Справа № 815/5035/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5035/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого
судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря -
Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Біоіл
Універсал Україна» до Роздільнянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 04.06.2014 року №
та № .

В обґрунтування адміністративного
позову позивач (далі - Товариство)
зазначив, що висновки в акті перевірки
від 22.05.2014 року № 161/15-24-22-00/34490471, на
підставі якого прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення,
містять відомості щодо виявлених
порушень, факт існування яких не
підтверджений належними засобами
доказування та допустими доказами, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
всупереч законодавству, що регулює
спірні правовідносини. Зокрема,
перевіряючими встановлено порушення
позивачем податкового законодавства
на підставі актів перевірок
контрагентів позивача - ТОВ
«Агронат-Юг», ТОВ «Світанок-1», ФГ «Бона
Деа», ПФ «Тавріда», ПП АТФ
«Баратівське», ПП «Зерно Трейд», якими
встановлено ознаки нікчемності
правочинів; неможливість контрагентів
здійснювати господарську діяльність
та безтоварність операцій. Разом із
тим, позивач зазначає, що формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість здійснювалося за
наявності усіх визначальних факторів,
що є підставою для зменшення об'єкту
оподаткування. Висновки про
неправомірність віднесення до
податкового кредиту коштів, сплачених
за взаємовідносинами із контрагентами
не підтверджені жодним документом
бухгалтерського та податкового обліку,
або іншими доказами, які є допустимими
у розумінні чинного податкового
законодавства та, відповідно, є
незаконними. Отже покладені в основу
спірних податкових повідомлень-рішень
висновки за актом перевірки є
необґрунтованими, у зв'язку із чим
зазначені податкові
повідомлення-рішення неправомірні та
підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримали у повному
обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, в задоволенні позову
просила відмовити, зважаючи на
обґрунтованість оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень та
наявність порушень позивачем
податкового законодавства.

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість адміністративного
позову.

Судом встановлено, що на підставі
направлень, виданих Роздільнянською
ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області
від 29.04.2014 р. №№ 152, 153, згідно з пп.20.1.4
п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК
України та відповідно до наказів
Роздільнанської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області від 29.04.2014 р. № 228, від
13.05.2014 р. № 246, співробітниками
податкової інспекції проведена
позапланова виїзна перевірка ТОВ
«Біоіл Універсал Україна» з питань
правових взаємовідносин з ТОВ
«Агронат-Юг», ТОВ «Світанок-1», ФГ «Бона
Деа», ПФ «Тавріда», ПП АТФ
«Баратівське», ПП «Зерно Трейд», за
результатами якої складений акт від
22.05.2014 року № 161/15-24-22-00/34490471.

Перевіркою встановлено порушення
Товариством ч.1, ч.5 ст.203, п.1, п.2 ст.215, п.1
ст.216, ст.228 ЦК України, п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6 ст.201 ПК України, в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, належну до сплати у
бюджет всього в сумі 953334 грн. (грудень
2012 р.) та завищено суму від'ємного
значення з ПДВ всього в сумі 418446 грн., у
т.ч. по податковим періодам - жовтень 2011
р. - 8612 грн., серпень 2013 р. - 27570 грн.,
вересень 2013 р. - 174885 грн., жовтень 2013 р. -
70702 грн., листопад 2013 р. - 136677 грн.

На підставі вищевказаного акту
перевірки Роздільнянською ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області прийняті
податкові повідомлення-рішення від
04.06.2014 р. № , яким Товариству
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в сумі
953334 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 476667 грн.; від
04.06.2014 р. № , яким Товариству
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 418446 грн.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначені податкові
повідомлення-рішення
необґрунтованими, а позовні вимоги
підлягаючими задоволенню у зв'язку з
наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Біоіл Універсал Україна» (Покупець) у
перевіреному періоді мало
господарські відносини із ТОВ
«Агронат-Юг», ТОВ «Світанок-1», ФГ «Бона
Деа», ПФ «Тавріда», ПП АТФ
«Баратівське», ПП «Зерно Трейд» на
підставі укладених договорів щодо
придбання товару (соняшник), копії яких
наявні в матеріалах справи.

На виконання зазначених договорів
контрагенти апозивача у жовтні 2011 р.,
серпні-грудні 2013 р. поставило товар та
виписало на користь ТОВ «Біоіл
Універсал Україна» видаткові та
податкові накладні на загальну суму
ПДВ - 1371780 грн., яку віднесено позивачем
до податкового кредиту ПДВ.

