Справа № 814/5161/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/5161/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Желєзний І. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого -
Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко
А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, у справі за позовом Приватної
виробничо-комерційної фірми "Кальтаір"
до Державної податкової інспекції у
Центральному районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 21
січня 2014 року позов задоволено та
скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 14.10.2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням податковим органом
подано апеляційну скаргу з якої
вбачається про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
встановленим обставинам у справі, так
як податковим органом, в ході
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки позивача,
встановлено порушення останнім п.185.1
ст.185, п.188.1 ст.188, ст.198 та п.200.1 ст.200 ПК
України, в результаті чого позивачем
занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті в бюджет,
за лютий та квітень 2013 року, на загальну
суму 348146 грн., а тому податкове
повідомлення-рішення є правомірним.

Порушення полягає у тому, що між
позивачем та ТОВ "Біквест" і ТОВ
"Евротех" укладено безтоварні угоди,
які не спрямовані на реальне настання
наслідків, а тому підприємством
невірно визначено розмір ПДВ за даний
період.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що в період з 11.09.2013 року по
17.09.2013 року податковим органом
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку позивача щодо
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
господарських операцій з ТОВ "Біквест"
і ТОВ "Евротех", за лютий та квітень 2013
року, про що складено акт
№225/14-03-22-08/19299770, яким встановлено
порушення позивачем вимог п.185.1 ст.185,
п.188.1 ст.188, ст.198 та п.200.1 ст.200 ПК України,
в результаті чого підприємством
занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті в бюджет,
за лютий та квітень 2013 року, на загальну
суму 348146 грн.

Порушення полягає у тому, що між
позивачем та вищевказаними
контрагентами укладено безтоварні
угоди, які не спрямовані на реальне
настання наслідків, а тому
підприємством невірно визначено
розмір ПДВ за даний період.

За результатами проведеної
перевірки податковим органом винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 14.10.2013
року, яким збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ, на суму 348146 грн., та
застосовано штрафні санкції, на суму
174073 грн.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції, з яким
погоджується судова колегія, зроблено
висновок щодо відсутності порушення
податкового законодавства з боку
позивача, так як господарські операції
між ним та його контрагентами носять
реальний характер.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Статтею 188 Податкового Кодексу
України встановлено, що база
оподаткування операцій з постачання
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче за звичайних цін, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на етиловий спирт, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
- право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
грунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг
оформлені на паперових носіях та при
наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що
відповідно до акту перевірки позивачем
занижено ПДВ за лютий та квітень 2013
року, на 71265 грн. та на 276881 грн.
відповідно.

На формування розміру ПДВ у лютому
2013 року вплинули господарські операції
позивача з ТОВ "Біквест" щодо придбання
запчастин до тепловозу, які виконано на
підставі договору купівлі-продажу
№27/02/13 від 27.02.2013 року.

На підтвердження господарських
відносин позивача з даним контрагентом
судом зібрано наступні документи:
копія договору із контрагентом (а.с.59),
довіреність на отримання товару (а.с.61),
податкова та видаткова накладні (а.с.46,
48, 50, 51), рахунок-фактура (а.с.47, 52),
платіжні документи (а.с.58), реєстр
отриманих податкових накладних (а.с.56),
товарно-транспортні накладні (а.с. 49, 53).

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що між
позивачем та ТОВ "Біквест" укладено
договір купівлі-продажу ремкомплектів
до тепловозів, а належними доказами
підтверджено оплату даного товару,
його фактичне отримання позивачем та
подальше використання у власній
господарській діяльності шляхом
ремонту обладнання, тобто позивачем
доведено товарність проведеної
операції та підтверджено право на
віднесення сум за даним договором до
складу свого податкового кредиту.

На формування розміру ПДВ квітні
2013 року вплинули господарські операції
позивача з ТОВ "Евротех" щодо придбання
запчастин та будівельних матеріалів,
які виконано на підставі договору
купівлі-продажу №03/04/13 від 25.04.2013 року.

На підтвердження господарських
відносин позивача з даним контрагентом
судом зібрано наступні документи:
копія договору із контрагентом (а.с.83),
довіреність на отримання товару
(а.с.62-63), податкова та видаткова
накладні (а.с.66, 68, 70, 71), рахунок-фактура
(а.с.67, 69), платіжні документи (а.с.73, 107,
109), реєстр отриманих податкових
накладних (а.с.75, 79), докази оренди
приміщення контрагента у позивача
(а.с.64-65, 82), чим пояснено відсутність
товарно-транспортних накладних.

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що між
позивачем та ТОВ "Евротех" укладено
договір купівлі-продажу запчастин та
будівельних матеріалів, а належними
доказами підтверджено оплату даного
товару, його фактичне отримання
позивачем шляхом перевезення на
сусідній склад позивача та подальше
використання у власній господарській
діяльності шляхом ремонту тепловозів,
тобто позивачем доведено товарність
проведеної операції та підтверджено
право на віднесення сум за даним
договором до складу свого податкового
кредиту.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки позивачем підтверджено
розмір ПДВ за вищевказаними операціями
- оскаржуване рішення податкового
органу є необґрунтованим та правомірно
скасовано судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, що є підставою для
залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м.Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області - залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло