Справа № 544/1711/14-а
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №544/1711/14-а
пров. № 2-а/544/41/2014
ПОСТАНОВА

іменем України

02 вересня 2014 року
м. Пирятин

Пирятинський районний суд
Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря - Костенка Т.В.,

позивача ОСОБА_1, представника
позивача адвоката ОСОБА_2 (фізичних
осіб), представника відповідача Тиміна
А.В. (представника органу державної
влади),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду на вул. Леніна, 41
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ з
обслуговування Оржицького району
Полтавській області про поновлення
строків оскарження та скасування
постанови серії ПС1 №435149 від 27.06.2014

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2014 року
звернувся до суду з позовом до
інспектора взводу ДАІ з
обслуговування Оржицького району
Полтавської області про скасування
постанови у справі про
адміністративне правопорушення від 27
червня 2014 року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 27 червня 2014 року
інспектором ДПС взводу ДАІ з
обслуговування Оржицького району
Полтавської області Тиміним А.М., було
винесено постанову серії ПС 1 № 435149 у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст.123
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (КУпАП), згідно з якою
позивачем було порушено правила руху
через залізничний переїзд.

27 червня 2014 року близько 14 год 50 хв
позивач керував автомобілем ВАЗ-21114-125-51
з причепом, що належить йому на праві
власності, в с. Лазірки по вул. Проїзній
та на 150 км після проїзду залізничного
переїзду відповідно до Правил
дорожнього руху України, де немає знаку
2.2., який забороняє рух без зупинки
«Проїзд без зупинки заборонений», був
зупинений інспектором ДАІ на іншій
стороні залізничного переїзду. За
доводами інспектора позивач порушив
вимоги пункту ПДР - не зупинився перед
дорожньою розміткою 1.2. «Стоп лінія» на
залізничному переїзді, чим порушив п.20.3
ПДР України, за що передбачена
відповідальність згідно ч.1 ст.123 КУпАП.
Заперечення позивача про те, що він не
порушив ПДР, адже дорожня розмітка 1.12
«Стоп лінія» позначає місце, де водій
повинен зупинитися за наявності знака
2.2. або при сигналі світлофора чи
регулювальника, що забороняє рух. Під
час проїзду позивачем залізничного
переїзду знак 2.2. на ньому встановлений
не був, позивач переконався, що не
наближається поїзд, не було сигналу
світлофору чи регулювальника, що
забороняє рух, положення шлагбауму
дозволяло рух.

З винесеною постановою позивач не
погоджується, так як Правил дорожнього
руху України не порушував, при
винесенні постанови про притягнення
його до відповідальності інспектор
ДПС порушив процесуальні норми, копія
постанови йому не була вручена та не
оголошена. Її копію позивач отримав
безпосередньо у виконавчій службі та
ознайомився із змістом 08.08.2014.

У судовому засіданні позивач та його
представник адвокат ОСОБА_2 підтримали
позов, позивач вважає, що складена
відносно нього постанова про
притягнення його до адміністративної
відповідальності є незаконною.
Просить скасувати постанову від 27
червня 2014 року про притягнення його
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст. 123 КУпАП та справу
провадженням закрити.

Відповідач Тимін А.М. у судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити у його задоволенні. Пояснив,
що на ділянці дороги, де був зупинений
позивач існуюча схема організації
дорожнього руху має наступні
обмеження: дорожня розмітка 1.12 «Стоп
лінія», дорожній знак 2.2 «Проїзд без
зупинки заборонений» та шлагбаум з
обох боків. Всупереч зазначеним
обмеженням, позивач керуючи
автомобілем ВАЗ
21114, скоїв порушення вимог п.20.3 ПДР
України, не зупинившись перед
дорожньою розміткою 1.12. Факт скоєння
останнім правопорушення
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення,
власноручними поясненнями ОСОБА_1 та
поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Розгляд справи проведений інспектором
відповідно до вимог ст.ст. 276, 278, 280
КУпАП, а винесена постанова є законною
та була оголошена позивачу негайно
після закінчення розгляду справи.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ч. 1 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Судом установлено такі факти:

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення,
складеного інспектором ДПС взводу ДАІ
з обслуговування Оржицького району
Полтавської області Тиміним А.М від 27
червня 2014 року ОСОБА_1 порушив вимоги
п.20.3 Правил дорожнього руху України, що
виразилося у тому, що він 27.06.2014 о 14-45
в с. Лазірки Оржицького району, керуючи
автомобілем ВАЗ-21114-125-51, д.н.з НОМЕР_2 не
зупинився перед дорожньою розміткою 1.12
«Стоп лінія» на залізничному переїзді
150 км (а.с.8) та на підставі протоколу
винесено постанову серії ПС 1 № 435149 по
справі про адміністративне
правопорушення, якою відповідно до ч.1
ст.123 КУпАП на позивача накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 340 грн (а.с.8).