На думку перевіряючих віднесення
вищезазначеної суми до податкового
кредиту здійснено позивачем
безпідставно, оскільки фактичний
продаж товарів, передбачений
договірними домовленостями між ТОВ
«Біоіл Універсал Україна» та
контрагентами, місця не мав. Зазначені
висновки за актом перевірки
ґрунтуються на актах перевірок
контрагентів.

Зокрема, перевірки ТОВ «Агронат-Юг» ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів в Миколаївській області,
оформленою актом від 16.12.2013 р. №
251/14-03-22-08/37758703 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Агронат-Юг» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період
червень-жовтень 2013 р.» та від 17.01.2013 р. №
15/14-03-22-08/37758703 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Агронат-Юг» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період
листопад 2013 р.».

На підставі вищезазначеного акту,
перевіряючі дійшли висновку про
відсутність у ТОВ «Біоіл Універсал
Україна» об'єктів оподаткування при
придбанні товарів за жовтень-листопад
2013 р., у зв'язку із чим податковий кредит
позивача підлягає зменшенню на 148771,81
грн. (жовтень - 21283,92 грн.; листопад 2013 р. -
127487,89 грн.).

Крім того, перевіряючими враховано
перевірку ТОВ «Світанок-1», здійснену
Миколаївською ОДПІ Щиряївське
відділення ГУ Міндоходів в Одеській
області, оформленою актом від 24.01.2014 р.
№ 60/22-201/34858220 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Світанок-1» щодо документального
підтвердження фінансово-господарських
відносин із платниками податків за
період вересень-грудень 2013 р.».

На підставі вищезазначеного акту,
перевіряючі дійшли висновку про
відсутність у ТОВ «Біоіл Універсал
Україна» об'єктів оподаткування при
придбанні товарів за вересень 2013 р., у
зв'язку із чим податковий кредит
позивача підлягає зменшенню на 160116,45
грн.

Крім того, перевіряючими взято до уваги
перевірку ФГ «Бона Деа», здійснену
Жовтневою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Миколаївській області та оформленою
актом від 12.12.2013 р. № 17/14-20-22-36153698 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки фермерського господарства з
податку на додану вартість щодо
відображення правових відносин з
контрагентами-постачальниками за
липень-жовтень 2013 р., та покупцями за
період з 01.07.2013 р. по 31.10.2013 р.».

На підставі вищезазначеного акту,
перевіряючі дійшли висновку про
відсутність у ТОВ «Біоіл Універсал
Україна» об'єктів оподаткування при
придбанні товарів за серпень-жовтень
2013 р., у зв'язку із чим податковий кредит
позивача підлягає зменшенню на 71575,82
грн. (серпень -27569,86 грн.; вересень - 14768,79
грн.; жовтень 29237,17 грн.).

Також перевіряючими враховано
перевірку ПФ «Тавріда», здійснену ДПІ у
м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області та оформленою актом від 30.01.2014
р. № 61/21-03-22-05/25644879 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПФ
«Тавріда» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за вересень-грудень 2013 р.».

На підставі вищезазначеного акту,
перевіряючі дійшли висновку про
відсутність у ТОВ «Біоіл Універсал
Україна» об'єктів оподаткування при
придбанні товарів за листопад 2013 р., у
зв'язку із чим податковий кредит
позивача підлягає зменшенню на 29370,73
грн.

В той же час суд враховує, що ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2014 р.
залишено без змін постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 07.05.2014 року
по справі № 821/1154/14, якою визнано
протиправними дії ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області щодо
внесення змін на підставі акту №
61/21-03-02-05 від 30.01.2014 р. «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПФ
«Тавріда» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за вересень-грудень 2013 р.» до
бази даних «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів АІС «Податковий блок»
стосовно показників податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
ПДВ, задекларованих ПФ «Тавріда» у
вересні-грудні 2013 р.; зобов'язано ДПІ у
м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області вилучити з бази даних «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів АІС
«Податковий блок» інформацію, внесену
на підставі акту № 61/21-03-02-05 від 30.01.2014 р.
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПФ «Тавріда» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за
вересень-грудень 2013 р.».

Крім того, перевіряючими взято до уваги
перевірку ПП АТФ «Баратівське»,
здійснену ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області та оформленою
актом від 10.12.2013 р. № 236/14-03-22-08/35424400 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП АТФ
«Баратівське» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за весь період
діяльності підприємства».

На підставі вищезазначеного акту,
перевіряючі дійшли висновку про
відсутність у ТОВ «Біоіл Універсал
Україна» об'єктів оподаткування при
придбанні товарів за жовтень 2011 р., у
зв'язку із чим податковий кредит
позивача підлягає зменшенню на 8611,50
грн.

Також перевіряючими враховано
перевірку ПП «Зерно-Трейд», здійснену
Новомосковською ОДПІ
Дніпропетровської області ДПС та
оформленою актом від 15.07.2013 р. №
251/223/37370456 «Про результати позапланової
невиїзної перевірки ПП «Зерно Трейд»
по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ
«Біоіл Універсал Україна» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
додану вартість по податковій
декларації за грудень 2012 р.».

На підставі вищезазначеного акту,
перевіряючі дійшли висновку про
відсутність у ТОВ «Біоіл Універсал
Україна» об'єктів оподаткування при
придбанні товарів за грудень 2013 р., у
зв'язку із чим податковий кредит
позивача підлягає зменшенню на 953334 грн.

Таким чином, в даному випадку
податковий орган обмежився посиланням
на акти перевірок інших податкових
інспекцій та без самостійного
дослідження господарських операцій
дійшов хибного висновку про
безтоварність укладених позивачем із
контрагентами правочинів, залишивши
поза увагою первинну документацію.

Фактично в ході перевірки ТОВ «Біоіл
Універсал Україна» перевіряючими не
надано оцінки фактам, що понесені
позивачем витрати обумовлені
виробничою необхідністю, а також
направлені на організацію виробничого
процесу та мали реальний характер;
докази того, що дані, наведені в
документах, не відповідають дійсності
та товар не придбавався в ході
перевірки не встановлені. При цьому
перевіряючими не надано оцінки
первинним документам, що підтверджують
фактичність господарських операцій,
які оформлені відповідно до вимог
чинного законодавства. Натомість
констатовано, що ці документи не
доводять реальності операції.

При цьому суд зауважує, що оцінюватися
при дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Аналогічна правова позиція
викладена в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Слід також зазначити, що висновки
перевіряючих порушують закріплений в
Конституції України принцип
персональної відповідальності,
відповідно до якого суб'єкт
господарювання не може нести
відповідальності за дії своїх
контрагентів, а може бути притягнений
до юридичної відповідальності лише за
власні правопорушення.

Так, у разі, якщо контрагент позивача не
виконав свого зобов'язання зі сплати
ПДВ до бюджету, настає
відповідальність та відповідні
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту. Аналогічна
правова позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 09.09.2008 року
по справі за № 21-500во08.

Крім того, суд враховує, що
товарно-транспортні накладні є
обов'язковими для застосування
відправниками та одержувачами
вантажів, позаяк слугують підставою
для проведення розрахунків за
договором перевезення. В спірних же
правовідносинах не оцінюється
правомірність формування позивачем
даних податкового обліку за операцією
з перевезення товарів. При цьому
позивачем було надано до податкового
органу (при адміністративному
оскарженні) копії відповідних ТТН, які
свідчать про перевезення товарів на
зерновий склад, рівно як і про
подальший рух товару, проте ці
документи не були враховані при
розгляді відповідних скарг, чим
порушено вимоги Положення про порядок
подання та розгляду скарг платників
податків органами державної
податкової служби, затверджене наказом
Міністерства фінансів України від
19.11.2012 року № 1203 (п.9.3, п.9.4, п.10, п.15).

Отже суд не погоджується з вказаними
висновками акту перевірки, на підставі
яких прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, та дослідивши
фактичність проведених господарських
операцій, їх зв'язок з господарською
діяльністю позивача, дійшов висновку
про обґрунтованість формування
податкового кредиту, з огляду на
наступне.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу (п.198.1 ст.198 ПК
України).

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 зазначеного
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Перевіряючими не надано оцінки фактам,
що понесені позивачем витрати
обумовлені виробничою необхідністю, а
також направлені на організацію
виробничого процесу та мали реальний
характер; докази того, що дані, наведені
в документах, не відповідають
дійсності та товар не придбавався в
ході перевірки не встановлені. При
цьому перевіряючими не надано оцінки
первинним документам, що підтверджують
фактичність господарської операції,
які оформлені відповідно до вимог
чинного законодавства. Натомість
констатовано, що ці документи не
доводять реальності операції.

