Справа № 2-а/389/39/14 (389/1532/14-а)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2014 рокусправа № 2-а/389/39/14
(389/1532/14-а)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач),

суддів: Дурасової
Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря - Комар Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Знам'янці та Знам'янському районі
Кіровоградської області

на постанову Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 12.05.2014 р.

у справі №2-а/389/39/14 (389/1532/14-а)

за позовом ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду
України в м. Знам'янці та Знам'янському
районі Кіровоградської області

про: визнання протиправними дій ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Знам'янці та Знам'янському районі
Кіровоградської області, в якому
просив визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови йому в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді з 1 грудня 2013
року та зобов'язати здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, починаючи з 1
грудня 2013 року в розмірі 90% грошового
утримання працюючого судді відповідно
до довідки №7 від 24 січня 2014 року та
виплатити різницю як заборгованість.
Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що
як суддя у відставці має право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90% від
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. Однак,
відповідач відмовляється здійснювати
перерахунок розміру щомісячного
довічного грошового утримання у
зв'язку із збільшенням заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді та продовжує виплачувати
щомісячне грошове утримання у значно
меншому розмірі, чим порушує його
конституційні права.

Постановою Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 12.05.2014 р. позов задоволено.
Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в місті
Знам'янці та Знам'янському районі
Кіровоградської області щодо відмови
ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з 1 грудня 2013 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Знам'янці та
Знам'янському районі Кіровоградської
області здійснити ОСОБА_1 з 1 грудня 2013
року перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в розмірі
90% суддівської винагороди судді,
працюючого на відповідній посаді, на
підставі довідки апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 січня 2014
року №7 без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання, з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 12.05.2014 р.

Відповідач вважає, що вимоги позивача
та рішення суду не відповідають нормам
матеріального права, оскільки
відповідно до ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено можливість здійснення
перерахунку раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання лише суддів Конституційного
Суду України. Іншого чинним
законодавством України не передбачено,
тому позивач не має права на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді. Відповідач
також вказує, що рішення суду першої
інстанції не відповідає нормам ст.2
Закону «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», відповідно до яких розмір
щомісячного довічного грошового
утримання не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

Заперечень на апеляційну скаргу
позивач не надав.

Представники сторін у судове
засідання не прибули. Про час і місце
судового розгляду сторони повідомлені
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1 з 17.04.1979 року працював суддею,
займав посаду голови Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області, з 01.01.1999 року працював суддею
апеляційного суду Кіровоградської
області та з цієї посади Постановою
Верховної Ради України від 02.12.2010 року
№ 2762-VI був звільнений у зв'язку з
виходом у відставку.

З матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управління Пенсійного фонду України в
місті Знам'янці та Знам'янському районі
Кіровоградської області.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2014 року, управління
Пенсійного фонду України в місті
Знам'янці та Знам'янському районі
Кіровоградської області зобов'язано
здійснити перерахунок та виплатити з 3
червня 2013 року ОСОБА_1 щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці у розмірі 90% грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді без обмеження
максимального розміру з урахуванням
виплачених сум (а.с. 9-10). Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1,
Дніпропетпровський апеляційний
адміністративний суд виходив з того, що
щомісячне довічне грошове утримання
повинно визначатися залежно від
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді. Дане судове
рішення не оскаржувалося та набрало
законної сили.

На підставі розпорядження від 27
березня 2014 року відповідачем було
здійснено ОСОБА_1 перерахунок
довічного грошового утримання, з
урахуванням заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, відповідно до довідки
апеляційного суду Кіровоградської
області від 7 червня 2013 року №88 (з
розрахунку 90% від 21448 грн. 90 коп.-
заробітна плата станом на 1 січня 2013
року).

Відповідно до довідки апеляційного
суду Кіровоградської області від 24
січня 2014 року №7 заробітна плата, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, станом на 1 грудня 2013 року
становить 22776 грн. 60 коп., у тому числі
оклад - 13398 грн., надбавка 9378 грн. 60 коп.
(а.с. 7).

Лист управління Пенсійного фонду
України в місті Знам'янці та
Знам'янському районі Кіровоградської
області від 27 березня 2014 року свідчить
про те, що відповідач посилаючись на ст.
138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів»,
Рішення Конституційного Суду України
№ 3- рп/2013 від 3 червня 2013 року, відмовив
ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно з
наданими довідками про суддівську
винагороду від 24 січня 2014 року №7 (а.с.8).

Зазначені факти не спростовуються
жодною зі сторін. Отже, спірним є
питання про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
позивача як судді у відставці у зв'язку
з підвищенням заробітної плати судді,
працюючого на відповідній посаді.

Здійснивши аналіз діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. З ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах, повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, а саме: заробітної плати,
пенсії, щомісячного довічного
грошового утримання тощо, надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Умови призначення і порядок
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
на момент призначення його позивачу
встановлювались законом України «Про
статус суддів» та Постановою Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»
від 15.12.1992 року N 2863-ХІІ.

Пункт 4 ст. 43 закону України «Про
статус суддів», зокрема, передбачав:

«Судді у відставці, який має стаж
роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання...».

Абзацом 3 пункту 1 вищезазначеної
Постанови Верховної Ради України (в
редакції до 01 січня 2008 року) було
встановлено, що в разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється, виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» абзац 3 п.1
зазначеної Постанови Верховної Ради
України був виключений.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнані неконституційними, серед
іншого, положення п. 63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
виключений абзац 3 п.1 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів». У рішенні
Конституційного Суду України, зокрема,
зазначено, що виключення Законом
абзацу 3 п.1 зазначеної Постанови
Верховної Ради України та скасування
на 2008 рік існуючого порядку
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям
звужує зміст і обсяг права судді, яке
він мав, та обмежує його конституційні
гарантії незалежності. Тому в цій
частині положення п. 63 розділу II Закону
не узгоджується зі ст. 22, ч.І ст.126
Конституції України.

Згідно з положеннями статті 58
Конституції України, яка, зокрема,
передбачає, що «закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом 'якшують або скасовують
відповідальність особи, слід дійти
висновку, що норми ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Постановою
правління Пенсійного Фонду України
25.01.2008р. № 3-1, на які посилається
відповідач, не можуть регулювати
порядок перебування у відставці та
обмежувати права особи, яка отримала
право на відставку та названі права у
грудні 2010 року.

Оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають застосовувати
Конституцію як акт прямої дії.

Таким чином, виходячи з норм ст.58
Конституції України та висновків,
викладених у рішенні Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 ,
слід дійти висновку, що матеріальні та
соціальні гарантії судді у відставці,
які були встановлені на день виходу
позивача у відставку не можуть бути
обмежені або скасовані ані новими
законами, ані внесенням змін до чинних
законів.

Оскільки на день виходу позивач у
відставку (02.12.2010 р.) умови і порядок
призначення, виплати та перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці були
визначені статтею 43 Закону України
«Про статус суддів» та Постановою
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів», вимоги позивача
стосовно перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи із нового розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, є законними та обґрунтованими.

Крім того, слід зазначити наступне.

Пунктом 1 статті 2 розділу І Закону від
8 липня 2011 року № 3668-УІ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668), зокрема, передбачено, що
максимальний розмір пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, згідно до абзацу першого
пункту 2 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону № 3668
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
Закону № 3668 та правових позицій
Конституційного Суду України, є
підстави стверджувати, що обмеження
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) максимальним
розміром, встановленим цим Законом, не
може бути поширене на позивача як
пенсіонера (суддю у відставці),
оскільки:

1) виплата щомісячного довічного
грошового утримання призначалася
позивачу відповідно до Закону «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 року, а
не відповідно до Закону «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року, на який йде посилання у пункті 1
статті 2 розділу І Закону № 3668.

2) щомісячне довічне грошове
утримання призначено позивачу до
набрання чинності Законом № 3668.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо
протиправності рішення суду першої
інстанції спростовуються зазначеним
вище.

Слід також зазначити, що на
момент розгляду справи у суді
апеляційної інстанції Конституційним
Судом України прийнято рішення від
03.06.2013 року № 3-рп/2013, яким визнано
неконституційною, серед іншого,
частину третю ст.138 закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453 у
редакції Закону № 3668, на яку
посилається відповідач в
обґрунтування своїх заперечень. Отже
рішення суду першої інстанції , яким
визнано необхідність здійснення
розрахунку довічного грошового
утримання позивача відповідно до
ч.3ст.138 закону України «Про судоустрій
і статус суддів» в редакції Закону №
2453 до змін, внесених Законом № 3668, та
яка є тотожною нормам ст.43 Закону № 2863,
узгоджуються з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною у рішеннях від 22.05.2008 року №
10-рп/2008 та від 03.06.2013 року № 3-рп/2013.

На підставі викладеного та керуючись
ст.200 КАС, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення.
Постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Знам'янці
та Знам'янському районі
Кіровоградської області залишити без
задоволення.

Постанову Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 12.05.2014 р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
судового рішення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення судового рішення в
повному обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко