Справа № 2-а-2743/11/0213
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2743/11/0213
Головуючий у 1-й інстанції: Кривенко Д.Т.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Мельник-Томенко Ж. М.

судді: Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області на постанову Липовецького
районного суду Вінницької області від
21 червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Липовецького
районного суду Вінницької області з
позовом доУправління Пенсійного фонду
України у Липовецькому районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії.

Постановою Липовецького районного
суду Вінницької області позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції - змінити, з таких
підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" у розумінні ст. 1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни". З
огляду на це, на неї повністю
розповсюджуються усі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом. Так, згідно із
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", особам, що належать
до соціальної категорії громадян "діти
війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен
був нараховувати та виплачувати
щомісячне підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає розмір мінімальної пенсії за
віком як такий, що дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність
(ст. 28 Закону України № 1058 від 09.07.2003
року).

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлює Закон України "Про
державний бюджет України" на
відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду
нарахування підвищення до її пенсії у
розмірі, визначеному ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", відповідачем не здійснювалось.
У зв'язку з цим позивач звернулась до
суду за захистом порушених прав.

Усупереч ст. 6 зазначеного Закону
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№530 від 28 травня 2008 року.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні із вказаною
Постановою Кабінету Міністрів. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Окрім того, аналіз ст. ст. 17, 19 Закону
України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії" вказує на те, що мінімальний
розмір пенсії за віком належить до
числа основних державних соціальних
гарантій, котрі встановлюються
виключно законами, а самі державні
соціальні гарантії дітям війни
встановлені Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", не
можуть бути обмежені іншими
нормативно-правовими актами ( ч. 2 ст. 3
цього Закону).

Як наслідок, своїми діями відповідач
допустив звуження змісту та обсягу
прав і свобод позивача, передбачених
Конституцією України. Так, ст. 22
Конституції гарантує, що "права і
свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод".

При розгляді справи судом також
враховано, що зміни, які вносилися
Законом України "Про державний бюджет
України на 2008 рік" до ст.6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни" визнані
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року такими, що не
відповідають Конституції України.
Законом України "Про державний бюджет
на 2010 рік" та Законом України "Про
державний бюджет на 2011 рік" норму цієї
статті не зупинено і не змінено.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152
Конституції України та врахувавши дати
ухвалення рішень Конституційного Суду
України, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
зокрема, щодо наявності у відповідача
обов'язку нараховувати та сплачувати
позивачу підвищення до пенсії,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.
Прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону.
Підстав для її скасування суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Проте, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату доплати до
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", помилково застосував
норми процесуального права, а саме:
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку доплати до
пенсії, відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни"не вірно визначив початок
періоду, за який порушене право
позивача підлягає відновленню.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод і інтересів
особи, встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У матеріалах справи міститься копія
постанови Липовецького районного суду
Вінницької області від 21 лютого 2011
року, якою зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги ОСОБА_2 як дитині війни,
нараховувати та щомісячно виплачувати
надбавку до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з 04.08.2010
року по 04.02.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, право
позивача на отримання щомісячної
державної соціальної допомоги у
вигляді підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту з 04.02.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для
зміни постанови суду першої інстанції
є правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції -
змінити в частині строку здійснення
виплат.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Липовецького районного суду
Вінницької області від 21 червня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Липовецькому районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - змінити.

Резолютивну частину Постанови
Липовецького районного суду
Вінницької області викласти у такій
редакції:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області про стягнення
щомісячної державної соціальної
допомоги дітям війни - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області по невиконання приписів ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" щодо відмови в перерахунку
підвищення до пенсії ОСОБА_2, як дитині
війни з 04.02.2011 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги ОСОБА_2 як дитині
війни, нарахувати та щомісячно
виплачувати надбавку до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
відповідно ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням встановленого
законодавства прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з 04.02.2011 року з урахуванням фактично
отриманих сум по день припинення
такого права .

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 1,70 грн. понесених
судових витрат по сплаті судового
збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.