Справа № 825/2948/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2948/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Воєдило Л.П.,

предстаника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Любенка І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Департаменту інвестиційного розвитку
та капітального будівництва
Чернігівської облдержадміністрації
про визнання дій неправомірними та
стягнення грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Департаменту
інвестиційного розвитку та
капітального будівництва
Чернігівської облдержадміністрації
(далі по тексту - відповідач), в якому
просить визнати дії відповідача щодо
відмови у виплаті позивачу грошової
допомоги за правилами статті 37 Закону
"Про державну службу" неправомірними;
стягнути з Департаменту
інвестиційного розвитку та
капітального будівництва
Чернігівської облдержадміністрації на
користь позивача грошову допомогу в
розмірі 10 місячних окладів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 31.01.2011 року її було
звільнено з посади заступника
начальника виробничо-технічного
відділу Управління капітального
будівництва Чернігівської обласної
державної адміністрації на підставі
пункту 2 статті 40 КЗпП України. Після
звільнення відповідач не виплатив
позивачу грошову допомогу в розмірі 10
місячних посадових окладів, яка
передбачена статтею 37 Закону "Про
державну службу". Позивач вважає, що дії
відповідача по невиплаті вказаної
допомоги є неправомірними.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні просила у задоволенні позову
відмовити, свою позицію виклала в
запереченнях, які наявні в матеріалах
справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню виходячи
з наступного.

Згідно наказу Управління капітального
будівництва Чернігівської обласної
державної адміністрації від 31.01.2011 року
№ 2-О, позивача звільнено з посади
заступника начальника
виробничо-технічного відділу
Управління капітального будівництва
Чернігівської обласної державної
адміністрації на підставі пункту 2
статті 40 КЗпП України.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою від 15.07.2014, в якій просив
нарахувати та виплатити грошову
допомогу в розмірі 10 посадових окладів,
посилаючись на рішення
Конституційного суду України від 26
листопада 2013 року № 11-рп/2013 (а.с. 12).

Однак, листом від 29.07.2014 № 1-01/1142 отримав
відмову в нарахуванні та виплатиті
грошової допомоги в розмірі 10
посадових окладів (а.с. 9-10).

Згідно з частиною першою статті 21
Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) особам перед
пенсійного віку, трудовий договір з
якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідацією, реорганізацією,
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників, а
також виявленою невідповідністю
працівника займаній посаді за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок - 20
років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах, - стаж
роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Частиною другою статті 37 Закону
України "Про державну службу"
визначено, що на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Згідно з частиною тринадцятою статті 37
Закону України "Про державну службу"
(чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) державним службовцям у
разі виходу на пенсію при наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що виплата грошової
допомоги пов'язується з двома умовами:
виходом на пенсію і стажем державної
служби не менш як 10 років.

Також слід відмітити, що статтею 37
Закону України "Про державну службу" не
передбачено виключень або обмежень
щодо виплати грошової допомоги у разі
звільнення особи за статтею 40 КЗпП
України або будь-якою іншою.

Судом встановлено, що при звільненні з
державної служби позивач мав стаж
державної служби понад 10 років та після
звільнення став на облік до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова.

Тобто, в даному випадку для позивача
настали юридичні факти, необхідні для
виплати грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів відповідно
до статті 37 Закону України "Про
державну службу".

Крім того, рішенням Конституційного
суду України від 26 листопада 2013 року №
11-рп/2013 року щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України „Про державну службу" в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» визначено, що
у разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідно для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», має
право на отримання грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів,
яке не пов'язане з досягненням
пенсійного віку, визначеного в частині
1 статті 37 Закону.

З урахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку, що відповідачем
протиправно не виплачено позивачу
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів згідно із частиною
тринадцятою статті 37 Закону України
"Про державну службу".

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав жодних належних
доказів, якими б підтверджувалась
правомірність невиплати позивачу
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів згідно з частиною
тринадцятою статті 37 Закону України
"Про державну службу".

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
69, 70, 71, 158- 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
Департаменту інвестиційного розвитку
та капітального будівництва
Чернігівської облдержадміністрації
щодо відмови у нарахуванні і виплати
ОСОБА_3 грошової допомоги відповідно до
статті 37 Закону „Про державну службу".

Стягнути з Департаменту
інвестиційного розвитку та
капітального будівництва
Чернігівської облдержадміністрації на
користь ОСОБА_3 грошову допомогу в
розмірі 10 місячних окладів.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць