Справа № 804/13400/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
дочірнього підприємства «Жовтень»
комунального підприємства
«Дніпродзержинське житлове
об'єднання» до Дніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
03 вересня 2014 року Дніпропетровським
окружним адміністративним судом
відкрито провадження у справі за
позовом дочірнього підприємства
«Жовтень» комунального підприємства
«Дніпродзержинське житлове
об'єднання» до Дніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, в якому позивач
- визнати незаконними дії
Дніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції в частині
не направлення виконавчих документів
до ліквідаційної комісії, відмови у
знятті арешту з коштів боржника та
закінчення виконавчого провадження;
- зобов'язати Дніпровський відділ
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції зняти арешт з
розрахункових рахунків дочірнього
підприємства «Жовтень» комунального
підприємства «Дніпродзержинське
житлове об'єднання», закінчити
виконавче провадження та направити
виконавчі документи до ліквідаційної
комісії ДП «Жовтень» КП «ДЖО»;
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що наказом № 107
від 09.09.2013 року комунальним
підприємством «Дніпродзержинське
житлове об'єднання» вирішено припинити
діяльність дочірнього підприємства
«Жовтень» комунального підприємства
«Дніпродзержинське житлове
об'єднання» про, що було повідомлення
відповідача листом від 09.07.2014 року №
176/4. Вказаним листом голова
ліквідаційної комісії просив
закінчити виконавчі провадження, а
виконавчі документи передати
ліквідаційній комісії ДП «Жовтень» КП
«ДЖО» для подальшого виконання.
Оскільки відповідачем не було вжито
відповідні заходи, позивач вважає дії
відповідача протиправними та просить
суд зобов'язати його закінчити
виконавче провадження та направити
виконавчі документи до ліквідаційної
комісії ДП «Жовтень» КП «ДЖО».
Представник позивача в судовомоу
засіданні повідомив суд про
відсутність додаткових пояснень та
доказів по справі, окрім тих, які
містяться в матеріалах справи. Проти
розгляду справи в порядку письмового
провадження не заперечував.
Представник відповідача в судове
засідання не зявився. До суду було
надано клопотання про розгляд справи
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Отже, враховуючи зазначені вище
підстави, суд вирішив розглянути
справу у письмовому провадженні.
Суд, дослідивши матеріали справи,
Досірнє підприємство «Жовтень»
комунального підприємства
«Дніпродзержинське житлове
об'єднання» зареєстроване як юридична
особа 29.09.2000 року.
09.09.2013 року головою ліквідаційної
комісії Комунального підприємства
«Дніпродзержинське житлове
об'єднання» винесено наказ № 107 «Про
ліквідацію дочірнього підприємства КП
Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців ДП «Жовтень» КП
«ДЖО» перебуває в стані припинення за
рішенням засновників.

09.07.2014р. голова ліквідаційної комісії
ДП «Жовтень» КП «ДЖО» В.Б. Іваніна
звернулася до відповідача з письмовою
заявою, в якій було зазначено
інформацію про те, що наказом № 107 від
09.09.2013 р. КП «ДЖО» вирішено припинити
діяльність юридичної особи - ДП
«Жовтень» КП «ДЖО» шляхом його
ліквідації та просить закінчити
виконавчі провадження, а виконавчі
документи передати ліквідаційній
комісії позивача для подальшого
виконання.

Оскільки, як зазначено позивачем, на
даний час арешт коштів ДП «Жовтень» КП
«ДЖО» не скасовано, виконавчі
документи не передані до ліквідаційної
комісії, відповідачем порушено вимоги
ст. 67 Закону України «Про виконавче
провадження».

Закон України «Про виконавче
провадження» (далі-Закон) визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

У відповідності до ч.1 ст.6 вказаного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно до ч.1 ст. 11 Закону «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За п.5 ч.3 ст.11 вказаного Закону,
передбачено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема,
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець проводить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим законом порядку, а
саме: до закінчення виконавчого
провадження - згідно зі ст. 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документу стягувачу - згідно зі ст.47
цього Закону; повернення виконавчого
документу до суду чи іншого органу
(посадової особи), який його видав -
згідно зі ст.48 цього Закону.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню тільки у разі
ліквідації юридичної особи - сторони
виконавчого провадження, якщо
виконання її обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва. При цьому, згідно з
вимогами ч.2 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ надсилається до суду або
іншого органу (посадової особи), який
видав цей виконавчий документ.

За приписами п.7 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що виконавче провадження підлягає
закінченню у разі визнання боржника
банкрутом.