Суд уважає вищевказану
постанову такою, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ч. 1 ст. 71 КАС України вказує, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 251 КУпАП,
доказами в справі про
адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких
у визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи
в його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається
до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими
доказами, показаннями технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно
майнову шкоду, чи є підстави для
передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також
з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Відповідач при винесенні
оспорюваної постанови вказаних вимог
закону не виконав, обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, не встановив, та належну
оцінку доказів, на підставі яких
встановлено винність позивача у
вчиненні адміністративного
правопорушення, не зробив.

Відповідно до Правил дорожнього
руху України горизонтальна розмітка
1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де
водій повинен зупинитися за наявності
знака 2.2 або при сигналі світлофора чи
регулювальника, що забороняє рух. У
судовому засіданні сторони не
заперечували обставин, за яких водій
ОСОБА_1, керуючи автомобілем проїхав
залізничний переїзд на 150 км у с.
Лазірки Оржицького району Полтавської
області (без повної зупинки перед
лінією дорожньої розмітки 1.12).
Натомість, позивач не визнав наявність
існуючого обмеження на вказаній
ділянці дороги у вигляді дорожнього
знаку 2.2. «Проїзд без зупинки
заборонено», надавши суду на
підтвердження цих обставин фото, на
якому зафіксована вказана ділянка
дороги та встановлені знаки (а.с.10).
Відповідач не заперечував у судовому
засіданні належність вказаного
доказу.

Враховуючи викладене, доводи
відповідача про те, що водій ОСОБА_1
повинен був зупинитися перед дорожньою
розміткою 1.12 і без наявності
дорожнього знаку 2.2 або при сигналі
світлофора чи регулювальника, що
забороняє рух, суперечать вимогам
приписів Правил дорожнього руху
України.

Згідно п. 20.3. ПДР України, для пропуску
поїзда, що наближається, і в інших
випадках, коли рух через залізничний
переїзд заборонено, водій повинен
зупинитися перед дорожньою розміткою
1.12 (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2,
шлагбаумом чи світлофором так, щоб
бачити сигнали, а якщо засоби
організації дорожнього руху відсутні -
не ближче 10 м до найближчої рейки.

Проте, у ході судового розгляду не
знайшли свого підтвердження також
обставини того, що позивач ОСОБА_1
перетинав залізничний переїзд за
вказаних умов, коли рух через переїзд
заборонено - руху потягу в цей час чи
сигналу світлофору або
регулювальника, що забороняє рух не
було, положення шлагбауму дозволяло
рух. Доводи відповідача про те, що
світлофор та шлагбаум на цій ділянці
не працювали є бездоказовими.

За таких обставин, суд не вбачає в діях
позивача порушення п.20.3 ПДР України, за
що передбачена відповідальність за ч.1
ст. 123 КУпАП.

Відповідач обставин, на які є
посилання у протоколі та постанові про
адмінправопорушення відносно
позивача, не довів і доказів, які б
спростовували б показання позивача про
відсутність порушення ним ПДР України,
суду не надав.

Наявні у справі докази, неподання
відповідачами допустимих доказів
правомірності свого рішення, вказують
на наявність всіх підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 та
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, суд
вважає необхідним скасувати постанову
по справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №435149 від 27
червня 2014 року по справі про
адміністративне правопорушення,
винесену інспектором ВДАІ з
обслуговування Оржицького району
Полтавській області Тиміним А.М., про
притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123
КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7 - 11, 69 - 72, 86, 159
- 163, 171-2 КАС України, ст. ст. 280, 288, 293
КУпАП, суд

п о с
т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову серії ПС1 №435149 від 27.06.2014 по
справі про адміністративне
правопорушення, винесену інспектором
ВДАІ з обслуговування Оржицького
району Полтавській області, про
притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123
КУпАП, з накладенням стягнення у виді
штрафу у розмірі 340 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Повний текст постанови
виготовлений 08.09.2014