Справа № К/9991/51050/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/51050/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
прокурора м. Нова Каховка Херсонської
області в інтересах управління
Пенсійного фонду України в м. Нова
Каховка Херсонської області до
акціонерного товариства закритого
типу «Гідромонтаж» про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м. Нова
Каховка Херсонської області на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26
січня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року прокурор м. Нова
Каховка Херсонської області в
інтересах управління Пенсійного фонду
України в м. Нова Каховка Херсонської
області звернувся до суду з вказаним
позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 34 працівники акціонерного
товариства закритого типу
«Гідромонтаж» вийшли на пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Керуючись пунктом 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1,
управління Пенсійного фонду України в
м. Нова Каховка Херсонської області
направило акціонерному товариству
закритого типу «Гідромонтаж»
розрахунок фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій за січень, лютий 2009
року та перерахунок за 2008 рік на
загальну суму 54818,13 грн. Відповідач не
сплатив зазначені грошові кошти.
Просив стягнути з акціонерного
товариства закритого типу
«Гідромонтаж» на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Нова
Каховка Херсонської області 54818,13 грн
витрат на виплату та доставку пенсій.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня 2009
року позов задоволено. Стягнуто з
акціонерного товариства закритого
типу «Гідромонтаж» на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Нова Каховка Херсонської області
54818,13 грн витрат на виплату та доставку
пенсій.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року апеляційну скаргу акціонерного
товариства закритого типу
«Гідромонтаж» задоволено частково.
Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня
2009 року змінено, виклавши її
резолютивну частину у новій редакції.
Позовні вимоги прокурора м.
Нова Каховка Херсонської області в
інтересах управління Пенсійного фонду
України в м. Нова Каховка Херсонської
області задоволено частково. Стягнуто
з акціонерного товариства закритого
типу «Гідромонтаж» на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Нова Каховка Херсонської області
40327,48 грн витрат на виплату та доставку
пенсій. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. В решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
м. Нова Каховка Херсонської області,
судом апеляційної інстанції неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
позивач просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступне.

Акціонерне товариство закритого типу
«Гідромонтаж» перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Нова Каховка Херсонської області як
платник збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до статті 1 Закону України
«Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Нова Каховка Херсонської області на
підставі протоколів та довідок,
виданих акціонерним товариством
закритого типу «Гідромонтаж», які
уточнюють особливий характер роботи
або умов праці, необхідний для
призначення пенсії на пільгових
умовах, було призначено пенсії 34
працівникам цього підприємства
відповідно пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а саме громадянам:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
позов частково, виходив з того, що
оскільки працівники підприємства
ОСОБА_35, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_25, ОСОБА_36, ОСОБА_5, ОСОБА_37, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_20, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_4, ОСОБА_42, ОСОБА_22
отримали стаж роботи до 1 січня 1992 року
і не працювали в подальшому на
підприємстві, то пенсії цим особам мали
призначатися за нормами статті 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Відшкодуванню у розмірі
100 відсотків відповідно до Закону
України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підлягають лише витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до пунктів
«б» - «з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Отже, витрати
на виплату та доставку пенсій
зазначеним особам підприємством не
відшкодовуються.

Проте такий висновок суду апеляційної
інстанції не ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(набрав чинності з 1 січня 2004 року)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими й особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV питання про відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених, зокрема, відповідно до
пунктів «б»?«з» частини першої статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-XII, було врегульовано Законом
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР, відповідно до
положень якого відповідач входив до
переліку платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж із абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, <...> об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»?«з» статті 13 Закону № 1788-XII до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону №
1788-XII.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Поряд з цим абзацом четвертим
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV
встановлено, що підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень абзацу п'ятого
пункту 1 статті 4 Прикінцевих положень
цього Закону в редакції від 31 травня 2005
року виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з
1 січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Пунктом 3 статті 4 Прикінцевих положень
Закону № 1058-IV встановлено, що особам,
які працювали на роботах із шкідливими
і важкими умовами праці та мали або
матимуть право на пенсію відповідно до
статті 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», пенсії призначаються за
нормами цього Закону, виходячи з вимог
віку та стажу, встановлених раніше
діючим законодавством.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що зазначеними нормами
Закону при збереженні порядку покриття
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом, визначено нові підстави
звільнення підприємств та організацій
від покриття витрат на виплату та
доставку таких пенсій. Перелік
пільгових пенсій, витрати на виплату
яких та, відповідно, і витрати на їх
доставку, здійснюється до 1 січня 2005
року за рахунок коштів Пенсійного
фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України,
встановлений абзацом п'ятим пункту 1
статті 4 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV в редакції від 31 травня 2005 року.
Зазначений перелік є вичерпним, а тому
законних підстав вважати, що витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених до 1 січня 2004 року на
підставі статті 100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», повинні
здійснюватись за рахунок коштів
Державного бюджету України чи
Пенсійного фонду немає.

При цьому обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування цих
витрат, понесених Пенсійним фондом
України після 1 січня 2004 року, не
пов'язаний із датою призначення такої
пенсії чи часом набуття необхідного
для цього пільгового стажу (до чи після
набрання чинності Законом № 1058-IV).

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Нова
Каховка Херсонської області
задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року скасувати, залишивши в силі
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня 2009
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.