення щомісячних
авансових внесків у наступних звітних
місяцях до повного її погашення.

У складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватись у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань.

Враховуючи те, що ТОВ «Аграна Фрут
Україна» не проводилась сплата
узгоджених сум авансових внесків
відповідно до норм п. 57.1 ПКУ (в сумі 1223840
грн. за квітень, травень, червень п. р.)
по коду платежу 11023300 станом на 29.07.2014 р.
виник податковий борг в сумі 3,195360
гривень. 30.07.2014 р. Вінницькою ОДПІ
винесено податкову вимогу №3391-25.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається (вручається) також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, податкова
вимога формується, якщо: платник
податків не сплатив суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, у встановлені
Кодексом строки; платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання, визначену в податковому
повідомленні-рішенні, в установлені
законами строки; контролюючий орган, що
визначив суми грошового зобов'язання
платника податків, не є органом
державної податкової служби та
надіслав відповідному органу
державної податкової служби подання
про здійснення заходів з погашення
податкового боргу платника податків, а
також розрахунок його розміру.

Суд звертає увагу, що якщо платник
податків самостійно узгодив суму
податкового зобов'язання шляхом
подання податкової декларації, але не
сплатив узгоджену суму податкового
зобов'язання у встановлений строк,
контролюючий орган одразу направляє
йому податкову вимогу, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності) (ст. 54 ПК
України), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк (ст. 57 ПК України), а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання, відповідно до п. 14.1.175 ст. 14
ПК України є податковим боргом.

Таким чином, суд зазначає, що податкова
вимога є документом, яким контролюючий
орган повідомляє платника податків про
невиконання ним свого податкового
обов'язку та виникнення у нього
податкового боргу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи із аналізу вищезазначених
норм та враховуючи надані сторонами
докази, суд вважає, що оскаржувана
податкова вимога винесена податковим
органом відповідно до вимог
Податкового кодексу України, тобто
відповідач діяв у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України, а тому
позовні вимоги про скасування
останньої з підстав, наведених
позивачем у позовній заяві, не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд судові витрати
позивачу не повертає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комар Павло Анатолійович