Справа № 2а/211/09/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
Справа № 876/706/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Яворського І.О.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Мокрій Р.З.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Шахта Надія" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року по справі №2а-2011/09/1370 за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Шахта Надія" до Сокальської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
неправомірним та скасування
податкових повідомлень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Шахта
Надія" звернулося до суду з
адміністративним позовом, яким просило
після уточнення позовних вимог визнати
неправомірними дії Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
стосовно зміни (розподілу) сплаченої
суми за платіжними дорученнями від
09.07.2010 року за № 1678 на суму 450 000,00 грн.,
від 19.07.2010 року за № 1753 на суму 500 000,00
грн., від 28.07.2010 року за № 1823 на суму 646
599,00 грн., від 26.07.2010 року за № 1814 на суму
600 000,00 грн., від 08.04.2008 року за № 624, від
06.06.2008 року за № 1110, від 12.06.2008 року за №
1154, від 18.06.2008 року за № 1179, від 27.05.2008
року за № 982, від 29.04.2008 року за № 788 в
рахунок погашення податкового боргу та
пені; зобов'язати Сокальську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Львівській області внести зміни до
карток особових рахунків платника
податків Державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта»
Надія» по ПДВ, шляхом відображення
платежу, сплаченого по платіжних
доручень від 09.07.2010 року за № 1678, від
19.07.2010 року за № 1753, від 28.07.2010 року за №
1823, від 26.07.2010 року за № 1814, від 08.04.2008
року № 624, від 06.06.2008 року за № 1110, від
12.06.2008 року за № 1154, від 18.06.2008 року за №
1179, від 27.05.2008 року за № 982, від 29.04.2008
року за № 788 - згідно призначення,
визначеного цими платіжними
дорученнями; визнати недійсними
податкові повідомлення за № 62993
від 08.04.2008 року про нарахування пені в
сумі 31 394,44 грн., № 85679 від 06.06.2008
року про нарахування пені в сумі 59 142,79
грн., №.88399 від 12.06.2008 року про
нарахування пені в сумі 30 373,95 грн., №
90597 від 18.06.2008 року про нарахування
пені в сумі 24 376,81 грн., № 82563 від
27.05.2008 року про нарахування пені в сумі
39 135,21 грн., № 68366 від 29.04.2008 року про
нарахування пені в сумі 84 005,66 грн..

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Шахта
Надія" постанову суду першої інстанції
оскаржило, подало апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що податковий орган не наділений
правом чи обов'язком у разі
недотримання платником податку
порядку погашення податкового боргу та
виконання податкових зобов'язань
змінювати призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків. З огляду на це, суд першої
інстанції дійшов до неправильного
висновку при винесенні оскаржуваного
судового рішення.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та підтримав
доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство "Шахта Надія"
згідно: - платіжного доручення № 1823 від
28.07.2010 року сплатив до бюджету 646599,00 грн.
з призначенням платежу - «ПДВ за
червень 2010 року»; - платіжного
доручення № 1753 від 19.07.2010 року сплатив
до бюджету 500000,00 грн. з призначенням
платежу - «ПДВ за червень 2010 року»; -
платіжного доручення № 1814 від 26.07.2010
року сплатив до бюджету 600000,00 грн. з
призначенням платежу - «ПДВ за червень
2010 року»; - платіжного доручення № 1678
від 19.07.2010 року сплатив до бюджету 450000,00
грн. з призначенням платежу - «ПДВ за
червень 2010 року».

З облікової картки платника, позивачем
було сплачено:

- згідно платіжного доручення № 624 від
08.04.2008 року 300000,00 грн., проте податковим
органом з 300000,00 грн. сплачено пеню в
сумі 31394,44 грн. та нарахована на залишок
пеня в сумі 17072,85 грн. та 75284,37 грн.;

- згідно платіжного доручення № 788 від
29.04.2008 року 780615,00 грн., проте податковим
органом з 780615,00 грн. сплачено пеню в
сумі 84005,66 грн. та нарахована на залишок
пеня в сумі 123173,78 грн. та 116573,55 грн.;

- згідно платіжного доручення № 982 від
27.05.2008 року 322872,00 грн., проте податковим
органом з 322872,00 грн. сплачено пеню в
сумі 39135,21 грн. та нарахована на залишок
пеня в сумі 108061,85 грн.;

- згідно платіжного доручення № 1110 від
06.06.2008 року 500000,00 грн., проте податковим
органом з 500000,00 грн. сплачено пеню в
сумі 59142,79 грн. та нарахована на залишок
пеня в сумі 34511,15 грн. та 131118,15 грн.;

- згідно платіжного доручення № 1154 від
12.06.2008 року 250000,00 грн., проте податковим
органом з 250000,00 грн. сплачено пеню в
сумі 30373,95 грн. та нарахована на залишок
пеня в сумі 82521,79 грн.;

- згідно платіжного доручення № 1179 від
18.06.2008 року 200000,00 грн., проте податковим
органом з 200000,00 грн. сплачено пеню в
сумі 24376,81 грн. та нарахована на залишок
пеня в сумі 66402,84 грн. та 131118,15 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні
адміністративного позову з наступних
підстав.

