Справа № 544/1750/14-а
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №544/1750/14-а
Пров. №2-а/544/42/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
м. Пирятин

Суддя Пирятинського районного суду
Полтавської області Сайко О.О.,
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Пирятинському районі
Полтавської області (далі УПФ України в
Пирятинському районі) про стягнення
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги дитині війни за період з 01
січня 2006 року по 30 вересня 2010 року,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 30.11.2010 звернулася до суду із
позовом до УПФ України в Пирятинському
районі Полтавської області про
стягнення недоплаченої щомісячної
соціальної допомоги дитині війни за
період з 01 січня 2006 року по 30 вересня 2010
року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни має
статус дитини війни. Згідно зі ст. 6
Закону їй повинна виплачуватись
щомісячна соціальна державна допомога
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, яка відповідно до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність. Просить суд поновити
пропущений за поважних причин для
звернення до суду за захистом її права
на 30% надбавку до пенсії за період з
01.01.2006; визнати діяння (бездіяльність та
відмову) Управління Пенсійного фонду
України в Пирятинському районі
Полтавської області щодо нарахування і
виплати їй щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни (30%
надбавки до пенсії) з 01 січня 2006 року по
30 вересня 2010 року - протиправними;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Пирятинському районі
здійснити нарахування та виплату
доплати, передбаченої ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком та сплатити їй недоплачену
суму доплати за період з 01 січня 2006 року
по 30 вересня 2010 року; витребувати
довідку з управління Пенсійного фонду
України в Пирятинському районі
Полтавської області про нараховані та
виплачені їй як дитині війни суми
щомісячної доплати до пенсії з 01.01.2006 по
30.09.2010 із зазначенням
нормативно-правового акту на підставі
якого було здійснено такі виплати; усі
витрати за подання даного позову і
розгляд справи стягнути з відповідача
на її користь.

Як вбачається із матеріалів справи
ухвалою Пирятинського районного суду
Полтавської області від 01.12.2010 позовну
заяву ОСОБА_1 до УПФ України в
Пирятинському районі Полтавської
області про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду та
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень нарахувати і виплатити 30%
надбавку до пенсії, як дитині війни за
період з 01 січня 2006 року по 30 березня 2010
року, залишено без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.09.2013
ухвала Пирятинського районного суду
Полтавської області від 01.12.2010
скасована та направлена до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Пирятинського районного суду
від 20 серпня 2014 року відкрито
провадження по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 в частині
позовних вимог з 30.11.2009 по 30.03.2010.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач після отримання копії
ухвали про прийняття справи до свого
провадження надіслав до канцелярії
суду свої письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких в
обґрунтування своїх заперечень вказав,
що законодавством України не визначено
поняття «мінімальна пенсія за віком»
як розрахункової величини для
підвищення пенсії, згідно зі ст.. 6 ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни»
так як ст.. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності достатнього страхового
стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом. Проте ч.3 згаданої статті
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений на рівні
прожиткового мінімуму, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
законом.

Вказує, що не можна застосовувати
величину мінімальної пенсії за цим
Законом для обрахування підвищення до
пенсії дітям війни, оскільки
підвищення до пенсії та пенсія є
різними категоріями пенсійних виплат.

Також вказує, що ст.. 7 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачає, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету. Але оскільки
законодавством не прийнято жодного
нормативного акту на виконання
вказаних норм Закону не визначено на
законодавчому рівні, які органи
повинні виплачувати підвищення
пенсії, за рахунок яких коштів і джерел,
в якому порядку, яким чином обчислювати
вказаний розмір, тому такі виплати є
нецільовим використанням коштів
Пенсійного фонду, а отже порушенням
діючого законодавства.

Виходячи з викладеного, вважає вимоги
позивача необґрунтованими та такими,
що не відповідають чинному
законодавству. Тому просить суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Судом установлено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною війни
(а.с.4,6-7).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
30.11.2010 із вимогами щодо захисту її
порушених прав, що мали місце з 01.01.2006
по 30.09.2010.

Порушене право позивача на отримання
пенсії підлягає захисту в межах
річного строку, при цьому суд виходить
з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України (в ред.., яка
діяла до 30.07.2010) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 Законом України «Про судоустрій
і статус суддів» від 07.07.2010 зазначений
строк звернення з позовом до
адміністративного суду було скорочено
до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010, оскільки до
цієї дати для звернення до суду з
позовом було встановлено один рік та
позивач не був обізнаний про його
скорочення.

Суд, виходячи з наведеного, вважає
необхідним застосувати до спірних
правовідносин ч. 2 ст. 99 КАС України, яка
діяла до 30.07.2010, виходячи з принципу
юридичної визначеності та на підставі
рішення Європейського суду з прав
людини від 28.03.2006 по справі «Мельник
проти України».

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом, річний строк на звернення до
суду з позовом та період, за який
позивач просить суд захистити його
права, суд приходить до висновку, що
права позивача підлягають захисту з
30.11.2009.

Також встановлено, що відповідач
протягом з жовтня 2009 року по 30.03.2010
проводив нарахування та виплату цьому
позивачу підвищення до пенсії на
підставі п. 8 постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 р. №
530 "Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян" в
значно менших розмірах, ніж це
передбачено діючими положеннями ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 49 грн. 80 коп.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правових актів,
застосуванню підлягає правовий акт,
який має вищу юридичну силу.

Згідно ст.. 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України».

Законом України «Про державний бюджет
України на 2010 рік Кабінету Міністрів
України надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 та 2010
роках дітям війни, підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Виходячи із системного аналізу ч. 2 ст. 19
Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та приписів ч. 4 ст. 9 КАС України,
відповідач з 28.10.2009 року по 30.03.2010 року
не мав підстав застосувати постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року за № 530 та був зобов'язаний діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст.. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», який має вищу
юридичну силу ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, приходжу до
висновку про відсутність правових
підстав для застосування будь-якої
іншої величини, ніж встановлена
названим законом, для розрахунку
підвищення до пенсії позивачу як
дитині війни.

Відсутність механізму реалізації ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не може бути підставою для
невиконання вимог зазначеного Закону.

Таким чином, позовні вимоги
підлягають задоволенню щодо визнання
дій відповідача неправомірними,
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії позивачу
з нарахуванням підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 30 листопада 2009 року по 30
березня 2010 року включно.

На підставі викладеного, керуючись
рішенням Конституційного Суду України
№ 19-рп/2010 від 09.09.2010 р, ст. 64 Конституції
України, ст.ст. 3, 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", Законом
України " Про пенсійне забезпечення ",
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.ст. 6-14, 18, 71, 94, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України , с у д, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Пирятинському районі
Полтавської області протиправними в
частині не нарахування ОСОБА_1
підвищення до пенсії, передбаченого
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", в розмірі
встановленому ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Пирятинському районі
Полтавської області здійснити
нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1
(народження ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1
з підвищенням її на 30% мінімальної
пенсії за віком згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з розміру, встановленого ч. 1 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", та провести відповідні
виплати з 30 листопада 2009 року по 30
березня 2010 року, з урахуванням
проведених раніше виплат.

Постанова суду винесена в порядку
скороченого провадження підлягає
негайному виконанню у межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Пирятинський районний суд Полтавської
області, шляхом подання апеляційної
скарги в 10-ти денний строк з моменту
отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя
О.О.Сайко