При цьому, згідно з ч.4 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
постанова про закінчення виконавчого
провадження виноситься державним
виконавцем у разі офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури;
виконавчий документ надсилається до
господарського суду, який прийняв
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Частиною 2 ст. 67 Закону України «Про
виконавче провадження» також
визначено, що у разі ліквідації
боржника - юридичної особи виконавчий
документ надсилається ліквідаційній
комісії (ліквідатору) для вирішення
питання про подальший порядок
виконання рішення у встановленому
законом порядку.

Згідно ч.3 ст. 67 вищевказаного Закону
передбачено, що у разі, якщо виконавчий
документ надіслано ліквідаційній
комісії (ліквідатору), виконавче
провадження підлягає закінченню у
порядку, встановленому цим законом.

Отже, з аналізу наведених вище норм
Закону України «Про виконавче
провадження» можна дійти висновку, що
закінчення виконавчого провадження
можливе лише з підстав визнання
боржника банкрутом, офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури та у
зв'язку з наведеним направлення
виконавчих документів до
господарського суду, який прийняв
постанову про визнання боржника
банкрутом та до ліквідаційної комісії
(ліквідатора).

З наданих до матеріалів справи
вбачається, що питання щодо визнання
позивача банкрутом господарським
судом не вирішувалося, відповідна
постанова відсутня, а рішення про
ліквідацію позивача було прийнято
засновником позивача - КП «ДЖО».

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в силу приписів ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
(державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону), ст. 30 (державний
виконавець проводить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому законом порядку, а саме:
до закінчення виконавчого провадження
згідно з ст. 49 вказаного Закону;
повернення виконавчого документу
стягувачу, повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), який його видав), п.7
ч.1 ст. 49 (виконавче провадження
підлягає закінченню у разі визнання
боржника банкрутом), ч. 4 ст. 49
(офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури), ч.3
ст. 67 (у разі, якщо виконавчий документ
надіслано ліквідаційній комісії,
виконавче провадження підлягає
закінченню в порядку, встановленому
цим законом), у відповідача відсутні
правові підстави для закінчення
виконавчого провадження у зв'язку із
прийняттям засновником (власником)
підприємства рішення про ліквідацію
позивача та створення ліквідаційної
комісії.

Такої підстави для закінчення
виконавчого провадження, як прийняття
засновником (власником) боржника
рішення про ліквідацію боржника та
створення (власником) боржника
ліквідаційної комісії Законом України
«Про виконавче провадження» не
передбачено.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В той же час, і частина 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України покладає обов'язок позивача
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги та
заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Позивачем не надано до суду доказів,
які б свідчили про незаконність дій
відповідача у ході відмови позивачеві
у закінченні виконавчого провадження,
відмови у знятті арешту з коштів
позивача та відмови у направленні
виконавчих документів ліквідаційній
комісії з урахуванням вищенаведених
норм п.7 ч. 1, ч.4 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Суд критично оцінює доводи позивача
щодо порушення відповідачем ст. 67
Закону України «Про виконавче
провадження» з огляду на те, що
закінчення виконавчого провадження,
зняття арешту з коштів боржника та
направлення виконавчих документів до
ліквідаційної комісії у зв'язку з
прийняттям засновником (власником)
боржника рішення про його
реорганізацію чи ліквідацію не
передбачено та підстави для закінчення
виконавчого провадження, які визначені
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» є вичерпними і
розширеному тлумаченню не підлягають.

Згідно зі ст.19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням вищевикладеного суд
зазначає, що відсутні підстави для
закінчення виконавчих проваджень,
зняття арешту з коштів позивача та
направлення виконавчих документів до
ліквідаційної комісії, оскільки
нормами Закону України «Про виконавче
провадження» не передбачено
закінчення виконавчого провадження,
зняття арешту з розрахункових рахунків
позивача, направлення ліквідаційній
комісії виконавчих документів у разі
прийняття засновником (власником)
позивача рішення про реорганізацію
позивача з подальшою його ліквідацією,
а тому у адміністративного суду
відсутні правові підстави для визнання
дій відповідача незаконними.

З огляду на вищевикладені обставини, не
підлягають задоволенню і позовні
вимоги позивача про зобов'язання
відповідача зняти арешт з
розрахункових рахунків позивача,
закінчити виконавче провадження та
направити виконавчі документи до
ліквідаційної комісії позивача,
оскільки такі дії відповідача не
передбачені та суперечать ст.ст. 49,67
Закону України «Про виконавче
провадження».

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих позивачем
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному: суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги є безпідставними та не
обґрунтованими, а тому позовна заява
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В И В
:

В задоволенні адміністративного
позову дочірнього підприємства
«Жовтень» комунального підприємства
«Дніпродзержинське житлове
об'єднання» до Дніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили станом на
16.09.2014 року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В. Горбалінський
В.В. Горбалінський
А.О. Кошля