Так, в силу приписів п.7.7 ст.7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Відповідно до п.6 ст.7 Закону України
«Про Національний банк України»
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів, у
тому числі між банками.

Згідно п.1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції.

Положення п.3.8 даної Інструкції
реквізит «Призначення платежу»
платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України. Платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення «Призначення платежу». Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення
платежу відповідно до чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства України належало
виключно платнику, а тому суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу з урахуванням пп.16.5.2 п.16.5 ст.16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Даний закон, який був спеціальним
законом з питань оподаткування і
встановлював порядок погашення
зобов'язань юридичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовувалися до платників податків,
визначав вичерпний перелік заходів,
які вживались контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
не було зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків. Не передбачено таких
повноважень і згідно вимог Закону
України «Про державну податкову
службу».

Отже, у разі недотримання платником
податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, податковий
орган не був наділений правом чи
обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

Верховний Суд України неодноразово
висловлював правову позицію у спорах
цієї категорії (постанови від 27 жовтня
2009 року № 21-1326во09, від 17 жовтня 2011 року
№ 21-184а11), яка полягає у тому, що пункт 7.7
статті 7 Закону № 2181 не дає податковому
органу право самостійно змінювати
призначення платежу, визначеного
платником податків при їх сплаті,
зокрема з метою погашення податкового
боргу; право визначати призначення
платежу належить платнику.

Відповідність практиці Верховного
Суду України важлива з огляду на статтю
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до
якої рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви при перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги про визнання не
чинними податкових повідомлень №
62993 від 08.04.2008 року про нарахування
пені в сумі 31 394,44 грн., № 85679 від
06.06.2008 року про нарахування пені в сумі
59 142,79 грн., №.88399 від 12.06.2008 року про
нарахування пені в сумі 30 373,95 грн., №
90597 від 18.06.2008 року про нарахування
пені в сумі 24 376,81 грн., № 82563 від
27.05.2008 року про нарахування пені в сумі
39 135,21 грн., № 68366 від 29.04.2008 року про
нарахування пені в сумі 84 005,66 грн..
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими
фондами» за винятком випадків,
визначених пп. 15.1.2 цього пункту,
податковий орган має право самостійно
визначити суму податкових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Законом, не пізніше
закінчення 1095 днів, наступного за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а у разі
коли така податкова декларація була
надана пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку податковий орган не визначає
суму податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає
розгляду в адміністративному або
судовому порядку. Як вбачається з
матеріалів справи сплата податку
підприємством відбулася у 2008 році,
період нарахування пені становив
період з 2002 року. Таким чином,
відповідач неправомірно провів
нарахування пені позивачу з пропуском
строку такого нарахування, чим порушив
норми Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетом та державними
цільовими фондами».

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку щодо
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується виходячи з положень
ст. 94 КАС України, тому з Державного
бюджету України необхідно стягнути на
користь Публічного акціонерного
товариства "Шахта Надія" 2294 грн.
судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Шахта Надія"
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року по справі №2а-2011/09/1370 - скасувати та
прийняту нову, якою адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства "Шахта Надія" задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Сокальської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області стосовно зміни (розподілу)
сплаченої суми за платіжними
дорученнями від 09.07.2010 року за № 1678 на
суму 450 000,00 грн., від 19.07.2010 року за № 1753
на суму 500 000,00 грн., від 28.07.2010 року за №
1823 на суму 646 599,00 грн., від 26.07.2010 року за
№ 1814 на суму 600 000,00 грн., від 08.04.2008 року
за № 624, від 06.06.2008 року за № 1110, від
12.06.2008 року за № 1154, від 18.06.2008 року за №
1179, від 27.05.2008 року за № 982, від 29.04.2008
року за № 788 в рахунок погашення
податкового боргу та пені.

Зобов'язати Сокальську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Львівській області внести зміни до
карток особових рахунків платника
податків Державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта»
Надія» по ПДВ, шляхом відображення
платежу, сплаченого по платіжних
доручень від 09.07.2010 року за № 1678, від
19.07.2010 року за № 1753, від 28.07.2010 року за №
1823, від 26.07.2010 року за № 1814, від 08.04.2008
року № 624, від 06.06.2008 року за № 1110, від
12.06.2008 року за № 1154, від 18.06.2008 року за №
1179, від 27.05.2008 року за № 982, від 29.04.2008
року за № 788 - згідно призначення,
визначеного цими платіжними
дорученнями.

Визнати недійсними податкові
повідомлення за № 62993 від 08.04.2008
року про нарахування пені в сумі 31 394,44
грн., № 85679 від 06.06.2008 року про
нарахування пені в сумі 59 142,79 грн.,
№.88399 від 12.06.2008 року про
нарахування пені в сумі 30 373,95 грн., №
90597 від 18.06.2008 року про нарахування
пені в сумі 24 376,81 грн., № 82563 від
27.05.2008 року про нарахування пені в сумі
39 135,21 грн., № 68366 від 29.04.2008 року про
нарахування пені в сумі 84 005,66 грн..

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Шахта Надія" 2294 грн.
судового збору.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

І.О. Яворський