Справа № 552/4800/14-а
Суддя: Миронець О. К.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/4800/14-а
Провадження № 2-а/552/180/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2014 року Київський районний суд м.
Полтава в складі: головуючого судді -
Миронець О.К., за участю секретаря
судового засідання - Слепченко Я.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради, Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області про
перерахунок та виплату компенсації за
шкоду причинену здоров'ю, внаслідок
Чорнобильської катастрофи при
встановленні вищої групи інвалідності

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області та просить визнати
дії відповідачів неправомірними та
зобов'язати здійснити перерахунок
одноразової компенсації при
встановлені вищої групи інвалідності у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої на
момент виплати з урахуванням
виплачених сум. Свій позов обґрунтував
тим, що 07.11.2013 року відповідно до
довідки МСЕК йому була встановлено ІІ
група інвалідності внаслідок
Чорнобильської катастрофи, замість
встановленої раніше. Внаслідок цього
він набув право на отримання разової
грошової соціальної компенсації за
шкоду здоров`ю на підставі ч.1,2 ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 15 мінімальних
зарплат, за обсягом компенсаційної
різниці при встановленні інвалідності
вищої групи. Листами від 08.07.2014 року №
С-29/01 та від 02.07.2014 року відповідачі
відмовили йому у проведенні
перерахунку у зазначеному розмірі, що
він вважає незаконним. Просить визнати
неправомірною діяльність відповідачів
щодо не нарахування йому одноразової
грошової компенсації у зв`язку з
встановленням ІІ групи інвалідності,
внаслідок захворювання пов`язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи та зобов'язати відповідачів
нарахувати та виплатити йому
одноразову компенсацію у розмірі 15
мінімальних заробітних плат, виходячи
з розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої на момент виплати з
урахуванням виплачених сум.

В судове засідання позивач не з»явився,
надав суду заяву в якій позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити та
слухати справу в його відсутності.

Відповідач - Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області в судове засіданні
свого представника не направив, подав
до суду свої заперечення згідно яких
просив суд відмовити в задоволенні
адміністративного позову з підстав
зазначених з запереченнях.

Відповідач - Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної ради в м. Полтаві направив до
суду заяву про розгляд справи без
участі їх представника та заперечення
на позов, згідно яких просять відмовити
в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом в межах заявлених позовних вимог
і на підставі наданих особами, які
брали участь у справі доказів,
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

Позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, у зв'язку з чим користується
правами та пільгами, передбаченими
Законом України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", має 1 категорію.

Згідно з довідкою МСЕК 07.11.2013 року йому
встановлено другу групу інвалідності у
зв'язку з виконанням робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно листа від 02.07.2014 року Управління
праці та соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради вбачається, що позивач
дійсно перебуває на обліку у
відповідача та йому була нарахована
різниця у одноразових компенсаціях за
шкоду, спричинену здоров'ю як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996р. у сумі 94 грн. 80 коп., яка
виплачена позивачу.

Позивач звертався до УПСЗН письмово
про виплату йому різниці в одноразових
компенсаціях у зв'язку з встановленням
ІІ групи інвалідності, на що отримав
вищезазначену відповідь.

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету.

Щорічно в Державному бюджеті України
передбачені суми витрат на реалізацію
окремих законодавчих актів, у тому
числі і суми витрат, які
перераховуються Пенсійному фонду
України для виплати пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Відповідно до
пункту 5 статті 51 цього ж кодексу
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №79б-ХІІ (із змінами) у
разі встановлення інвалідності вищої
групи, інвалідам виплачується різниця
у компенсаціях. Однак, на підставі ст. 62
вищевказаного Закону, роз'яснення
порядку застосування цього Закону
провадиться у Порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, рішення
якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності. Фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього
Законуздійснюється за рахунок
державного бюджету (ст. 63 Закону).

Відповідно до ст. 117 Конституції
України, Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання. В ч. 2 ст. 95
Конституції України передбачено, що
виключно Законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного Кодексу
України до нормативно-правових актів,
які регулюють бюджетні відносини в
Україні належать нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України, які
прийняті на підставі та на виконання
Бюджетного кодексу та інших законів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року, справа № 3-рп/2012, №
1-11/2012 у справі за конституційним
поданням правління Пенсійного фонду
України щодо офіційного тлумачення
положень статті 1, частин першої,
другої, третьої статті 95, частини
другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України
вирішено, що в аспекті конституційного
подання положення статті 1, частин
першої, третьої статті 95 Конституції
України у системному зв'язку з
положеннями статті 3, частини першої
статті 17, частини третьої статті 22,
статей 46, 48 Основного Закону України
треба розуміти так, що однією з ознак
України як соціальної держави є
забезпечення загальносуспільних
потреб у сфері соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України виходячи з фінансових
можливостей держави, яка зобов'язана
справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості. В аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституціїта законів України. В
аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої стані 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

В 2014 році згідно з пунктом
6-Г«;Прикінцевих положень» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» норми і положення статей 20,
21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2014
рік.

Позивачу сплачена відповідачем
компенсація у розмірі 94 грн. 80 коп., що
відповідає діючому законодавству.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 159, 160, 162 КАС України, суд,

П О С Т
А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області про перерахунок та
виплату компенсації за шкоду причинену
здоров'ю, внаслідок Чорнобильської
катастрофи при встановленні вищої
групи інвалідності відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Київський районний суд м. Полтава
шляхом подачі апеляційної скарги у
10-денний термін після отримання копії
постанови.

Суддя
Миронець О.К.