Справа № 802/3139/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 вересня 2014 р.
Справа № 802/3139/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

представника позивача:
Грабара С.А.

представника відповідача:
Бойка А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Дністер-Агро"

до: Державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області

про: скасування акта перевірки

ВСТАНОВИВ:

26.08.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Дністер-Агро" (далі -
ТОВ "Дністер-Агро") з адміністративним
позовом до відповідача - Державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області (далі - ДІСГ у
Вінницькій області). У позовній заяві
позивач просить визнати протиправним
та скасувати акт перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства № 101/14 від 11.02.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 07.08.2014 року на адресу ТОВ
"Дністер-Агро" надійшов лист Вищого
спеціалізованого суду України № 58759/19-14
від 30.07.2014 року з доданою касаційною
скаргою та відповідними додатками,
серед яких був оскаржуваний акт № 101/14
від 11.02.2014 року, у якому йшлося про
виявлене під час проведення
позапланової перевірки порушення
товариством земельного законодавства.
Позивач, не погодившись із прийнятим
актом, звернувся з адміністративним
позовом до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив адміністративний позов
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти адміністративного позову,
посилаючись при цьому на законність
проведеної перевірки дотримання ТОВ
"Дністер-Агро" вимог земельного
законодавства. Також зазначили, що акт
перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень в розумінні ст.17
Кодексу адміністративного судочинства
України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялася,
тому його висновки не можуть бути
предметом спору.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші докази, які
містяться у матеріалах
адміністративної справи, суд встановив
наступне.

На підставі наказу № 2432 від 25.12.2013 року
посадовими особами ДІСГ у Вінницькій
області проведено позапланову
перевірку дотримання ТОВ "Дністер-Агро"
вимог земельного законодавства.

За результатами вказаної перевірки
складено акт № 101/14 від 11.02.2014 року, яким
встановлено наступні порушення:

- відсутність документів, що
посвідчують право власності чи право
користування на земельну ділянку;

- порушення вимог щодо використання
земельних ділянок за цільовим
призначенням;

- зміна показників якісного стану
ґрунтів у результаті проведення
господарської діяльності на землях
сільськогосподарського призначення.

07.08.2014 року на адресу ТОВ "Дністер-Агро"
надійшов лист Вищого спеціалізованого
суду України № 58759/19-14 від 30.07.2014 року з
доданою касаційною скаргою та
відповідними додатками, серед яких був
оскаржуваний акт № 101/14 від 11.02.2014 року,
у якому йшлося про виявлене під час
проведення позапланової перевірки
порушення товариством земельного
законодавства.

Позивач, не погодившись із складеним
актом № 101/14 від 11.02.2014 року, звернувся
із позовом до суду з метою його
скасування.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам у яких виник спір, суд
враховує, що відповідно до п.1.1 Порядку
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства від
25.02.2013 року (далі - Порядок), державний
нагляд (контроль) з питань перевірки
стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства здійснюється Державною
інспекцією сільського господарства
України та її територіальними
органами.

Пунктом 5.3 вказаного Порядку визначено,
що за результатами здійснення планових
та позапланових заходів з питань
перевірки стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства, використання та охорони
земель усіх категорій та форм
власності, які використовуються ними у
процесі ведення господарської
діяльності, державні інспектори
складають акт перевірки згідно з
уніфікованою формою акта перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства.

Акт за своєю правовою природою - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення перевірки і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення земельного законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є рішенням
суб'єкта владних повноважень, так як
безпосередньо не спричиняє виникнення
зміну чи припинення прав та обов'язків
осіб, інтересів яких він стосується.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України, в рішенні від
24.09.2013 р. (справа за позовом ВАТ
«Енергопостачальна компанія
«Миколаївобленерго» до Державної
екологічної інспекції в Миколаївській
області про визнання дій
протиправними). Зокрема Верховний Суд
України дійшов правового висновку, що
акт перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень в розумінні ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України), не
зумовлює виникнення будь-яких прав і
обов'язків для осіб, робота (діяльність)
яких перевірялася, тому його висновки
не можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта (в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки) може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта, або у випадку
можливого використання такого акта, як
доказу вчинення правопорушення при
розгляді відповідного спору.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права чи інтересу
юридичної особи може бути здійснений
лише за умови встановлення факту їх
порушення.

Натомість, позивач звернувшись із
позовом про скасування Акту перевірки
№ 101/14 від 11.02.2014 року залишив поза
увагою, що сам акт не встановлює
відповідальності для особи, яка
допустила недоліки чи порушення,
встановлені під час проведення
перевірки та не породжує правових
наслідків для позивача. Тому,
правомірність акту не може бути
предметом судового розгляду за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

Водночас, суд звертає увагу, що
задокументовані оскаржуваним Актом
порушення можуть бути підставою для
прийняття відповідачем припису, а тому
оцінка обставинам, які викладені у Акті
перевірки (в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки) може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Підсумовуючи наведене, суд доходить
висновку, що позивачем невірно обрано
спосіб захисту порушеного права,
оскільки у позові висловлено вимогу
про скасування Акту перевірки № 101/14
від 11.02.2014 року який не є рішенням
суб'єкта владних повноважень, та за
своєю правовою природою не може
спричинити порушення прав та законних
інтересів позивача у справі, а тому у
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та враховуючи
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, витрати пов'язані з
розглядом справи, згідно положень
статті 94 КАС України, позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович