Справа № 872/16551/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2014 рокусправа № 209/4108/13-а
(2а/209/133/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Семененка Я.В.
Проценко О.А.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

на постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 10.10.2013 р.

у справі № 209/4108/13-а (2а/209/133/13)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

про зобов'язання здійснити перерахунок
довічного грошового утримання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати дії відповідача,
пов'язані з відмовою в перерахунку його
щомісячного довічного грошового
утримання за період з 03 червня по 31
липня 2013 року включно, незаконними,
зобов'язати відповідача здійснити
розрахунок розміру його щомісячного
довічного грошового утримання за
період з 03 червня по 31 липня 2013 року
включно із розрахунку 90 відсотків
суддівської винагороди судді,
працюючого на відповідній посаді та
виплатити різницю між 90-то відсотковим
розміром щомісячної суддівської
винагороди за вказаний період та
сплаченою йому відповідачем сумою
щомісячного грошового утримання за
червень-липень 2013 року.

02 жовтня 2013 року позивач надав
уточнення до позовної заяви, в яких
просив суд здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання та виплатити йому грошові
кошти за період з 03 червня 2013 року по 30
вересня 2013 року включно.

Постановою Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 10.10.2013 р.
позов задоволено. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1, судді у відставці, щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі, нижчому, ніж передбачено ч.3
статі 138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року № 3668, за
період з 03 червня 2013 року 30 вересня 2013
року включно.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області відповідно до ч.3 статі 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року № 3668,
здійснити розрахунок та виплату
ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання
судді у відставці за період з 03 червня
2013 року по 30 вересня 2013 року включно в
розмірі 90 відсотків грошового
утримання працюючого судді, з
урахуванням підвищення заробітної
плати працюючих суддів, відповідно
до довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Дніпропетровській області,
але не більше ніж 90 відсотків
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання, з
урахуванням сум щомісячного довічного
грошового утримання, що виплачені у
цей період.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 10.10.2013 р. Ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Відповідач вважає, що Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до постанови Верховної Ради
України «Про порядок ведення в дію
Закону України «Про статус суддів»,
згідно яких виключено норми щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці.

Таким чином, розміри щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці у 2008 році не підлягають
перерахунку у зв'язку із змінами
заробітної плати працюючих суддів.

Заперечень на апеляційну скаргу
позивач не надав.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Верховної Ради України №
2536 від 07 квітня 2005 року та наказом в.о.
голови Петриківського районного суду
Дніпропетровської області № 42 від 04
травня 2005 року ОСОБА_1 звільнено з
посади судді Петриківського районного
суду Дніпропетровської області в
зв'язку з поданням заяви про відставку,
його стаж роботи на посаді судді
становить 29 років 17 днів. Позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду Україні в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області та отримує щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці.

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
грошового утримання, однак, відповідач
відмовив у здійсненні перерахунку,
обґрунтовуючи відмову тим, що згідно
діючого законодавства проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
не передбачено.

Зазначені факти не спростовуються
жодною зі сторін. Отже, спірним є
питання про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
позивача як судді у відставці у зв'язку
з підвищенням заробітної плати судді,
працюючого на відповідній посаді.

Здійснивши аналіз діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. З ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах, повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, а саме: заробітної плати,
пенсії, щомісячного довічного
грошового утримання тощо, надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Умови призначення і порядок
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
на момент призначення його позивачу
встановлювались законом України «Про
статус суддів» та Постановою Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»
від 15.12.1992 року N 2863-ХІІ.

Пункт 4 ст. 43 закону України «Про
статус суддів», зокрема, передбачав:

«Судді у відставці, який має стаж
роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання...».

Абзацом 3 пункту 1 вищезазначеної
Постанови Верховної Ради України (в
редакції до 01 січня 2008 року) було
встановлено, що в разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється, виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» абзац 3 п.1
зазначеної Постанови Верховної Ради
України був виключений.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнані неконституційними, серед
іншого, положення п. 63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
виключений абзац 3 п.1 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів». У рішенні
Конституційного Суду України, зокрема,
зазначено, що виключення Законом
абзацу 3 п.1 зазначеної Постанови
Верховної Ради України та скасування
на 2008 рік існуючого порядку
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям
звужує зміст і обсяг права судді, яке
він мав, та обмежує його конституційні
гарантії незалежності. Тому в цій
частині положення п. 63 розділу II Закону
не узгоджується зі ст. 22, ч.І ст.126
Конституції України.

Згідно з положеннями статті 58
Конституції України, яка, зокрема,
передбачає, що «закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом 'якшують або скасовують
відповідальність особи, слід дійти
висновку, що норми ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Постановою
правління Пенсійного Фонду України
25.01.2008р. № 3-1, на які посилається
відповідач, не можуть регулювати
порядок перебування у відставці та
обмежувати права особи, яка отримала
право на відставку та названі права у
2006 році.

Оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають застосовувати
Конституцію як акт прямої дії.

Таким чином, виходячи з норм ст.58
Конституції України та висновків,
викладених у рішенні Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 ,
слід дійти висновку, що матеріальні та
соціальні гарантії судді у відставці,
які були встановлені на день виходу
позивача у відставку (тобто станом на
02.11.2006 р.) не можуть бути обмежені або
скасовані ані новими законами, ані
внесенням змін до чинних законів.

Оскільки на день виходу позивача у
відставку (04.05.2005 р.) умови і порядок
призначення, виплати та перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці були
визначені статтею 43 Закону України
«Про статус суддів» та Постановою
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів», вимоги позивача
стосовно перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи із 90% нового розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, є законними
та обґрунтованими.

Крім того, слід зазначити наступне.

Пунктом 1 статті 2 розділу І Закону від
8 липня 2011 року № 3668-УІ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668), зокрема, передбачено, що
максимальний розмір пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, згідно до абзацу першого
пункту 2 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону № 3668
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
Закону № 3668 та правових позицій
Конституційного Суду України, є
підстави стверджувати, що обмеження
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) максимальним
розміром, встановленим цим Законом, не
може бути поширене на позивача як
пенсіонера (суддю у відставці),
оскільки:

1) виплата щомісячного довічного
грошового утримання призначалася
позивачу відповідно до Закону «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 року, а
не відповідно до Закону «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року, на який йде посилання у пункті 1
статті 2 розділу І Закону № 3668.

2) щомісячне довічне грошове
утримання призначено позивачу до
набрання чинності Законом № 3668. Отже,
доводи апеляційної скарги щодо
протиправності рішення суду першої
інстанції спростовуються зазначеним
вище.

Слід також зазначити, що на
момент розгляду справи у суді
апеляційної інстанції Конституційним
Судом України прийнято рішення від
03.06.2013 року № 3-рп/2013, яким визнано
неконституційною, серед іншого,
частину третю ст.138 закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453 у
редакції Закону № 3668.

Отже рішення суду першої
інстанції узгоджуються з правовою
позицією Конституційного Суду України,
викладеною у рішеннях від 22.05.2008 року №
10-рп/2008 та від 03.06.2013 року № 3-рп/2013.

На підставі викладеного та керуючись
ст.200 КАС, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення.
Постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 10.10.2013 р.
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Я.В. Семененко

Суддя:
О.А. Проценко