В даному випадку податковий орган
обмежився посиланням на акти перевірок
інших податкових інспекцій та без
самостійного дослідження
господарських операцій дійшов хибного
висновку про безтоварність укладених
позивачем із контрагентами правочинів,
залишивши поза увагою первинну
документацію.

Поряд із тим з наданих позивачем
доказів судом вбачається, що договори
мали на меті настання реальних
правових наслідків, що обумовлені ними,
оскільки товар був поставлений, а
договори виконано сторонами в повному
обсязі.

Таким чином, встановивши реальність
операції між позивачем та його
контрагентами, дотримання ТОВ «Біоіл
Універсал Україна» вимог Податкового
кодексу України, пред'явлення ним до
контролюючому органу первинної
документації, відсутність будь-якої
шкоди інтересам держави тощо, суд
дійшов висновку про правомірне
формування позивачем податкового
кредиту, та, відповідно, про
неправомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено
загальне поняття та характеристика
документу на підставі якого виникає
право та обов'язок в платника податків
на формування показників податкової,
бухгалтерської та фінансової
звітності. Таким документом є
первинний документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Вимоги до
первинного документу встановлені
ст.9цього Закону та повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, проведення будь-якої
господарської операції підприємства
фіксується та підтверджується
первинними документами, на підставі
яких ведеться бухгалтерський облік.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» на даних
бухгалтерського обліку базуються
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності. Отже, первинні
документи по відображенню
господарської операції є підставою й
для податкового обліку.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. Витрати для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
приймати на підтвердження даних
податкового обліку можливо лише
достовірні первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарських операцій, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи повинні
мати обов'язкові реквізити, які
зазначені в цій статті, та в яких, крім
іншого, повинно бути зазначено зміст та
обсяг господарської операції, посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарських операцій і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Такі ж вимоги до первинних документів
визначені у п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, згідно якого
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

В п.2.15 і п.2.16 Положення № 88 зазначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції чинному
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників. Забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Вищий адміністративний суд України в
інформаційному листі № 1112/11/13-10 від 20
липня 2010 року «Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби» зазначив, що для встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість встановленню та
перевірці, зокрема підлягають фізичні,
технічні та технологічні можливості
певної особи до вчинення тих чи інших
дій, що становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

Отже позивачем як до перевірки, так і до
суду надано первинні документи у
розумінні ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положення про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, на
підтвердження фактичного отримання
товарів від контрагентів.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що
первинна документація містить
достовірну і несуперечливу інформацію
про те, ким поставлявся та
відвантажувався товар (надавалися
послуги), якими матеріально
відповідальними особами
оприбутковувався товар, на яких
складах зберігався, подальший рух
товару тощо.

Позиція щодо безтоварності угод про
поставку соняшника TOB «Біоіл Універсал
Україна» спростовується дослідженими
в судовому засіданні договорами,
видатковими накладними, податковими
накладними, платіжними дорученнями,
товарно-транспортними накладними,
експлуатаційним дозволом для
потужностей (об'єктів) з виробництва,
переробки або реалізації харчових
продуктів; сертифікатами
відповідності послуг із зберігання
зерна та продуктів його переробки;
специфікаціями складського зберігання
соняшника та продуктів його переробки;
складськими квитанціями за зерно;
залізничними накладними; щодо
прийнятого вантажу на квоту ТОВ
«Біоіл Універсал Україна» тощо. Тобто
дані документи підтверджують фактичне
переміщення (транспортування),
зберігання та обробку товару.

Зважаючи на встановлені судом
обставини, з урахуванням положень
діючого законодавства, суд приходить
до висновку, що доводи перевіряючих
щодо безпідставного формування ТОВ
«Біоіл Універсал Україна» податкового
кредиту, які підтверджені первинними
бухгалтерськими документами, та
складені належним чином і відповідають
вимогам ведення бухгалтерського
обліку, є необґрунтованими, оскільки
факти отримання товару підтверджені
достатніми та належними доказами.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3
Конституції України, ст.7 КАС України
принцип верховенства права, який в
адміністративному судочинстві
зобов'язує суд надавати законам та
іншим нормативно-правовим актам
тлумачення у спосіб, який забезпечує
пріоритет прав людини при вирішенні
справи. Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень при прийнятті
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень діяв без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), без
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), та без дотримання
принципу верховенства права.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Біоіл Універсал
Україна» задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Роздільнянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
04.06.2014 року №№ , .

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 09
жовтня 2014 року.

Суддя _______________
І.В. Завальнюк